ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 62, 2020-06-07 00:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: הצעות קצרות לסדר, בבקשה.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: << דובר >> תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני מתרוצץ בין כמה וכמה ועדות שהמספרים רצים בהן.

מיקי לוי: הייתי בוועדת הקורונה והגיעה לשם סגנית מנהל רשות המיסים והיא אמרה שכל כך קל ופשוט להגיש כדי לקבל פעימה ראשונה.

מיקי לוי: באמת קל, נכנסים לאינטרנט, ממלאים דף אחד וזהו.

מיקי לוי: אחרי שסיכמנו את הכול ויצאתי, ואחרי שהיא גם אמרה שלא נשארו הרבה, התברר לי שיש 15,000 איש שלא הגישו פעימה ראשונה.

מיקי לוי: למה לא הגישו?

מיקי לוי: כי זה לא שרק צריך להגיש את הדף הזה דרך האינטרנט, אלא גם חייבים דוח כספי.

מיקי לוי: ומי עושה להם את הדוח הכספים, ל-98% מהם?

מיקי לוי: המייצגים.

מיקי לוי: או מנהל החשבונות או רואה החשבון.

מיקי לוי: ולכן, כמו שגם אמרתי למנהל רשות המיסים, בלי דוח אי אפשר לקבל את הכסף.

מיקי לוי: ב-10 ביוני, עוד שלושה ימים – נגמר.

מיקי לוי: כל אלה, 15,000 שלא הגישו – הלך הכסף.

מיקי לוי: אמרתי, בואו נהפוך.

מיקי לוי: בואו ניכנס ונגיש את הבקשה, ועד 10 ביולי יצטרכו להגיש את הדוח, כדי שאנשים כן יקבלו את הכסף.

מיקי לוי: כרגע אני מחכה לתשובה מערן, מנהל רשות המיסים.

מיקי לוי: זה כסף שמגיע לאנשים.

משה גפני: << יור >> אתה מבקש להאריך את המועד?

מיקי לוי: << דובר >> כן, עד 10 ביולי.

מיקי לוי: הבעיה היא שזה בחוק, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אז אמרתי לו: כדי להסתדר עם החוק - - -

קריאות: << קריאה >> - - -

מיקי לוי: << דובר >> בכמה הוא מאריך לי, שבועיים?

משה גפני: << יור >> 20 יום.

מיקי לוי: << דובר_המשך >> קניתי.

מיקי לוי: זאת התשובה שהוא נתן?

מיקי לוי: מצוין, אחלה.

מיקי לוי: זאת אומרת עד סוף יוני.

מיקי לוי: זה מצוין.

משה גפני: << יור >> מיקי, בסדר, אנחנו נעשה את זה בהתאמה.

שגית אפיק: << דובר >> עד 1 ביולי.

מיקי לוי: << דובר >> יופי, אני חותם על העסקה.

שגית אפיק: << דובר >> אז צריך בהתאמה להאריך גם את הפעימה השנייה, נכון?

מיקי לוי: << דובר >> כן, גם היא יושבת על אותו סרגל.

משה גפני: << יור >> נאריך בהתאמה.

מיקי לוי: << דובר >> מצוין, תודה רבה.

מיקי לוי: רק שיוציאו את זה בכתוב.

מיקי לוי: תודה, אחלה עסקה.

משה גפני: << יור >> קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> כמו שחבריי פה זוכרים, טיפלתי בנושא של המסע לפולין.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לחסוך כסף למדינה.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע איך חוסכים כסף למדינה?

קטי קטרין שטרית: השר החליט שמחזירים את הכסף לילדים, ועד עכשיו חברות הנסיעות לא מחזירות.

קטי קטרין שטרית: אז אני מבקשת: אם הם אמורים לקבל מענק, שיורידו את זה מהמענק.

קטי קטרין שטרית: הינה, חסכתי כמה שקלים טובים למשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: השר עמד בדוכן ואמר שמחזירים את הכסף.

משה גפני: << יור >> איזה שר?

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> שר החינוך.

קטי קטרין שטרית: אמר את זה על כל במה, ואני מאמינה לו שהוא התכוון לכך.

קטי קטרין שטרית: אבל הפקידים מתמהמהים.

קטי קטרין שטרית: אז יש לי איזושהי הצעה: היות שהאינטרסים של חברות הנסיעות הרבה יותר חשובים, אז בואו נוריד מזה את המענק.

קטי קטרין שטרית: שכל הזכיינים של משרד החינוך שאמורים לקבל מענק – נוריד להם אותו.

קטי קטרין שטרית: ורק אחרי שהם ייתנו, נתחשבן ואז נעניק להם בחזרה את המענק.

קטי קטרין שטרית: דבר נוסף, אמרו פה לא פעם ולא פעמיים שהרופאים שיצאו לחל"ת כתוצאה מכך שהם היו בסביבת חולה קורונה, ביקשו מהם להשלים את הימים האלה באמצעות ימי המחלה שלהם.

קטי קטרין שטרית: שים לב מה קורה – מורים שהתלמידים שלהם מגיעים חולים, יוצאים לחל"ת על חשבון ימי המחלה שלהם וממשיכים ללמד באמצעות הזום.

קטי קטרין שטרית: זה חטא על פשע: הם גם יוצאים הביתה ולוקחים מהם את ימי המחלה, והם גם מלמדים בזום.

קטי קטרין שטרית: אז אני מבקשת שיעשו איתם בדיוק כמו שעשו עם צוותי הרפואה.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה לתת דוגמה מבית הספר המסורתי, שבגלל תלמידה חולה מורים יצאו לחל"ת ואמרו להם שיורידו להם את זה מימי המחלה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שצריך להתייחס לזה.

קטי קטרין שטרית: עוד נקודה חשובה.

קטי קטרין שטרית: היות שמספר המובטלים גדל, העומסים על שירות התעסוקה גדולים ורבים.

קטי קטרין שטרית: יש להם שתי אפשרויות: או שהם יצאו לשביתות, וזה יהיה מאוד גרוע; או שיתחילו לחשוב על תקנים או על סיוע ללשכות התעסוקה, כי הם עובדים מסביב לשעון.

קטי קטרין שטרית: עוד נושא, הסטודנטים.

קטי קטרין שטרית: לפי התאחדות הסטודנטים הורדת הסף תאפשר ל-85% מהסטודנטים שעבדו לפני הקורונה לשוב לעבודה.

קטי קטרין שטרית: אז כדאי להחזיר אותם, ויפה שעה אחת קודם.

קטי קטרין שטרית: וכמובן נושא העמותות, שדיברנו עליו קודם.

משה גפני: << יור >> זה יהיה בחוק.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> מאה אחוז.

משה גפני: << יור >> אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: << דובר >> תודה.

אחמד טיבי: אני אחזור על הנושאים שאני וכמה מחבריי הצגנו בישיבה הקודמת.

אחמד טיבי: לגבי הסכום של 3,300 – זה פוגע בסטודנטים.

אחמד טיבי: זה משאיר מחוץ למעגל כמעט 80% מהסטודנטים, ולכן המספר 2,000 שקל כמינימום למתן המענק כן יכניס את הסטודנטים, שצריכים לא פחות מאחרים את המענק הזה.

אחמד טיבי: נדמה לי שיש קונצנזוס כאן בוועדה לגבי הנושא הזה.

אחמד טיבי: נושא נוסף, האגודות השיתופיות.

אחמד טיבי: האם הוא נפתר, אדוני?

משה גפני: << יור >> נראה בדיון.

אחמד טיבי: << דובר_המשך >> אני מקווה שהוא ייפתר.

אחמד טיבי: ונושא העמותות?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> שאלתי.

קטי קטרין שטרית: הוא אמר שכן.

משה גפני: << יור >> אני מקווה שכן.

משה גפני: הכול יעלה במהלך הדיון.

משה גפני: רצו לנהל איתי דיונים בחוץ, אבל לא רציתי.

אחמד טיבי: << דובר >> יש נושא נוסף שאני רוצה להדגיש.

משה גפני: << יור >> אבל מהר.

משה גפני: הכול יהיה בוועדה.

אחמד טיבי: << דובר >> הלוואי שיהיה מהר, כי יש אנשים ששובתים מול משרד ראש הממשלה, ראשי הרשויות הדרוזיות.

אחמד טיבי: הובטח להם סיוע, ואנחנו התערבנו כאן בוועדת הכספים, מנענו העברת תקציב.

אחמד טיבי: ממשרד ראש הממשלה הופעל עליך לחץ אדיר אז, וגם אז עזרת.

אחמד טיבי: הוא נפגש איתם, הבטיח להם מעל 200 מיליון שקל, אבל רוב הסכום לא עבר.

אחמד טיבי: אני עומד על זה שהוועדה תעמוד לצידם, ואני אעשה את זה גם בהמשך הדיונים.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: ינון, בבקשה.

ינון אזולאי: << דובר >> אני רוצה לעשות איזושהי סקירה של דברים שהעלינו ועדיין לא קיבלנו עליהם תשובות.

משה גפני: << יור >>

ינון אזולאי: << דובר_המשך >> בכל זאת אני איגע בשניים-שלושה דברים שהם יקרים.

ינון אזולאי: לגבי העמותות, אומנם אמרנו שזה יהיה בפנים, אבל שגם ייחשבו כמעסיקים.

ינון אזולאי: דובר על להעלות את ה-25% תקצוב שלהם, כלומר שלא יהיה 25% אלא יותר, כדי שיוכלו להיכלל בפנים.

ינון אזולאי: הדבר השני עלה גם במכתב שנשלח לפני כחודש, שאופיר סופר, אני ועוד חברי כנסת רבים הצטרפנו אליו, ואני חושב שזה הזמן להעלות את זה.

ינון אזולאי: יש 7.5% של שכר מעסיק שהעמותות משלמות, דבר שבעלי עסקים עצמאים לא משלמים.

ינון אזולאי: אין טוען שבכלל צריך לבטל להם את זה, אבל גם אם לא מבטלים, לפחות בתקופה הזאת של הקורונה אין סיבה שהם ישלמו את זה.

ינון אזולאי: מחודש מרץ ולפחות למשך חצי שנה שלא ישלמו את זה, כדי לתת להם אוויר, כדי שלפחות יוכלו להחזיק את האנשים שעדיין נמצאים ולא הוצאו לחל"ת.

ינון אזולאי: אחרת נראה שגם את העובדים האלה יוציאו לחל"ת ואפילו יפטרו אותם.

ינון אזולאי: דבר נוסף, חשוב מאוד.

ינון אזולאי: ראיתי בחוק שיש אחריות על העובד אם לא היה דיווח נכון.

ינון אזולאי: אני חושב שזאת שערורייה.

ינון אזולאי: אין שום סיבה שאותו עובד יקבל עונש על זה שהמעסיק שלו לא דיווח נכון.

ינון אזולאי: גם העלינו את הנשים בהיריון, ונדבר על זה בהמשך.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: קרן ברק, בבקשה.

משה גפני: משפט.

קרן ברק: << דובר >> אני לא הייתי פה כשאחרים דיברו, אז יכול להיות שאני אחזור.

משה גפני: << יור >> לא, אם את חוזרת אני אעיר לך.

קרן ברק: << דובר_המשך >> בטוח שחלק מהדברים נאמרו, אז אני אעשה את זה בנקודות.

קרן ברק: דבר ראשון, אני שמעתי את מה שקטי אמרה ואני מצטרפת לקריאה להפחית את הסכום של המענק ל-2,000.

קרן ברק: זה קשור לסטודנטים שעובדים חצי משרה, אבל לא רק להם.

משה גפני: << יור >> קרן, זה כבר נאמר.

קרן ברק: << דובר_המשך >> רגע.

קרן ברק: יש עוד ענפים, שבהם עובדים במשמרות, כמו מכוני כושר וקול סנטר, שזה לא דווקא סטודנטים.

קרן ברק: כל מי שעובד בחלקיות משרה ובמשמרות, זה נוגע גם אליו.

קרן ברק: אלה ענפים שלמים שהיו סגורים.

קרן ברק: דבר נוסף, הציונים האמיתיים, הפטריוטים שהשאירו את העובדים ב - - -

משה גפני: << יור >> אבל זה נאמר כבר בישיבה הקודמת.

קרן ברק: << דובר_המשך >> אבל אני לא הייתי.

קרן ברק: ובנוסף המחזור שלהם ירד ב-25% – גם הם צריכים לקבל בדיוק כמו אלה שנפגעו ולא עבדו.

קרן ברק: ערך השוויון צריך להישמר פה.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: מיכל שיר, בקצרה.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> זה חוזר על הדברים שנאמרו פה.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: קרעי, בבקשה.

משה גפני: ממש משפט.

שלמה קרעי: << דובר >> ממש בקצרה.

שלמה קרעי: הנושא של הארכת תקופת האבטלה – אני לא יודע איפה הדבר הזה עומד, אבל לפי מיטב ידיעתי ב-31 במאי יסתיימו ההארכות של תקופת האבטלה בזמן שאנשים עדיין בבית בגלל משבר שלא תלוי בהם.

שלמה קרעי: אני חושב שזה משהו שחייבים להעמיד אותו על סדר היום; צריך להאריך לאותם אנשים את תקופת האבטלה, כדי שיוכלו להמשיך להאכיל את הילדים שלהם.

שלמה קרעי: זה לא משחק.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

שלמה קרעי: << דובר_

שלמה קרעי: המשך >> דבר נוסף, הארכת הפטור ממס רכישה.

שלמה קרעי: אמרת שתכניס את זה בחוק שיגיע, ואני מנסה להבין על איזה חוק דיברת.

שלמה קרעי: על החוק הזה?

שלמה קרעי: על חוק הקורונה?

משה גפני: << יור >> גם מיקי לוי העלה את העניין הזה, וגם אני התייחסתי לזה, ואני מקווה שמה שאני אגיד זה אכן מה שיהיה.

משה גפני: ביום רביעי עבר חוק על הארכת מועדים.

משה גפני: בהארכת מועדים לא מופיע העניין של מס הרכישה, ואני אמרתי שבעזרת השם זה יגיע לפה.

משה גפני: מכיוון שמליאת הכנסת העבירה את זה לוועדת הכספים, אנחנו נוסיף את זה לתוך החוק של מס רכישה.

משה גפני: אני מקווה שלא תהיינה בעיות.

שלמה קרעי: << דובר >> ולגבי הארכת תקופת האבטלה יש משהו שאנחנו יודעים?

משה גפני: << יור >> לא.

משה גפני: יש הרבה יותר מידי בעיות במדינה שאני צריך לטפל בהן.

משה גפני: יש בעיות שנוגעות למיסוי, בעיות שנוגעות לאבטלה, בעיות שנוגעות לדברים שהוועדה שלנו צריכה לטפל בהם.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: << דובר >> מתי נתחיל עם ההסתייגויות, אדוני?

משה גפני: << יור >> עכשיו.

משה גפני: אבל קודם צריך להתחיל להקריא את החוק.

משה גפני: יש לך הרבה הסתייגויות?

מיקי לוי: << דובר >> לא, דווקא הפעם אני נחמד.

משה גפני: << יור >> מי מקריא את החוק?

שגית אפיק: << דובר >> אסי מסינג ואסף וסרצוג ממשרד האוצר נמצאים איתנו בזום.

משה גפני: << יור >> בבקשה תתחילו להקריא את החוק.

אסי מסינג: << אורח >> בוקר טוב, אנחנו נקריא את החוק ונשלב את התיקונים שמוצעים בעקבות חלק מההערות.

אסי מסינג: נתחיל.

שגית אפיק: << דובר >> רגע, תסביר לנו את ההגדרה של מוסד חינוך על כל פסקאותיו.

אסי מסינג: << אורח >> כדי להגיע להגדרה של משרד חינוך אנחנו צריכים לדבר על כל ההגדרה.

שגית אפיק: << דובר >> תסביר לנו את ההגדרה המעשית.

שגית אפיק: אני רוצה להבין מי מוחרג.

שגית אפיק: אני רוצה להבין למה גוף נתמך מוחרג, אני רוצה להבין למה מוסד מוכר מוחרג.

אסי מסינג: << אורח >> גברתי, אני אגמור לקרוא את כל ההגדרות ואז אני אחזור לזה בתוך ההסבר, בסדר?

שגית אפיק: << דובר >> אבל זה לא סתם הקראה של החוק.

שגית אפיק: כל סעיף אתה מסביר, אסי, זה לא חדש.

אסי מסינג: << אורח >> אבל זה עוד לא הסעיף.

אסי מסינג: אני אתחיל מהסעיף עצמו.

אסי מסינג: מטרת החוק המוצע היא לתמרץ הוספה של עובדים שהיו בחל"ת למעלה מ-30 ימים או עובדים שפוטרו.

אסי מסינג: אני אדבר עוד מעט על האוכלוסיות הרלוונטיות שהחוק חל לגביהן, אבל לב ליבו של העניין הוא כמובן מי שפוטר או הוצא לחל"ת אגב משבר הקורונה.

אסי מסינג: למעשה בעת משבר הקורונה, בכל מה שקשור להוצאה לחל"ת, המדינה נהגה באופן שונה לגבי המגזר הציבורי הרחב.

אסי מסינג: זה מהטעם שהמגזר הציבורי הרחב, שנתמך גם על ידי הממשלה וגם על...

אסי מסינג: אלה גופים מתוקצבים, גופים נתמכים, חברות ממשלתיות, חברות עירוניות, הרשויות המקומיות וכיוצא באלה.

אסי מסינג: הרעיון היה לא להוציא את העובדים לחופשה ללא תשלום כמו שעשו ביתר המגזרים, ולמעשה נחתם הסכם קיבוצי שהורחב לגבי מרבית המגזר הציבורי, שבמסגרתו בתקופת הסגר או ההגבלות שהוטלו על המעסיקים, ממהלך מרץ עד סוף אפריל.

אסי מסינג: ..

אסי מסינג: למעשה נחתמו שני הסכמים קיבוציים, כאשר העיקרון שעומד מאחורי שניהם הוא הוצאה לחופשה כפויה על חשבון המעביד.

אסי מסינג: בשל האינטרסים השונים והמערכות השונות שחלות ביחס למגזר הציבורי, לא הוצאו העובדים לחל"ת, שלא כמו מעסיקים אחרים, שנהגו לפי שיקול דעתם.

אסי מסינג: לכן מה שמוצע כאן זה שאותה אוכלוסייה שלמעשה בסופו של דבר.

אסי מסינג: .. (בעיות שמע בזום) נתנו דגש לגבי גופים נתמכים לפי סעיף 32 לחוק יסוד: התקציב, להבדיל ממוסדות לפי 3א, שלגביהן - - -

משה גפני: << יור >> טוב, אסי הבנתי.

משה גפני: אני רוצה לדעת למה קבעתם גוף נתמך ב-25%.

משה גפני: המטרה היא להחזיר את העובדים.

משה גפני: עובד שיצא לחל"ת – אז מה אם הוא נתמך ב-25%?

משה גפני: צריך אחוז יותר גבוה.

משה גפני: יש מוסדות שהם מוסדות חינוכיים ומוסדות שנוגעים למשרד הרווחה – אז מה, אז העובדים האלה של משרד הרווחה לא יקבלו?

משה גפני: לא יחזירו אותם?

משה גפני: למה 25%?

אסי מסינג: << אורח >> אני אעשה רגע הפרדה בין גוף נתמך לפי סעיף 32 לחוק יסוד: התקציב, לבין גוף - - -

משה גפני: << יור >> אני מדבר על העובד, אני לא מדבר על הסעיף.

שגית אפיק: << דובר >> הוא מדבר על פסקה (3) ועל פסקה (6).

שגית אפיק: בפסקה (6) יש לך מוסד חינוך, ויש לך גוף נתמך בפסקה (3).

משה גפני: << יור >> למה 25?

משה גפני: העובד הזה, שנמצא בגוף שחלקו נתמך על ידי משרד החינוך וחלקו נתמך על ידי משרד הרווחה, והוא עובד בנושא של רווחה – למה שלא נחזיר אותו?

משה גפני: בגלל שהגוף נתמך ב-25%?

משה גפני: אני מבקש להעלות את זה ל-40%.

משה גפני: למעלה מ-40% זה כבר באמת מתחיל להיות גוף נתמך, אבל לא 25%.

אסי מסינג: << אורח >> אני רק אעשה סדר מבחינת הגופים.

אסי מסינג: הגוף הנתמך שמקבל תמיכה לפי סעיף 32 לחוק יסוד: התקציב, זה לא עמותה שמקבלת תמיכה לפי סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, שזה מרבית התמיכות שהמדינה מעבירה; אלא זה גוף שהוכר על ידי הממונה על השכר – בסופו של דבר זה הכרה של שר האוצר.

אסי מסינג: ..

אסי מסינג: זאת רשימה של גופים שהיא יחסית מאוד מצומצמת שבמסגרתה התקיימו בעבר תנאים, וגם ממשיכים להתקיים היום, של לראות אותם כגופים שיש עליהם מגבלות שונות, והם מוגדרים לפי חוק יסודות התקציב כ"המגזר הציבורי הרחב".

אסי מסינג: הגופים הללו כוללים מוזיאונים, מוסדות להשכלה גבוהה ועוד מספר מוסדות בעלי מאפיינים דומים.

אסי מסינג: אנחנו צמצמנו את הרשימה הזאת – הגם שהיא לא כל כך רחבה – ועליה חל ההסדר של התקש"ח שדיברתי עליו קודם לכן, שהיה צריך להוציא את העובדים הללו לחופשה ולא לחל"ת.

אסי מסינג: גם את הדבר הזה אנחנו צמצמנו יותר, להשתתפות לגופים שבהם המדינה - - -

משה גפני: << יור >> אסי, מה אתה עכשיו אומר?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: שגית, מה הוא אומר?

שגית אפיק: << דובר >> אם לסכם, אז עמותות שמקבלות מכוח סעיף 3א נמצאות בפנים מבחינת הגדרת מעסיק.

שגית אפיק: נכון, אסי?

אסי מסינג: << אורח >> כן.

שגית אפיק: << דובר >> לגבי גוף נתמך, מה שבעצם אסי אומר זה שאנחנו צריכים להבחין בין ההגדרה של גוף נתמך בסעיף 32 לבין עמותות מכוח סעיף 3א.

שגית אפיק: הוא אומר שעמותות נמצאות בפנים.

שגית אפיק: גוף נתמך זו רשימה יחסית קטנה, היא כוללת מוזיאונים, בית התפוצות וכדומה.

שגית אפיק: זאת רשימה יחסית מצומצמת, ולא מתקיימים לגביה התנאים.

שגית אפיק: הם באמת לא מעסיק פרטי, ולכן הם מוחרגים.

שגית אפיק: עכשיו נשארה השאלה לגבי מוסד חינוך - - -

קריאה: << קריאה >> רגע, שגית, אני רוצה להבין לגבי העמותות - - -

שגית אפיק: << דובר >> אסי, אני חוזרת על השאלה, תענה לחברי הכנסת.

שגית אפיק: עמותות שמקבלות תמיכה מכוח סעיף 3א נמצאות במסגרת החוק הזה ואין לגביהן שום החרגה או מגבלה?

אסי מסינג: << אורח >> כן, ובלבד שזה לא מוסד חינוך, שעליו נדבר עכשיו.

שגית אפיק: << דובר >> עכשיו נדבר על מוסד חינוך, פסקה (6).

אסי מסינג: << אורח >> לגבי מוסד חינוך, פסקה (6) – ההתייחסות של הממשלה מבחינת השאלה של סגירת מוסדות החינוך ומבחינת הפתרונות לשאלה מה לעשות עם העובדים במוסדות החינוך, הייתה שונה מלגבי יתר המעסיקים.

אסי מסינג: שם ככלל לא הייתה אפשרות להוציא את אותם עובדים לחל"ת, אלא עשו להם הסדרים שונים על חשבון החופשות שיש בקיץ.

אסי מסינג: ולכן מהבחינה הזו אין שום הצדקה לשנות כרגע את מצבת כוח העובדים, שממילא לא הייתה אמורה להשתנות אגב משבר הקורונה.

אסי מסינג: לא היו אמורים להוציא עובדים לחל"ת וגם לא - - -

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: אסי, אתה מתעלם ממה שאני אומר.

משה גפני: הרי בתוך עמנו אנחנו יושבים.

משה גפני: מי שהוא מוסד חינוך, בלאו הכי הוא לא יכול להוציא לחל"ת, ולכן המדינה גם לא תצטרך לשלם במקרה הזה כסף, כי העובדים לא יצאו.

אסי מסינג: << אורח >> אבל גם אין סיבה לתמרץ אותו להוסיף עובדים כרגע.

משה גפני: << יור >> בסדר, אני יודע.

משה גפני: אין עובדים שיצאו לחל"ת וממילא אין מה לתמרץ כאן.

משה גפני: אבל יש מוסדות שחלקם נמצאים במשרד החינוך וחלקם נמצאים במשרד הרווחה.

משה גפני: את משרד הרווחה אתם רוצים לתמרץ, מכיוון שבמשרד הרווחה אנשים שעבדו בגופים האלה כן יצאו לחל"ת, ואנחנו רוצים להחזיר אותם חזרה.

אסף וסרצוג: << אורח >> בדרך כלל מה שקורה בגופים האלה זה שהחלק השני ממומן גם הוא על ידי המדינה, פשוט ממקור אחר.

אסף וסרצוג: לכן המשמעות היא שאותם עובדים בכל מקרה יחזרו לעבודה, ולכן התמרוץ כאן - - -

משה גפני: << יור >> לא הבנתי.

משה גפני: עד עכשיו דיברתם על מוסד חינוך.

משה גפני: אני שואל מה יהיה עם גוף שקשור גם למשרד החינוך וגם למשרד הרווחה.

משה גפני: גוף פרטי.

אסף וסרצוג: << אורח >> אותו רציונל שמתקיים לגבי משרד החינוך - - -

משה גפני: << יור >> אז 25% זה לא נכון.

משה גפני: אני לא מבין למה אתם מתעקשים.

משה גפני: אם מדובר על עובדים שלא יצאו בגלל הנחיה של משרד - - -

ניר ברקת: << דובר >> זה קשור לסכום התקצוב, לא לירידה במחזור.

ניר ברקת: זה גוף שנתמך ב-25% על ידי המדינה, זה לא קשור לירידה או לעלייה במחזור.

משה גפני: << יור >> לא, הם אומרים שבגוף שנתמך ב-25% על ידי המדינה, העובדים לא יצאו לחל"ת או שלא פיטרו אותם.

משה גפני: אני מבקש להעלות את זה ל-40%, מכיוון שאלה שנתמכים על ידי משרד החינוך בלאו הכי לא יצאו, אבל יכול להיות גוף שנתמך גם על ידי משרד הרווחה, ובו יכול להיות שעובדים כן יצאו.

משה גפני: אז אחד משניים: אם לא יצאו לחל"ת, אז בלאו הכי הוא לא נמצא פה; ואם כן יצאו, צריך לתת להם.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> זאת ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, לשאול אותו מה קורה עם המורים שעכשיו מוציאים אותם.

קטי קטרין שטרית: זאת הוראה שלהם.

משה גפני: << יור >> קודם שייתן תשובה לגבי החוק עצמו.

שלמה קרעי: << דובר >> אדוני היושב-ראש, מה עם חברות ממשלתיות שלא מתוקצבות, למשל הדואר?

משה גפני: << יור >> אם אתם תשאלו עוד שאלות אתם תיתנו להם תירוצים לא לענות תשובות.

משה גפני: אסי, בבקשה.

אסי מסינג: << אורח >> אם יורשה לי, דיברו פה על שורה של עניינים – חברות ממשלתיות, מוסדות חינוך שיש להם איזושהי פעילות בתחום הרווחה, ועוד גופים שונים שעלו כאן.

אסי מסינג: אז לגבי גופים שמזוהים באופן מלא עם המדינה או הנתמכים על ידה במישרין או בעקיפין ושסכום ההשתתפות של המדינה הוא סכום השתתפות של 25% ומעלה.

אסי מסינג: .. 25% זאת השתתפות מהותית, זה מבחן שאנחנו משתמשים בו גם בהקשרים אחרים כדי לזהות תמיכה משמעותית לעומת תמיכה שהיא יחסית נמוכה יותר.

אסי מסינג: ולגבי גופים שבהם לממשלה יש בעלות מלאה או חלקית לכל הפחות, חברות שהן אינן חברות מעורבות.

אסי מסינג: ..

אסי מסינג: וזאת מתוך התפיסה שהם למעשה נשענים בדרך זו או אחרת על המדינה ואינם מתמודדים בעצמם עם כוחות השוק.

אסי מסינג: בנוסף, יש להם גם הקשרים שונים אחרים שאנחנו תומכים בהם, בין אם מדובר בתשלום בתמיכה, בתשלום בשכר, או בכל דבר אחר.

אסי מסינג: לעניין החברות הממשלתיות, ההבדל בינן לבין חברות עסקיות רגילות זה שהתרומה המשמעותית שיש לממשלה על הפעילות – וזה כמו שנעשה בעבר בשורה של אירועים כמו מלחמות - - -

משה גפני: << יור >> אסי, אני לא מבין מה שאתה אומר.

קרן ברק: << דובר >> גם אני לא.

קריאה: << קריאה >> הוא הלך לנושא אחר.

קריאה: הוא מדבר על החברות הממשלתיות.

משה גפני: << יור >> אבל אני שאלתי שאלה.

משה גפני: שייתן לי תשובה.

משה גפני: אסי, יכול להיות שלא הובנתי.

משה גפני: אני חוזר על שאלתי.

משה גפני: אם יש עובד שנמצא בגוף שמתוקצב על ידי משרד החינוך, האיש לא יצא לחל"ת, הוא נשאר, כי הייתה הנחיה חד-משמעית שגוף חינוכי לא מוציא את עובדיו מהעבודה, נקודה.

משה גפני: אם הוא יבוא וירצה לקבל מענק אחרי שהחוק הזה יעבור, יגידו לו – רגע, על מה אתה בא לבקש, הרי אתה לא פוטרת ולא יצאת לחל"ת.

משה גפני: ואז ממילא לא ישלמו לו.

משה גפני: הוא גם לא יגיש בקשה.

משה גפני: אני שאלתי - - -

אסי מסינג: << אורח >> לא בהכרח, כי יכול להיות שהמעסיק פעל בניגוד להוראות והוציא את אותו עובד לחל"ת - - -

משה גפני: << יור >> מה זה "בניגוד להוראות"?

משה גפני: יש הנחיה של מנכ"ל משרד החינוך שאם מוציאים מישהו לחל"ת יקנסו אותו.

משה גפני: יגרמו לו לכך שהוא יפחד מאוד לעשות את זה.

משה גפני: אני לא יודע על מקומות שעשו את זה.

אסף וסרצוג: << אורח >> יו"ר הוועדה, אני רוצה להבהיר נקודה לגבי הסוגיה שאתה מעלה.

אסף וסרצוג: אני רוצה להעלות שני טיעונים שיעמדו לנגד עיניכם כשאתם דנים בזה.

אסף וסרצוג: אחד, מה שאסי אמר – ש-25% זה תקצוב שנחשב תקצוב מהותי, ויש לו מבחנים נוספים שאפשר להשוות אליהם, בעוד שמספר אחר הוא מספר שלא ניתן לתת לו עוגן.

משה גפני: << יור >> הבנתי, לא צריך לחזור על זה עוד הפעם.

משה גפני: אבל נניח שאני עובד בגוף שנתמך על ידי משרד החינוך ועל ידי משרד הרווחה.

משה גפני: הוציאו אותי לחל"ת לא בחלק של החינוך אלא בחלק של הרווחה, ועכשיו אני רוצה לחזור חזרה.

משה גפני: אז אני לא אוכל לחזור בחזרה, כי הגוף נתמך 25% על ידי המדינה.

משה גפני: לכן אני רוצה להעלות את זה ל-40%.

משה גפני: אני לא מבין את ההתעקשות שלכם, כי יכול להיות רק אחד מהשניים: אחד, או שהוא לא יצא לחל"ת ואז הוא לא יוכל לקבל, וגם אם הוא יצא לחל"ת על החלק של משרד החינוך הוא לא יוכל לקבל; או שהוא יצא לחל"ת על הגוף שנתמך על ידי משרד אחר, ואז הוא כן יוכל לחזור.

משה גפני: אנחנו דואגים לעובד, כי בלי המענק הזה הוא לא יחזור.

משה גפני: אני לא מבין למה אתם מתעקשים.

אסי מסינג: << אורח >> אי אפשר להגיד שהוא יצא לחל"ת על חשבון החלק של משרד החינוך או על חשבון החלק של משרד הרווחה.

אסי מסינג: או שהוא יצא לחל"ת, או שהוא לא יצא לחל"ת.

אסי מסינג: אבל בסופו של דבר צריך לזכור שהיציאה לחל"ת, מבחינת הגוף עצמו גם היא למעשה השתתפות של המדינה בהוצאות שלו.

משה גפני: << יור >> טוב, בוא נמשיך הלאה.

משה גפני: אנחנו נעשה את זה 40%.

אסי מסינג: << אורח >> ועכשיו המענק לקלוט עובד שנאלץ - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, הבנתי.

משה גפני: זה יהיה 40%.

משה גפני: זה לא מעלה אפילו בשקל אחד את ההוצאה בעניין הזה, כי אם מגיע לו אז מגיע לו, ואם לא מגיע לו אז הוא לא יקבל.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> קטי, שאלת משהו.

קטי קטרין שטרית: אני לא יודע אם זה נוגע לחוק, אבל תשאלי.

שלמה קרעי: << דובר >> אני שאלתי לגבי החברות הממשלתיות – הדואר, חברות ביטחוניות וכדומה.

שלמה קרעי: האם הן מוחרגות בחוק הזה?

אסי מסינג: << אורח >> לגבי החברות הממשלתיות אנחנו מפנים לגוף מתוקצב כהגדרתו בחוק יסודות התקציב.

אסי מסינג: זה כולל חברות ממשלתיות, רשויות מקומיות, בנק ישראל, חברות עירוניות וכיוצא באלה.

אסי מסינג: במסגרת הזאת, מה שמוצע להחריג כאן מההגדרה של גוף מתוקצב זה חברות מעורבות, כלומר חברות שבהן השליטה של מדינת ישראל אינה מלאה.

אסי מסינג: אני מזכיר שגם בעבר, בהקשרים אחרים שבהם המדינה שילמה פיצויים או נתנה מענקים כלשהם בצורה דומה, חברות ממשלתיות הוחרגו מזה, מהטעם שלחברה ממשלתית יש זהות מאוד גדולה לממשלה.

אסי מסינג: זאת גם הייתה הסיבה המרכזית שבגינה חברות ממשלתיות לא יכלו להוציא עובדים לחל"ת.

אסי מסינג: יש שתיים או שלוש חברות שקיבלו החרגה מהעניין הזה, מהטעם ש - - -

שלמה קרעי: << דובר >> אז עובד בדואר לא יחזור לעבודה?

אסי מסינג: << אורח >> הדואר והמתנ"סים קיבלו החרגה מפורשת, וגם היא הייתה בסופו של דבר סיוע של הממשלה בעצם המימון של ההוצאות, וכעת הם משיבים את העובדים.

אסי מסינג: כך שאין כאן שאלה של תמריץ או לא, אלא יש שם הסכמים קיבוציים ויש מצבת כוח אדם שצריך להחזיר אותה.

אסי מסינג: ולכן אין צורך לתמוך באותן חברות ממשלתיות בדומה לחברות הממשלתיות האחרות.

אסף וסרצוג: << אורח >> חשוב להדגיש כאן – כמו שאסי אמר, בכל החברות הממשלתיות כל העובדים שהיו בחל"ת, שזה לא מספרים גדולים, יחזרו בוודאות, ולכן המענק לא נועד לתמרץ להחזיר אותם אלא הוא פשוט יהיה תקצוב נוסף מטעם המדינה.

אסף וסרצוג: וגם צריך לומר שוב שלחברות ממשלתיות יש מערכת יחסים שונה עם המדינה.

אסף וסרצוג: חברת הדואר למשל עובדת אומנם בסביבה עסקית, אבל א', היא לא עובדת תמיד בסביבה עסקית, יש מקומות שבהם היא עובדת לבד - - -

שלמה קרעי: << דובר >> אבל היא לא מתוקצבת.

קרן ברק: << דובר >> וגם, הדואר עובד בשוק תחרותי לגמרי.

קרן ברק: שגם נסגר בגלל שאין טיסות ואין משלוחים לחו"ל.

אסף וסרצוג: << אורח >> אני רוצה לסיים את הנקודה שלי.

אסף וסרצוג: בסופו של דבר חברות ממשלתיות מקבלות סיוע מהמדינה.

אסף וסרצוג: לדוגמה, חברת הדואר קיבלה רק לפני כמה שנים קרוב לחצי מיליארד שקל בהסכם הבראה לפרישת עובדים.

אסף וסרצוג: חברת הדואר גם מקבל עדיפות במקומות מסוימים לביצוע תשלומים על ידי המדינה, למשל עבור הטענת רב-קו או פעילות של משרד התחבורה ועוד.

אסף וסרצוג: כך גם לגבי חברות ממשלתיות, שלפעמים מקבלות פטור ממכרזים בהיבטים מסוימים וכן הלאה.

שלמה קרעי: << דובר >> אבל את החוק הזה לא מעניינים שאר הדברים, החוק הזה רוצה להחזיר עובדים.

שלמה קרעי: עמד שאול מרידור ואמר: לא אכפת לנו לפצות את החברות גם ב-30 מיליון שקל, אפילו אם לא מגיע - - -

שגית אפיק: << דובר >> אבל חבר הכנסת קרעי, מה שהם אומרים לך זה שהדואר וחברות ממשלתיות שהן בבעלות מלאה של המדינה מחויבות להחזיר את העובדים שלהן, והמדינה לא רוצה לשלם לעצמה את התמריץ להחזרת עובדים.

שלמה קרעי: << דובר >> אבל המדינה לא מתקצבת את הדואר.

שגית אפיק: << דובר >> אבל הם אומרים שיש להם הסכמים קיבוציים, יש להם יחסים אחרים מול המדינה.

שלמה קרעי: << דובר >> אבל הדואר לא יכול לפטר עובדים?

שלמה קרעי: כל עובדי הדואר יחזרו לעבודה?

שלמה קרעי: הם יכולים להתחייב על זה?

שגית אפיק: << דובר >> ככה הם אומרים.

שלמה קרעי: << דובר >>

ינון אזולאי: << דובר >> לגבי המתנ"סים למשל, החוגים עדיין לא חזרו, חברת המתנ"סים עדיין לא חזרה לעבודה - - -

משה גפני: << יור >> אבל זה לא מה שהם אומרים.

קרן ברק: << דובר >> סליחה, בדואר זה יותר מזה.

קרן ברק: זה כמו חברת נסיעות לצורך העניין, שאין להם טיסות ואין להם מה לעשות עם העובדים עכשיו.

קרן ברק: הרי רוב הדואר בנוי על חבילות, ואין כרגע חבילות, כי אין טיסות.

קרן ברק: ככה שאין להם למה להחזיר אותם.

משה גפני: << יור >> קטי, בבקשה.

משה גפני: בקצרה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> יש אוכלוסייה מסוימת שמשרתת בשירות אזרחי, וזה מאוד מאוד חשוב מהבחינה הערכית.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת על חרדים וערבים שנמצאים בשירות האזרחי.

קטי קטרין שטרית: שימו לב מה קרה.

קטי קטרין שטרית: חלקם גם בעלי משפחות.

קטי קטרין שטרית: החרדים, רובם הם בעלי משפחות, שרוצים לשלב שירות אזרחי עם העבודה.

קטי קטרין שטרית: הם עובדים שמונה שעות וגם משרתים בשירות האזרחי.

קטי קטרין שטרית: אלא שחלקם הגדול פוטר בעקבות הקורונה.

קטי קטרין שטרית: הם הולכים לביטוח הלאומי, ולמרות שהם שילמו ביטוח לאומי כל התקופה, הם לא זכאים לדמי אבטלה ולא זכאים לכלום, כי הם משרתים בשירות אזרחי.

קטי קטרין שטרית: אז תראו איזה יופי: מצד אחד אנחנו מעודדים שירות אזרחי ומצד שני אנחנו מכשילים אותם.

משה גפני: << יור >> קטי, השאלה ברורה.

משה גפני: משרד האוצר, תשובה.

אסי מסינג: << אורח >> אנחנו עוד לא הגענו להוראות של העובדים הזכאים - - -

משה גפני: << יור >> רגע, אני לא שומע.

משה גפני: מה התשובה?

אסי מסינג: << אורח >> ההערה שהעלתה חברת הכנסת הייתה לגבי העובדים המוכרים, אבל אני עוד לא הגעתי בכלל להגדרה הזאת ועוד לא הסברתי את הרציונלים שעומדים מאחורי האוכלוסיות השונות.

אסי מסינג: ברגע שאני אגיע אליהם אפשר יהיה לדבר על זה.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: אני מבקש לדעת לגבי עובדי הדואר והמתנ"סים.

משה גפני: האם, כמו שאתם אומרים, זה ברור שהעובדים יחזרו?

אסף וסרצוג: << אורח >> העובדים כן.

אסף וסרצוג: בחברת הדואר לדוגמה שר התקשרות הנחה את הדואר להחזיר את כל העובדים מחל"ת.

משה גפני: << יור >> ומה לגבי המתנ"סים?

אסף וסרצוג: << אורח >> גם הם אמורים לחזור לפעילות.

משה גפני: << יור >> יש איזושהי הוראה של הממשלה להחזיר את העובדים בכל מקרה?

אסי מסינג: << אורח >> בסופו של דבר צריך לזכור שהתקש"חים שדיברו על ההוצאה לחופשה פקעו למעשה בסוף אפריל.

אסי מסינג: ולכן מסוף אפריל החברות הממשלתיות היו אמורות להחזיר חזרה את העובדים לפי הפעילות שלהם.

משה גפני: << יור >> אסי, אני מבקש תשובה ברורה.

שגית אפיק: << דובר >> אסי, אתה מדבר על חזרה לפי הפעילות שלהם, אבל אומרים לך שבמתנ"סים לא חזרו לפעילות מלאה.

אסי מסינג: << אורח >> אנחנו נבדוק ואנחנו תכף נעדכן מה קורה בחברה למתנ"סים.

משה גפני: << יור >> בסדר, הלאה.

אסי מסינג: << אורח >> אני מזכיר שהחברה למתנ"סים היא זרוע פיקוח של הממשלה והיא הוכרה בפטור ממכרז לשורה של התקשרויות לצורך ביצוע בשם הממשלה לפעילות של החברה.

אסי מסינג: אני ממשיך בהקראה, להגדרה של "מצבת עובדים".

עופר כסיף: << דובר >> רגע, יש לי הערה על (7), לגבי מוסדות אקדמיים.

עופר כסיף: בהמשך למה שאמר היושב-ראש בהקשר הקודם, גם פה אני לא מבין את ה-25%.

עופר כסיף: 70% מהעובדים המינהליים במוסדות האקדמיים הוצאו לחל"ת.

עופר כסיף: אני מבקש גם פה להעלות את זה ל-40%.

משה גפני: << יור >> אני באמת הצעתי להעלות את זה ל-40%.

עופר כסיף: << דובר >> אני מדבר על (7), לא על (6).

אסף וסרצוג: << אורח >> גם במוסדות האקדמיים כל העובדים חזרו.

אסף וסרצוג: במוסדות האקדמיים, בדומה לחברות ממשלתיות, מדובר בהסכמים קיבוציים, וכל העובדים שיצאו לחל"ת הוחזרו או יחזרו כולם לעבודתם.

משה גפני: << יור >> אז למה אי אפשר להעלות את זה ל-40%?

אסף וסרצוג: << אורח >> מאותן סיבות שהסברנו קודם.

משה גפני: << יור >> אנחנו נעלה את זה.

משה גפני: הלאה, "מצבת עובדים".

אסי מסינג: << אורח >> כאן אנחנו מבקשים להוסיף בסוף "אלא אם שבו לעבודה באותו החודש", מאחר שמוצע כרגע להרחיב את התשלומים בגין עובדים שהוחזרו מחל"ת או נקלטו לאחר פיטורים בחודש אפריל.

אסי מסינג: לכן יש צורך בחידוד הזה בסופה של ההגדרה.

שלמה קרעי: << דובר >> אסי, קודם אמרת ששר התקשורת הנחה להחזיר את כל עובדי הדואר.

שלמה קרעי: אני מקבל עדכון שזה לא נכון.

שלמה קרעי: הוא הנחה לפתוח את כל הסניפים, אבל הוא לא הנחה להחזיר את כל העובדים.

שלמה קרעי: וכנראה יש עוד הרבה עובדים שנמצאים בחל"ת.

שלמה קרעי: אז גם בזה אשמח לבדיקה שלך.

אסף וסרצוג: << אורח >> אני אבדוק את זה שוב, אבל בין כה וכה, כל העובדים ישובו לעבודתם, ללא קשר לתמריץ.

שלמה קרעי: << דובר >> אני אשמח לבדיקה שלך.

אסי מסינג: << אורח >> גם לגבי זה וגם לגבי המתנ"סים אנחנו נוודא שוב.

אסי מסינג: אני ממשיך להגדרה של "עובד מוכר" ועובד מזכה".

אסי מסינג: עשינו פה שינוי, אני אקריא אותו.

אסי מסינג: אנחנו מציעים להוסיף הגדרה של עובד מוכר: ההגדרה הזאת של עובד מוכר, שתשתלב תכף ב"עובד מזכה" וגם ב"מצבת עובדים", מדברת על העובדים שאנחנו סופרים אותם גם לעניין המצבת הקיימת וגם לעניין העובדים הנוספים.

אסי מסינג: התנאי הוא שמדובר בעובדים שהם תושבי ישראל ושמתקיימים ביניהם יחסי עובד-מעביד.

אסי מסינג: כלומר, תשלום המס ותשלום הביטוח הלאומי נעשה בהתאם למקובל בעניין עובדים.

אסי מסינג: כך אנחנו מבטיחים למעשה...

אסי מסינג: זה בהמשך להערה אחרת שהסכמנו לה, שאנחנו מוציאים מההחרגה את העובדים שהם חברים באגודות שיתופיות.

אסי מסינג: אנחנו מבקשים לוודא ולקבוע במפורש שאם מתקיימים יחסי עובד-מעביד - - -

משה גפני: << יור >> רגע, אסי, לאט-לאט.

משה גפני: אתה שומע אותי, או שאני מדבר סתם באוויר?

אסי מסינג: << אורח >> שומע כל מילה.

משה גפני: << יור >> אתם החלטתם כן להכניס את האגודות השיתופיות?

אסי מסינג: << אורח >> אנחנו החלטנו להכניס את החברים.

אסי מסינג: מה שהוחרג בנוסח הכחול – אנחנו מציעים כאן לוותר על המגבלה הזו.

אסי מסינג: כלומר - - -

משה גפני: << יור >> כלומר, קיבלתם את עמדת הוועדה?

אסי מסינג: << אורח >> כן.

אסי מסינג: אנחנו רק מבקשים - - -

משה גפני: << יור >> נורא קשה לכם להגיד את המילה כן בעניין הזה, אבל זה המצב.

משה גפני: בסדר, אני שמח, אני מברך אתכם על כך.

קריאה: << קריאה >> אבל הניסוח הזה מפיל חברי קיבוץ שעובדים באגודה.

משה גפני: << יור >> מי זה מדבר?

משה גפני: אדוני היועץ המשפטי, עלתה כאן שאלה.

משה גפני: יש נניח שני חברי קיבוץ, אחד מקבל את השכר שלו מהקיבוץ ואחד מקבל את השכר שלו מהמפעל.

משה גפני: שניהם עובדים במפעל ושניהם חברים בקיבוץ.

משה גפני: לפי ההצעה המקורית הייתה הפליה: זה שהוא עובד המפעל, יחזירו אותו; וזה שמקבל משכורת מהקיבוץ, אותו לא יחזירו.

משה גפני: אנחנו טענו שזאת הפליה לא מוצדקת.

משה גפני: ומה שאתם אומרים עכשיו זה שלא תהיה את ההפליה הזאת, ולכן, אם הוא עובד במפעל, אז גם אם הוא מקבל את השכר מהקיבוץ, הוא יחזור לעבודה אם הוא פוטר.

משה גפני: נכון, אסי?

קריאה: << קריאה >> לא.

קריאה: רק אם הוא לא חבר קיבוץ.

אסי מסינג: << אורח >> כל ההצעה הזאת כולה מתמקדת בעובדים.

אסי מסינג: מי שמעסיקים אותו לא במסגרת יחסי עובד-מעביד והוא אינו עובד – הוא לא נכנס למסגרת ההצעה הזאת.

אסי מסינג: זה רחב יותר מעניין הקיבוצים, זה לא קשור רק לשאלת הקיבוצים.

אסי מסינג: זה גם משהו שלא ניתן לעקוב אחריו ולבצע לגביו בקרה.

אסי מסינג: ולכן ההתמקדות כאן היא בקיומם של יחסי עובד-מעביד, ולכן המיקוד הוא בהפקדה והחיוב של המיסים ושל הביטוח הלאומי בהתאם למקובל לפי פקודת מס הכנסה ולפי חוק הביטוח הלאומי.

קריאה: << קריאה >> בחוק הביטוח הלאומי חבר קיבוץ נחשב כעובד.

אסי מסינג: << אורח >> אם יש חבר קיבוץ שעובד במפעל אבל לא מנכים לו מס הכנסה כעובד ולא מפקידים לו ביטוח לאומי כעובד, אז הוא אינו עובד, ולכן לא ניתן לספור אותו במצבת העובדים שהייתה ערב הקורונה וגם לא לאחר מכן.

אסי מסינג: אבל ההערה המרכזית של הוועדה לא הייתה לגבי אלה - - -

משה גפני: << יור >> אסי, חבר הכנסת סמוטריץ' העלה את העניין של שני עובדים במלונות – אחד בלביא ואחד נניח בטבריה.

משה גפני: מה יקרה עם אותו עובד בלביא?

אסי מסינג: << אורח >> שוב, לגבי אותו עובד, בין אם הוא חבר קיבוץ או לא חבר קיבוץ, או בין אם הוא חבר אגודה שיתופית אחרת – שדרך אגב, לגביהם היו מרב ההערות – אם מתקיימים לגביו יחסי עובד-מעביד ומפקידים לו ביטוח לאומי ומס הכנסה לפי היותו עובד, הוא יוכר כאן.

קריאה: << קריאה >> לא הבנתי.

קריאה: הדאגה לעניין חבר אגודה שיתופית - - -

משה גפני: << יור >> רגע, עם כל הכבוד, לא מדברים פה ככה.

משה גפני: מי מדבר?

אופיר סופר: << דובר >> שאלתי האם עובד בנגרייה או במלון בלביא בסוף יקבל או לא יקבל.

אופיר סופר: לא הבנתי.

אסף וסרצוג: << אורח >> עוד פעם, מה שהפריע לחבר הכנסת סמוטריץ' זה העובדה שאנחנו החרגנו חבר באגודה שיתופית.

אסף וסרצוג: אנחנו אומרים שזה לא רלוונטי והורדנו את ההחרגה הזאת.

אסף וסרצוג: כרגע מה שרלוונטי זה אם מתקיימים יחסי עובד-מעביד.

אסף וסרצוג: הדרך לבדוק את זה וגם לבצע בקרה על זה, היא על ידי הפרשה לביטוח לאומי ותשלום מס הכנסה כדין.

אסף וסרצוג: זה הכול.

משה גפני: << יור >> אז האגודה השיתופית כן נמצאת בתוך העניין, נכון?

משה גפני: אז זה גם נגרייה בלביא.

שגית אפיק: << דובר >>

מיקי לוי: << דובר >> לא, אבל חבר קיבוץ שעובד במסגרת חברותו בקיבוץ בפלחה או במפעל ולא מנכים לו ולא מפרישים לו - - -

שגית אפיק: << דובר >> אז אין יחסי עובד-מעביד, ואז הוא לא זכאי.

מיקי לוי: << דובר >> חד-משמעית.

מיקי לוי: נכון.

קריאה: << קריאה >> אבל מנכים לו ומפרישים לו בצורה אחרת, שסוכמה עם מס הכנסה.

מיקי לוי: << דובר >> לא, זה לא נכון.

קריאה: << קריאה >> זה בהחלט נכון.

קריאה: יש הפרשה מלאה ויש דיווח מלא על כל חבר קיבוץ.

קריאה: התכלית של החוק היא להחזיר עובדים לעבודה.

קריאה: לחברי הקיבוץ אין דם אחר, הם עובדים שנפגעו מהקורונה וחזרו לעבודה.

מיכה דרורי: << אורח >> בנוסף, סעיף 159 לחוק הביטוח הלאומי מאפשר לעשות את זה.

משה גפני: << יור >> עם כל הכבוד, לא קיבלת רשות לדבר, אני נורא מצטער.

מיקי לוי: << דובר >> כאן דרושה עמדת רשות המיסים.

משה גפני: << יור >> מה השם שלך?

מיכה דרורי: << אורח >> אני מיכה דרורי, אני היועץ המשפטי של התנועה הקיבוצית.

מיקי לוי: << דובר >> זה צריך להיעשות מול רשות המיסים.

מיכה דרורי: << אורח >> יש שני סעיפים רלוונטיים.

מיכה דרורי: גם סעיף 18 לחוק הגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה, שזאת המסגרת שבה אנחנו נמצאים, וגם סעיף 159 לחוק הביטוח הלאומי, נותנים לשרים סמכות להכיר בעובד כעובד לצורך דמי אבטלה.

מיכה דרורי: ועל בסיס ההכרה הזאת ניתנו, בחקיקה נוספת, המענקים לעצמאים, מענקים לאנשים שיצאו לפנסיה ולכל מיני אנשים שבמצב רגיל לא מפרישים אבטלה ולא מקבלים.

מיכה דרורי: לכן הסמכות - - -

משה גפני: << יור >> מספיק.

משה גפני: הבנתי.

מיכה דרורי: << אורח >> בקיצור, יש לכם סמכות.

משה גפני: << יור >> אבל אני אמרתי שאני מבקש להפסיק.

משה גפני: תודה רבה.

אופיר סופר: << דובר >> אדוני היושב-ראש, זה לא נותן מענה לבקשה של סמוטריץ', כי אין יחסי עובד-מעביד בין - - -

מיקי לוי: << דובר >> כשאין לו תלוש שכר אז אין יחסי עובד-מעביד.

מיקי לוי: לא מפרישים.

משה גפני: << יור >> משרד האוצר, העובד בלביא – האם יש לו יחסי עובד-מעביד?

משה גפני: הרי הוא איש קיבוץ.

משה גפני: האם הוא נמצא בתוך ההגדרה שלכם?

אסי מסינג: << אורח >> שוב, בהגדרה של עובד מוכר צריכים להתקיים ארבעה דברים.

אסי מסינג: ראשית, שמתקיימים יחסי עובד-מעביד, בין אם הוא חבר קיבוץ ובין אם הוא לא חבר קיבוץ.

אסי מסינג: אם אנחנו לא נצמדים לעובדה שמדובר במישהו שיש לו יחסי עובד-מעביד אז למעשה יוכלו להיכנס להצעה הזאת אוכלוסיות שלמות שירשמו אותם על הפיירול של המעסיק כדי לקבל עליהם את המענק הזה.

אסי מסינג: זה גם לעניין דמי אבטלה וזה גם לעניין דברים אחרים.

אסי מסינג: העניין השני הוא שמדובר בתושב ישראל - - -

קריאות: << קריאה >> - - -

משה גפני: << יור >> אסי, רגע.

משה גפני: רם, בבקשה.

רם שפע: << דובר >> אדוני, הרי ברור לך שהאגודות השיתופיות זה משהו מוגדר שמאוד פשוט להגדיר אותו, ולכן הטיעון שלפיו עוד אנשים אחרים יטענו את זה, הוא לא טיעון ענייני.

רם שפע: זה ברור שאפשר להחריג אותם.

רם שפע: יש פה עוול, וצריך לסדר את זה.

קריאה: << קריאה >> איזה עוול?

רם שפע: << דובר >> שעצמאים משלמים למדינה את כל שהם מתבקשים, אבל לא יכולים לקבל מהמדינה את מה שמגיע להם.

משה גפני: << יור >> ניר, בבקשה.

משה גפני: בקצרה.

ניר ברקת: << דובר >> אני רוצה לדעת מה עם הפרילנסרים.

ניר ברקת: אומנים, מדריכי טיולים, מרצים וכדומה, אנשים שעבדו כפרילנסרים במוסד מסוים, לכאורה כמו ביחסי עובד-מעביד.

ניר ברקת: האם הם נכללים?

משה גפני: << יור >> עופר, בבקשה.

עופר כסיף: << דובר >> כמו שהזכרתי בפעם הקודמת, במה שנאמר יש עדיין התעלמות לחלוטין מהנושא של מבקשי המקלט.

עופר כסיף: אני רוצה לחזור על הנושא הזה, שגם נכנס תחת "עובד מוכר", "עובד מזכה", לצד כל ההבדלים.

עופר כסיף: יש בישראל 100,000 מהגרי עבודה, שרובם ככולם לא פוטרו ולא הוצאו לחל"ת.

עופר כסיף: לפי רשות האוכלוסין וההגירה יש 30,000 מבקשי מקלט, והם נמצאים תחת אשרת 2(א)(5).

עופר כסיף: זה אומר שמצד אחד אי אפשר להוציא אותם מהארץ, אבל מצד שני הם לא תושבים.

עופר כסיף: לפי ההגדרה הזאת הם נופלים פה בין הכיסאות - - -

משה גפני: << יור >> מאה אחוז, שאלת את זה גם בפעם הקודמת.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> עופר, זאת ההזדמנות שלהם לחזור למדינות שלהם.

קטי קטרין שטרית: שם אין קורונה.

עופר כסיף: << דובר >> זאת ההזדמנות שייתנו להם אזרחות.

קרן ברק: << דובר >> אם יש אינטרס למדינה, אז בכיף.

קרן ברק: אבל אין לה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> יש לנו בעיות עם הסטודנטים וכן הלאה, דברים הרבה יותר חשובים מאשר זה.

אופיר סופר: << דובר >> החוק הזה לא נותן מענה לעובד, לא במלון לביא ולא בנגרייה של לביא.

מיקי לוי: << דובר >> כחבר קיבוץ.

מיקי לוי: כי אם יש לו תלוש שכר, זה כן נותן משהו.

אופיר סופר: << דובר >> כן, אני מדבר עליו כחבר קיבוץ.

מיקי לוי: << דובר >> זה לא נותן מענה לשום חבר קיבוץ.

מיקי לוי: לא מתקיימים פה יחסי עובד-מעביד, כי התשלום דרך הקיבוץ הוא אחר.

משה גפני: << יור >> אני מבקש תשובה לשאלות שנשאלו פה.

משה גפני: קודם כול תשובה לגבי השאלה של מדריכי טיולים, אומנים וכו', מה שניר ברקת שאל.

אסי מסינג: << אורח >> אני חוזר שוב, ההגדרות פה מדברות על השאלה מיהו עובד, ובסופו של דבר הן מחקות את הזכאות של עובד לדמי אבטלה.

אסי מסינג: מי שאינו זכאי לדמי אבטלה, כלומר שלא מפרישים לו את ההפרשות המחויבות לפי ביטוח לאומי ולא מפרישים לו מס הכנסה, אז ממילא הוא לא יוכל להיות מוגדר כאן כעובד מוכר.

אסי מסינג: ואני בטוח שאין מטרת הצעת החוק הזאת לשנות את הסיווגים של עובדים ואת הזכאות לדמי אבטלה וכן הלאה.

קרן ברק: << דובר >> דווקא היינו מאוד שמחים לשנות את החוק של העצמאים.

משה גפני: << יור >> אסי, למה להאריך?

משה גפני: אתם מתנגדים לזה.

משה גפני: אתם אומרים שזה לא בהגדרה.

משה גפני: לא הכנסתם את זה בהגדרה.

ניר ברקת: << דובר >> זה לא מקובל.

משה גפני: << יור >> מה לגבי מבקשי מקלט?

אסי מסינג: << אורח >> לגבי מבקשי המקלט, בדומה לחוק שהיה ב-2002 ובדומה לחוקים דומים, מטרתו של החוק הזה היא לעודד העסקה של עובדים ישראלים, ולכן מה שמוגדר כאן זה לפחות מבחן התושבות.

עופר כסיף: << דובר >> אז אתה גורם פה למצב שיש סכנה ש-30,000 - - -

קרן ברק: << דובר >> עידוד העסקה של ישראלים.

קרן ברק: זה החוק.

קרן ברק: זה שם החוק.

עופר כסיף: << דובר >> לזה בדיוק אני מביע התנגדות.

עופר כסיף: יש פה 30,000 שייפלו בין הכיסאות.

עופר כסיף: זה נזק קודם כול להם, אבל גם לכל החברה.

שלמה קרעי: << דובר >> אפשר לסדר להם טיסה למדינות מוצאם.

עופר כסיף: << דובר >> אפשר לנסות את זה עם המתנחלים.

עופר כסיף: להוציא אותם בחזרה לישראל.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> עופר, אתה משווה בין מתנחלים לבין - - - ?

עופר כסיף: << דובר >> חס וחלילה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> סליחה, מתיישבים, לא מתנחלים.

קטי קטרין שטרית: ממשלות ישראל שלחו אותם לשם.

עופר כסיף: << דובר >> חס וחלילה.

עופר כסיף: מבקשי המקלט הרבה יותר - - -

משה גפני: << יור >> עם כל הכבוד, אני לא מבין את הדיון הזה.

משה גפני: אם הוא יגיש הסתייגות, תצביעי נגד.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> איך אפשר בכלל להשוות בין מתיישבים לבין עובדים זרים שבאו לכאן - - -

קרן ברק: << דובר >> מי שמעוניין במדינת כל אזרחיה יכול להשוות.

עופר כסיף: << דובר >> המתנחלים הם הזרים, מבקשי המקלט הם לא זרים.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> תגיד, אתה שומע את עצמך, עופר?

קרן ברק: << דובר >> הם ישראלים?

קרן ברק: אני חייבת להבין, הם ישראלים?

עופר כסיף: << דובר >> הם צריכים להיות.

עופר כסיף: וגם המתנחלים צריכים להיות.

אופיר סופר: << דובר >> קרן, מי שהיה בהפגנה אתמול, עם הדגלים שהיו אתמול – הוא ואת מדברים בשפה אחרת.

אחמד טיבי: << דובר >> אני רוצה לומר שעובדים זרים לא ביצעו פשעי מלחמה אף פעם.

קרן ברק: << דובר >> איך אתה יודע?

אחמד טיבי: << דובר >> אין טענה כזאת.

קרן ברק: << דובר >> היו להם מלחמות שם, אולי הם כן עשו, אתה הרי לא יודע.

אחמד טיבי: << דובר >> אני לא אקבל הטפות מאף אחד.

משה גפני: << יור >> אפשר להמשיך?

קריאה: << קריאה >> מה קורה עם עסקים קטנים שלא שחררו את העובדים שלהם?

קריאה: לא שמעתי אתכם דנים על זה.

משה גפני: << יור >> מי שלא מוצאות חן בעיניו התשובות של משרד האוצר, אפשר להגיש עליהן הסתייגויות ואנחנו נצביע עליהן.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> הם בינתיים פושעים, הם כבשו את דרום תל אביב.

עופר כסיף: << דובר >> המתנחלים הם אלה שכובשים.

עופר כסיף: מבקשי המקלט הם מבקשי מקלט.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> כבשו, כבשו.

קטי קטרין שטרית: כבשו, אנסו, פגעו.

עופר כסיף: << דובר >> המתנחלים, נכון.

משה גפני: << יור >> הלאה, הלאה.

אסי מסינג: << אורח >> לעבור להגדרה הבאה?

משה גפני: << יור >> אני אחרי זה רוצה לשאול את מירי סביון על כמה דברים שנאמרו כאן.

משה גפני: אסי, בבקשה.

אסי מסינג: << אורח >> אני אסביר את ההגדרה הזו.

אסי מסינג: היא למעשה מחלקת את האוכלוסיות לשלוש קבוצות, בשים לב לרציונלים שיש למענק הזה ומה מבקשים לעודד באמצעותו.

אסי מסינג: הקבוצה הראשונה זה מי שנרשם כדורש עבודה בלשכת שירות התעסוקה לפני משבר הקורונה, בין 1 בינואר 2020 לבין 29 בפברואר 2020, ולא עבד עד 30 באפריל 2020.

אסי מסינג: למעשה אלה דורשי העבודה האקטיביים.

אסי מסינג: זאת האוכלוסייה הראשונה שמבקשים לעודד אותה לעבודה, שמן הסתם בזמן משבר הקורונה היה קושי לקלוט אותם וכעת מבקשים לשלב אותם במסגרת העבודה.

אסי מסינג: הקבוצה השנייה היא הקבוצה המרכזית והעיקרית, והיא כוללת את מי שפוטר או הוצא לחופשה ללא תשלום של 30 ימים או יותר מ-1 במרץ ועד 30 באפריל, ובלבד שהוא נמצא בגילאי העבודה והוא עבד אצל אותו מעסיק לפחות בחודש פברואר 2020.

אסי מסינג: זו הקבוצה השנייה.

אסי מסינג: אותה אנחנו מחלקים לשניים.

אסי מסינג: מי שנרשם בשירות התעסוקה, יש חזקה שהוא אכן פוטר או יצא לתקופה של 30 ימים או יותר.

אסי מסינג: עדיין קיים התנאי שהוא פוטר, אבל הבדיקה תהיה בדיקה בדיעבד.

אסי מסינג: הקבוצה השנייה היא מי שלא נרשם בשירות התעסוקה בזמן אמת.

אסי מסינג: יהיה עליו להמציא מסמכים על מנת להראות שהוא אכן פוטר או יצא לחופשה ללא תשלום לתקופה של 30 יום או יותר.

אסי מסינג: הקבוצה השלישית זה קבוצת מקבלי הקצבאות שקשורות לתעסוקה.

אסי מסינג: הראשונה שבהן זה דמי אבטלה, השנייה שבהן זה הבטחת הכנסה, והשלישית זה הזכאות למענק הסתגלות מעל גיל 67, שבמסגרתו הממשלה הכירה בזה שאותו מסיים עבודה בתוך תקופת הקורונה היה זכאי למענק הסתגלות בחודשים מרץ, אפריל, מאי לפי העניין, בגלל שעבודתו הופסקה - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, הבנו.

משה גפני: אתם הוצאתם הודעה שזה לא 30 באפריל אלא ב-19 באפריל.

אסי מסינג: << אורח >> זה בתוך החוק, תכף נגיע לזה.

אסי מסינג: כרגע אנחנו מדברים על האוכלוסיות - - -

משה גפני: << יור >> תעשה לי טובה, אל תגיד לי "נגיע".

משה גפני: אתם הוצאתם הודעה שמדברת על ה-19 באפריל, ואני מציע שגם פה זה יהיה ה-19 באפריל.

משה גפני: תרחיבו את מה שאמרתם.

אסי מסינג: << אורח >> רגע, אני מנסה להבין איפה אתה מציע שזה יהיה.

משה גפני: << יור >> הוא פוטר או הוצא לחופשה ללא תשלום בתקופה שמיום ה' באדר (1 במרץ) עד יום ו' באייר (30 באפריל).

משה גפני: במקום 30 באפריל תכתבו 19 באפריל.

שגית אפיק: << דובר >> אסי, זה נכון שזה צריך להיות בהמשך, כשהוא חזר לעבודה.

שגית אפיק: אבל השאלה היא האם לא צריך גם פה לעשות התאמות, כי בעצם עובד מהסוג הזה - - -

ניר ברקת: << דובר >> אבל 30 באפריל זה מיטיב עם העובדים, ו-19 זה מרע.

קריאות: << קריאה >> - - -

שגית אפיק: << דובר >> אסי, אתה מבין למה הכוונה?

שגית אפיק: אם אתם אומרים את מה שאמר חבר הכנסת ניר ברקת עכשיו, שה-30 כולל בתוכו את ה-19 וזה בסדר מבחינת

שגית אפיק: כם ולא יעשו דקדוקי עניות אחר כך, אז אין בעיה.

אסי מסינג: << אורח >> לא שמעתי במדויק את ההערה, אז אני אחדד את הדברים.

אסי מסינג: יש כאן את פסקה (1), שמדברת על דורשי העבודה.

אסי מסינג: אלה דורשי עבודה אקטיביים לפני משבר הקורונה, שלא החלו לעבוד לפני 30 באפריל 2020.

שגית אפיק: << דובר >> זה בסדר.

אסי מסינג: << אורח >> האוכלוסייה השנייה מדברת על מי שפוטר או הוצא לחופשה ללא תשלום של 30 יום לפחות בתקופה שבין 1 במרץ ל-30 באפריל.

אסי מסינג: ולכן, אם הוא חזר לעבודה לפני 30 באפריל, אז הוא בפנים.

שגית אפיק: << דובר >> אוקיי, בסדר, זה מה שרציתי לשמוע.

ינון אזולאי: << דובר >> לגבי הסעיף של "עובד מזכה", מה קורה עם נשים בהיריון?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> גפני, הוא יכול לדבר עכשיו על השירות האזרחי?

משה גפני: << יור >> אני לא חושב שזה פה.

משה גפני: אסי, בבקשה.

אסי מסינג: << אורח >> לגבי אישה בהיריון יש חוקי מגן אחרים, שמחייבים את המעביד להחזיר אותה לעבוד והם מגינים עליה לתקופה שהיא ארוכה יותר ממה שיש פה מבחינת החוק.

ינון אזולאי: << דובר >> אז בוא תכניס גם את זה פה.

אסי מסינג: << אורח >> - - - אין בזה כמובן כדי לגרוע - - -

ינון אזולאי: << דובר >> מה שקורה פה זה שאתה פוגע בנשים בהיריון, כי הוא לא יקבל עליה תמריץ והוא יעדיף להחזיר מישהי אחרת.

ינון אזולאי: נשים בהיריון בסיכון או נשים שילדו, המשיכו להן את החל"ת על אוטומט.

ינון אזולאי: היו להם 4,000 בקשות לעומת 1,200 שיש להם בשנה, והוציאו את כולן על אוטומט.

ינון אזולאי: אז שיכניס גם את זה אם הוא אומר שבכל מקרה חייבים להחזיר.

ינון אזולאי: זה חלק מהתמריץ כדי לא לפגוע באותה אישה.

משה גפני: << יור >> אסי, תשובה.

משה גפני: טוב, הוספנו את זה.

אסי מסינג: << אורח >> את מה?

משה גפני: << יור >> הוספנו אישה בהיריון.

אסי מסינג: << אורח >> מתי?

אסי מסינג: באיזה הקשר?

אסי מסינג: אם חל עליה - - -

משה גפני: << יור >> אם היא פוטרה, אז שיחזירו אותה.

אסי מסינג: << אורח >> אם הוא מחזיר אותה אז בשביל מה צריך לשלם על העניין הזה תמריץ?

אסי מסינג: ואם היא הוצאה לחל"ת אז היא נמצאת בתוך הקריטריון.

אסי מסינג: לכן לא ברור לי - - -

ינון אזולאי: << דובר >> אסי, אבל החרגתם אם היא יצאה לחופשת לידה בין ינואר 2020 לאפריל 2020.

ינון אזולאי: אם היא המשיכה את חופשת הלידה או שהיא הייתה בהיריון בסיכון, המעסיק יסתכל על זה ויגיד לעצמו, אני קודם כול אחזיר את העובד שאני מקבל עליו מענק ולא את האישה שבהיריון בסיכון או בחופשת לידה.

אסי מסינג: << אורח >> אבל הוא מחויב להחזיר אותה לפי החוק.

אסי מסינג: יש חוקי מגן שמחייבים אותו להחזיר אותה לעבודה.

שגית אפיק: << דובר >> אבל אומר לך חבר הכנסת ינון אזולאי שבכל זאת הוא רוצה שיקבלו גם עליה תמריץ.

שגית אפיק: זאת השורה התחתונה.

אסף וסרצוג: << אורח >> נסביר עוד פעם, הרציונל של החוק בא לומר שהמענק הולך עם העובד, כדי לתת תמריץ חזק להחזיר אותו.

אסף וסרצוג: במקרים שבהם העובד בוודאות יחזור, המענק לא מהווה איזשהו תמריץ, אלא זה מייצר איזשהו מצב אחר של פיצוי, או העברת תקציב או לא משנה מה, לאיזשהו גוף.

אסף וסרצוג: אישה בהיריון שנמצאת תחת חוקי המגן ממילא חייבת לחזור לעבודה, והתמריץ לא ייתן בגינה איזשהו תוספת או שינוי במעמד.

ינון אזולאי: << דובר >> הוא יחזיר אותה לתקופתה מסוימת שהחוק מחייב אותו ואחרי זה הוא ישחרר אותה.

ינון אזולאי: הוא יחזיר אותה לחודש אחד ואז הוא יפטר אותה עוד פעם.

אסף וסרצוג: << אורח >> אם הוא מפטר אותה ומביא מישהו במקומה הוא לא יגדיל את המענק, כי אנחנו מסתכלים על מצבת העובדים הגדלה.

אסף וסרצוג: לכן הוא לא יכול לפטר אותה ולהביא מישהו במקומה, כי אז הוא לא יקבל את המענק.

אסף וסרצוג: זה נכון, אגב, לכל מעסיק וכל עובד, כי אנחנו לא רוצים לייצר מצב שבדלת אחת מכניסים עובדים חדשים ובדלת אחרת מוציאים עובדים קיימים.

שגית אפיק: << דובר >> הם לא מסכימים, ועכשיו השאלה היא אם הוועדה רוצה להכניס את זה.

ינון אזולאי: << דובר >> השאלה אם הם מבינים.

שגית אפיק: << דובר >> הם מבינים, אבל הם אומרים שמכיוון שיש חוקי מגן לגבי אישה בהיריון שיצאה לחופשת לילדה וממילא יהיו מחויבים להחזיר אותה, אז המעסיק בעצם לא זכאי לתמריץ בעדה.

שגית אפיק: ואתם, אם אני מבינה נכון, אומרים שגם אם הוא מחויב להחזיר אותה אתם רוצים - - -

ניר ברקת: << דובר >> למען הסר ספק.

שגית אפיק: << דובר >> זה לא למען הסר ספק, זה לשלם את התמריץ, כן או לא.

אסי מסינג: << אורח >> יש עוד חידוד נוסף שחייבים להבין אותו.

אסי מסינג: אותה עובדת נמצאת על הפיירול של מצבת העובדים של חודש מרץ ואפריל ולכן אי אפשר להחליף אותה כרגע וממילא החלפה שלה לא תזכה במענק.

אסי מסינג: ולכן זה מנוגד לכל הרעיון - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, הבנו.

שגית אפיק: << דובר >> אני רוצה להסביר מה הוא אומר.

שגית אפיק: כשאני סופר את מצבת העובדים, אני סופר גם אישה שיצאה לחופשת לידה.

שגית אפיק: אני סופר אותה בבסיס.

שגית אפיק: ולכן, אם המעסיק ירצה לעשות תרגיל ולפטר אותה או לא להחזיר אותה ולהביא במקומה מישהו אחר, הוא לא יוכל, מכיוון שלא רק שחוקי המגן יגנו עליה, הוא גם לא יוכל לקבל מענק בעד מישהו חדש, כי לא תהיה לו תוספת של בן אדם, כי ספרתי אותה מלכתחילה.

קרן ברק: << דובר >> אבל התמריץ הוא לחודש, אז אולי עדיין שווה לו לעבור על כל החוקים.

משה גפני: << יור >> תודה רבה, רשמנו את זה ואנחנו נחליט בהצבעות אם אנחנו מוסיפים את זה.

ורד וייץ: << אורח >> סליחה, אפשר לשאול משהו?

משה גפני: << יור >> מי זאת?

ורד וייץ: << דובר_המשך >> עורכת דין וייץ, מההסתדרות החדשה.

ורד וייץ: אני רוצה לשאול משהו על הסעיף הזה.

משה גפני: << יור >> דקה.

משה גפני: אופיר, בבקשה.

אופיר סופר: << דובר >> לגבי הגדרת מעסיק, אני רוצה להחריג מעסיק שיוסיף שכר למנהלים בשנת 2020 או 2021 או לחלופין יחלק דיווידנדים בשנה הזאת.

אופיר סופר: זאת מכיוון שאנחנו נותנים פה בעצם את הכול בשביל לייצר עידוד תעסוקה, ולא עידוד דיווידנדים.

אופיר סופר: אני אומר את זה פה כי חבר הכנסת סמוטריץ' ביקש בשבוע שעבר נתונים לגבי אחוז המעסיקים בקרב העסקים הגדולים, ובנתונים שהוא קיבל יש משהו מאוד לא הגיוני.

אופיר סופר: אם אנחנו מדברים על 1.1 מתוך 3.7, זה 29%, בעוד שכל הנתונים שקיבלנו הם מ-27% בעסקים המזעריים, הקטנים ביותר, ועד 11% בעסקים הגדולים.

אופיר סופר: כך שזה לא מתכנס למספרים שנמסרו לנו.

אופיר סופר: יותר מזה, הנתונים שקיבלנו לא נתנו את התמונה מתוך הסך הכול הכללי - - -

משה גפני: << יור >> מה אתה מציע?

אופיר סופר: << דובר_המשך >> שתהיה הגבלה של עד חמישה מיליון ש"ח לעסק, כדי לייצר יתרון יחסי לעסקים הקטנים.

אופיר סופר: ודבר נוסף, במקביל – להגביל העלאת שכר למנהלים בשנת 2020 והגבלת דיווידנדים בשנת 2020, כדי שזה ילך עבור העובד ולא עבור אחרים.

משה גפני: << יור >> משרד האוצר, תשובה.

אסי מסינג: << אורח >> בגדול, בכל הסובסידיות שהממשלה נתנה בהקשרים השונים, לא ניתנה התניה של אי-חלוקת דיווידנד או כל דבר שנעשה על ידי המעסיק, משני טעמים.

אסי מסינג: ראשית, אנחנו מדברים פה בתמיכה שהיא תמיכה בצורה הכי בסיסית, והיא אינה מותנית בתנאים כלשהם לעצם הפעילות עצמה של המעסיק.

אסי מסינג: ושנית, היעדר היכולת לאכוף אחר הדבר הזה.

אסי מסינג: אין לנו שום יכולת לבצע על זה בקרה.

אופיר סופר: << דובר >> למה אין יכולת - - -

משה גפני: << יור >>

אופיר סופר: << דובר >> אבל אפשר להגביל את זה לחמישה מיליון.

משה גפני: << יור >> למה להגביל?

משה גפני: יש עובדים במקומות שמעל חמישה מיליון.

אופיר סופר: << דובר >> למה לא להגביל את זה עד חמישה מיליון?

משה גפני: << יור >> זאת עמדת משרד האוצר, אתה יכול להגיש הסתייגות על זה.

שלמה קרעי: << דובר >> אני מבין את העניין הרגשי הזה שלא רוצים לפצות עסקים גדולים ביותר מדי כסף, אבל אני לא מסכים עם זה.

שלמה קרעי: אני בעד שיפצו ושיחזירו כמה שיותר עובדים - - -

אופיר סופר: << דובר >> אבל בעסקים הקטנים - - -

שלמה קרעי: << דובר >> אני חושב שיש משהו יותר מהותי שהחוק לא מממש בכלל את מטרותיו.

שלמה קרעי: כשהחוק מתנהג בצורה ליניארית ומפצה על כל עובד יחיד ב-7,500 שקל, המעסיקים יחזירו את העובדים שהם גם ככה נחוצים להם.

שלמה קרעי: הם יחזירו 700 מתוך 1,000 עובדים שהם צריכים.

שלמה קרעי: התועלת השולית שלהם מהתוספת של ה-100 או ה-200 עובדים האחרונים היא לא משמעותית לעסק, ולכן אם באמת רוצים לייצר מקומות עבודה צריך שהתועלת השולית של העובדים האחרונים תהיה הרבה יותר משמעותית למעסיק.

שלמה קרעי: זה בעצם מודל דיפרנציאלי: שהמענק ייקבע כאחוז מסך העובדים שהחזרת לעבודה.

שלמה קרעי: אני אתן דוגמה מספרית ברורה: חברה שיש לה 1,000 עובדים והיא חייבת רק 800 עובדים - - -

משה גפני: << יור >> זה ברור, אתה לא צריך להסביר את זה.

קרן ברק: << דובר >> הם לא יחזירו את ה-200 בכל מקרה.

שלמה קרעי: << דובר >> אני מבקש להשלים את זה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אם החברה מחזירה רק 800 עובדים, במודל הנוכחי היא מקבלת מענק של שישה מיליון שקלים, ועל ה-200 שהיא לא החזירה היא בעצם מוותר על 1.5 מיליון.

שלמה קרעי: לעומת זאת, במודל הדיפרנציאלי היא תקבל על 800 עובדים רק 4.8 מיליון, והתוספת השולית של ה-200 עובדים לא תהיה רק 1.5 מיליון אלא 2.7 מיליון.

שלמה קרעי: הרבה יותר משמעותי להחזיר את השוליים של העובדים.

קרן ברק: << דובר >> אתה אומר שהסכום יהיה אותו סכום, אבל הראשונים יקבלו פחות.

שלמה קרעי: << דובר >> כן.

שלמה קרעי: כדי שתהיה מוטיבציה להחזיר יותר.

משה גפני: << יור >> שלמה, תגיש הסתייגות.

משה גפני: זה התמודדות עם שר האוצר.

שלמה קרעי: << דובר >> עד מתי אפשר להגיש הסתייגות?

משה גפני: << יור >> עכשיו.

משה גפני: תכתוב הסתייגות ואנחנו נצביע עליה.

משה גפני: אם שר האוצר יסכים אני אעשה את זה בשמחה.

עופר כסיף: << דובר >> אם הבנתי נכון, שלמה, אתה מדבר על מודל שמבוסס על דיפרנציאציה.

עופר כסיף: נשמע טוב.

קרן ברק: << דובר >> בוא נשמע מה התשובה שלהם.

קרן ברק: תסבירו למה אתם לא בניתם את המודל של שלמה.

משה גפני: << יור >> יש לכם תשובה?

אסף וסרצוג: << אורח >> צריך להבהיר, היה דיון אחד שהתנהל לגבי סוג המודל.

אסף וסרצוג: הדיון לגבי סוג המודל דיבר על האם אנחנו נותנים גם לעסקים ששמרו עובדים.

אסף וסרצוג: בדיון הקודם הסברנו שאנחנו נותנים במענק גם מענק הוצאות גבוהות, כך שעסק ששמר עובדים מקבל מענק גבוה יותר בשל העובדה שהוא השאיר עובדים.

אסף וסרצוג: הנקודה השנייה שהסברנו היא שהמענק הזה נועד לתמרץ חזרה של עובדים והוא לא מהווה פיצוי.

אסף וסרצוג: לגבי מה שהעלה חבר הכנסת קרעי, צריך להבין שיש שונות מאוד גדולה בין העסקים.

אסף וסרצוג: דווקא מי שהוציא יותר עובדים מתוך שיעור העובדים שלו ביחס לאחרים הם העסקים הקטנים.

אסף וסרצוג: ככל שעסק קטן יותר הוא הוציא יותר עובדים, אנחנו רואים את זה בקורלציה.

אסף וסרצוג: עסקים גדולים, מה שמוגדר מעל 100 מיליון ש"ח, הוציאו כ-11% מסך העובדים שיש להם, ועסק קטן, למשל מתחת לחמישה מיליון שקלים, הוציא קרוב ל-30%, 27%.

אסף וסרצוג: עכשיו, ככל שעסק יותר קטן הוא גם יותר פגיע למשבר, וזאת גם הסיבה שניסינו לתת סיוע יותר משמעותי - - -

אופיר סופר: << דובר >> אבל סליחה - - -

אסף וסרצוג: << אורח >> רגע, תנו לי לסיים.

אופיר סופר: << דובר >> אבל אתם בסוף אומרים תמיד את מה שאתם רוצים.

משה גפני: << יור >> אבל תנו לסיים, אי אפשר לחזור להתחלה.

משה גפני: דיברנו על זה בתחילת הדיון על החוק הזה.

משה גפני: שר האוצר לא רוצה דרך אחרת, הוא רוצה את הדרך הזאת.

משה גפני: אפשר להיות בעדו ואפשר להיות נגדו.

אסף וסרצוג: << אורח >> ברגע שאני נותן את המענק מהעובד הראשון אני בעצם מסייע בעיקר לעסקים קטנים.

אסף וסרצוג: הסיבה היא שהעסקים האלה נמצאים בחוסר ודאות יותר גדול, וככל שאני שם רף מסוים, אני מגדיל את חוסר הוודאות, שגם ככה קיים.

אסף וסרצוג: אבל ברגע שאני נותן מהעובד הראשון זה בעצם אומר שהמדינה משתתפת איתו בהעסקת העובד, זה מתמרץ אותו לקחת סיכון, לחזור לפעילות, להחזיר את העובדים ולעבוד.

שלמה קרעי: << דובר >> איך אתם משתמשים פתאום במסכנות של העסקים הקטנים כדי לתרץ מהלך לא יעיל.

אסף וסרצוג: << אורח >> רגע, תנו לי רגע להשלים.

אסף וסרצוג: אין ספק שיש עובדים שהיו חוזרים ככה או ככה, אנחנו מבינים את זה, אתם צודקים.

אסף וסרצוג: אבל השונות היא מאוד גדולה, לגבי כל רף שנקבע.

אסף וסרצוג: גם צריך לקחת בחשבון שיש פה את עניין הפשטות.

אסף וסרצוג: היה אפשר להוציא רף שונה לסוגי עסקים שונים וכן הלאה, ואז המענק לא היה ניתן ביולי אלא הוא היה ניתן מתישהו בעוד חצי שנה או שנה מהיום.

משה גפני: << יור >> חבר הכנסת קרעי, אפשר להגיש הסתייגות או אפשר לדבר עם שר האוצר שימשוך את החוק ויעשה חוק אחר.

שלמה קרעי: << דובר >> אפשר להגיש הסתייגות, אבל חשוב להבין שהוא משתמש פתאום במסכנות של העסקים הקטנים, כאשר מקודם הוא - - -

משה גפני: << יור >> אז הוא משתמש.

משה גפני: מה לעשות, הוא איש ליכוד, אז שהוא לא ישתמש במסכנים?

שלמה קרעי: << דובר >> מי אמר שהוא איש ליכוד?

שלמה קרעי: נראה לי שהוא דווקא הצביע ג'.

שלמה קרעי: ...

משה גפני: << יור >> לא, אני דיברתי על שר האוצר.

משה גפני: אני דיברתי עם שר האוצר, אתה יודע.

משה גפני: שר האוצר עומד על זה, והוא גם ביקש שנצביע על החוק הזה בשלוש בלילה.

שלמה קרעי: << דובר >> אבל המנגנון כמו שהוא עכשיו הוא לא מתמרץ להחזיר את העובדים שאנחנו רוצים להחזיר.

משה גפני: << יור >> הבנו, לא צריך לחזור על זה עוד הפעם.

משה גפני: תגיש הסתייגות.

שלמה קרעי: << דובר >> צריך לומר את זה שוב ושוב.

ניר ברקת: << דובר >> אני שמעתי אותו מדבר על כך והוא יודע שהאימפקט של התוכנית היא לא...

ניר ברקת: השאלה אם הם חישבו כמה בשוליים - - -

משה גפני: << יור >> אתם יודעים לענות לחבר הכנסת ניר ברקת.

שלמה קרעי: << דובר >> אפשר גם להבדיל בין גודל העסקים.

שלמה קרעי: למשל שעד מחזור של 20 מיליון לא יעשו את המודל הדיפרנציאלי.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> וגם, איך אנחנו יודעים שבעסקים הגדולים הכסף הזה אכן יגיע לעובד ולא יחזור להנהלה?

שגית אפיק: << דובר >> זה תמריץ לעסק.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> איך אנחנו יודעים שלא תהיה הגדלת משכורות?

מיכל שיר סגמן: איך אנחנו יודעים שזה לא ייהפך לדיווידנדים?

מיכל שיר סגמן: איך אנחנו יודעים שיהיה שימוש נכון בכסף הזה?

משה גפני: << יור >> זה מה שמופיע בחוק ולפי זה הם עובדים.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אבל אין כאן שום הגבלה.

מיכל שיר סגמן: אם אני קיבלתי עכשיו מענק אני יכולה להגדיל את המשכורות למנהלים שלי.

אופיר סופר: << דובר >> זה מה שיקרה.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אין לי שום פיקוח על זה.

קרן ברק: << דובר >> אני גם יכולה לפטר אותם אחרי חודש, גם זו בעיה.

משה גפני: << יור >> בבקשה תנו תשובה לחבר הכנסת ברקת ולחברת הכנסת שיר.

אסף וסרצוג: << אורח >> אנחנו לא יודעים לומר מה העסק עושה עם הכסף, אנחנו לא נכנסים לניהול העסק.

אסף וסרצוג: דרך אגב, כך גם היה במענקים קודמים: נתנו לעסק מענק בגין הוצאות קבועות.

אסף וסרצוג: איזה תשלומים הוא שילם עם המענק, לאיזה ספקים, לאיזה בעלי חוב – את זה אנחנו לא יודעים.

אסף וסרצוג: זה משהו שהוא בניהול השוטף של העסק ואנחנו לא יודעים ולא יכולים לבדוק את זה.

אסף וסרצוג: גם בעולם המענקים, מה שאנחנו אומרים לעסק זה ככה: העסקת עובד?

אסף וסרצוג: אנחנו משתתפים איתך בעלות של אותו עובד, בסכום שאנחנו נותנים לך פר חודש.

אסף וסרצוג: עכשיו, מה העסק עושה עם הכסף הזה – את זה אני לא יודע.

אסף וסרצוג: אבל מן הסתם הוא חייב להעסיק עובד בשביל לקבל את הכסף.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אבל פה יש את ההבדל בין עסקים גדולים לעסקים קטנים.

מיכל שיר סגמן: זה בדיוק ההבדל של לקחת את הכסף ולעשות איתו חלוקה נכונה - - -

אסף וסרצוג: << אורח >> לא, ההבדל לא מגיע לפה.

אסף וסרצוג: יש טענה אחת אחת שמדברת על ללכת לפי גודל עסקים וכן הלאה, וכבר הסברנו למה החוק הוצע כמו שהוא הוצע.

אסף וסרצוג: אבל עכשיו אתם מבקשים מאיתנו לפקח מה כל עסק עושה עם הכסף?

אסף וסרצוג: אני לא חושב שאנחנו יכולים.

אסף וסרצוג: אין לנו שום יכולת לבדוק איך העסק מתנהל ומה הוא עושה עם הכסף.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> בקיצור, אנחנו צופים העלאות משמעותיות בשכר המנהלים.

מיכל שיר סגמן: שאלה נוספת, מה קורה עם העסקים שמושבתים ועדיין לא החזירו את העובדים?

משה גפני: << יור >> רגע, ניר ברקת שאל ועדיין לא קיבל תשובה.

ניר ברקת: << דובר >> אני שאלתי האם בהינתן שאין תוכנית אתם יודעים להעריך כמה יחזרו לעבודה, והאם אתם יודעים לנבא כמה עובדים מהעובדים יחזרו בזכות המענק הספציפי הזה?

אסף וסרצוג: << אורח >> אני אסביר.

אסף וסרצוג: היו מספר תחזיות שנעשו לגבי איפה נהיה מבחינת האבטלה בסוף השנה.

אסף וסרצוג: צריך להגיד שזה מאוד קשה להעריך את זה, מכיוון שיש הרבה מאוד משתנים שמשפיעים.

אסף וסרצוג: לדוגמה, אחד המשתנים הוא קצב החזרה לפעילות של המשק, שהוא אקסוגני לנו.

אסף וסרצוג: אנחנו רואים לדוגמה שכרגע הקצב הוא קצת יותר אופטימי מהתחזיות שהיו, ובוודאי שזה משפיע.

אסף וסרצוג: כשנעשו מספר תחזיות לסוף השנה במדינת ישראל – גם על ידי הכלכלנית הראשית, גם על ידי בנק ישראל, גם על ידי IMF, וגם על ידי ארגון העבודה הבין-לאומי – הן נעו בין תחזיות פסימיות של עשרה עד 12 אחוזי אבטלה, לבין תחזיות יותר אופטימיות של בין 7.5 ל-8.5 אחוזי אבטלה.

אסף וסרצוג: כמובן שאלה הערכות ותחזיות שמתעדכנות מעת לעת.

אסף וסרצוג: השוני בין התחזיות הפסימיות לאופטימיות נבע מכך שהייתה הערכה שתתבצע תוכנית מענקים או תוכנית עידוד כלשהי.

אסף וסרצוג: אז שוב אני אומר, יש המון משתנים שמשפיעים על זה, ולכן מאוד קשה לבודד את זה.

אסף וסרצוג: בעתיד יהיה אפשר לעשות על זה מחקר ולראות מה מידת ההשפעה.

אסף וסרצוג: בנוסף, הלכנו למודלים שכן הנהיגו בעבר במדינת ישראל בנושאים כאלה.

אסף וסרצוג: אנחנו מעריכים שסדר גודל של בין אחוז אחד לשני אחוז אבטלה, אולי אפילו יותר, ירדו בסוף השנה הודות למענק.

אסף וסרצוג: דבר נוסף - - -

משה גפני: << יור >> אתם בטוחים בעצמכם בחוק הזה?

אסף וסרצוג: << אורח >> אני סייגתי את כל מה שאני יכול לומר, ואני חושב שסייגתי דיו.

אסף וסרצוג: צריך להבין שבהיקפים האלה ובמסות האלה ובעובדה שיש כל כך הרבה משתנים אקסוגניים, למשל התפתחות נוספת של גל שני או משהו פסיכולוגי שמשפיע על אופן הצריכה במשק – אלה דברים דרמטיים ואין ספק שהם משפיעים - - -

משה גפני: << יור >> אני רוצה להמשיך הלאה.

משה גפני: ניר, בקצרה.

ניר ברקת: << דובר >> אחרי כל הסיפור המלומד הזה – האם תוכל לומר מה האימפקט של התוכנית הזאת על החזרה לעבודה?

ניר ברקת: מתוך ה-600,000 כמה יחזרו רק בזכות המענק?

אסף וסרצוג: << אורח >> האימפקט הזה, שאנחנו מעריכים אותו בזהירות באמצעות הכלכלנית הראשית, הוא סדר גודל של אחוז או שניים פחות אבטלה בסוף השנה.

אסף וסרצוג: כלומר, מדובר על סדר גודל של עד כ-80,000 עובדים שיתווספו למעגל התעסוקה.

אסף וסרצוג: דבר נוסף, ייחסכו כמה מאות אלפי חודשי עבודה על ידי העובדה שיהיו עובדים שחזרתם למשק תוקדם בשל המענק.

משה גפני: << יור >> תודה.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אני רוצה לתקן אותך שבמדינות אחרות, למשל דנמרק וצרפת בין היתר, כן עשו את הפיקוח שאתם כרגע נפנפתם אותו.

אסף וסרצוג: << אורח >> איזה?

מיכל שיר סגמן: << דובר >> שלא ישתמשו בכספים לצרכים אחרים, כמו משיכת דיווידנדים או העלאת משכורות למנהלים.

מיכל שיר סגמן: דבר שני, מה קורה עם עסקים שהמענק לא יסייע להם כי הם לא חזרו לעבודה?

מיכל שיר סגמן: דבר נוסף, מה קורה עם עסקים שלא הוציאו את העובדים שלהם לחל"ת בכלל?

משה גפני: << יור >> התשובה היא שהם לא יקבלו.

משה גפני: אם זה לא נאמר עד עכשיו - - -

מיכל שיר סגמן: << דובר >> למה שהם לא יקבלו?

משה גפני: << יור >> זה נאמר מיליון פעם, זה מה שמשרד האוצר מבקש לומר.

משה גפני: הוא אומר, יש לי דרכים אחרות, אני משקיע בזה עוד חצי מיליארד שקל, אני הולך לתת עוד דברים וכו'.

משה גפני: תאמיני לי, אנשים פונים אליי ואני בוכה איתם ביחד.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אבל למה לבכות אם אפשר לעשות?

משה גפני: << יור >> הוא אומר שהוא רוצה לחזור עובדים.

משה גפני: זה פרויקט אחר מאשר הפרויקט של לתת לאנשים את מה שהם לא...

משה גפני: אני לא אומר שמות, אבל יש אחד שהחזיק עובדים על חשבונו הפרטי, הוא לא רצה לפטר אותם בגלל היחסים שיש לו איתם – והוא לא מקבל.

קרן ברק: << דובר >> יש כאלה הרבה, ועליהם אנחנו נלחמים.

קרן ברק: זה בדיוק כמו אלה שתמיד הולכים לעשות מילואים.

קרן ברק: אין שום סיבה שהם לא יקבלו את זה.

קריאות: << קריאה >> - - -

אסף וסרצוג: << אורח >> יו"ר הוועדה, אפשר רגע להסביר - - - ?

ניר ברקת: << דובר >> בתוכנית הזאת משלמים 75,000 שקל - - -

משה גפני: << יור >> בפעם הקודמת אתה אמרת 100,000.

ניר ברקת: << דובר >> תיקנתי לאור התחזית שלו.

משה גפני: << יור >> הבנתי, תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> שוב, מה קורה עם העסקים ש - - -

משה גפני: << יור >> אני רוצה לראות תמונה כללית של החוק, ואז נצביע.

ניר ברקת: << דובר >> 75,000 שקל לכל עובד שחוזר - - -

משה גפני: << יור >> זה 25,000 שקל פחות ממה שאמרת בפעם הקודמת.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> רגע, אני מבקשת תשובה מה קורה עם עסקים שלא חזרו לפעילות.

מיכל שיר סגמן: המענק הזה לא יעזור להם, אין להם עבודה לתת לעובדים שלהם.

אסף וסרצוג: << אורח >> יו"ר הוועדה, אני רוצה לענות על דברים שנאמרו פה ולחדד.

אסף וסרצוג: אחד, היה מחקר חיצוני של פרופ' צביקה אפשטיין – שאנחנו נשמח להעביר אותו לוועדה – שמצא שהתועלת של המענק הזה - - -

משה גפני: << יור >> יש לנו מספיק מכתבים גם בלי המחקרים שלכם.

אסף וסרצוג: << אורח >> 2.5 מיליארד שקלים.

אסף וסרצוג: אני חושב שהוא גם העביר את זה לוועדה.

אסף וסרצוג: כך שהתועלת גבוהה מהעלות שלו, בחיסכון של דמי אבטלה שלא משולמים.

אסף וסרצוג: דבר שני, לגבי מה שחברת הכנסת שיר אמרה, עסקים שלא הוציאו עובדים, צריך לומר לגביהם שני דברים.

אסף וסרצוג: אחד, אלה עסקים שהמשיכו לעבוד.

קרן ברק: << דובר >> אבל הם הפסידו כסף.

קרן ברק: אם המחזור שלהם ירד ב-25% אז מה ההבדל, תסביר לי.

אסף וסרצוג: << אורח >> אני אסביר.

אסף וסרצוג: כמו שיש עסקים שניצלו את החל"ת לרעה, יש גם עסקים שהכניסו יד לכיס כדי להשאיר עובדים.

אסף וסרצוג: אבל רוב מי שהשאיר עובדים עשה את זה כי הייתה פעילות כלכלית שהצדיקה את זה.

אסף וסרצוג: וכן צריך לומר משהו לגבי עסק שכן השאיר עובדים.

אסף וסרצוג: במענק הוצאות קבועות, שנותן מענק ל-99% מהעסקים במשק, מי שהשאיר עובדים מקבל מענק שיכול להגיע לעשרות אחוזים יותר - - -

קרן ברק: << דובר >> לא הבנתי על איזה מענק אתה מדבר.

אסף וסרצוג: << אורח >> מענק בגין הוצאות קבועות בהיקף של 5.2 מיליארד שקלים.

אסף וסרצוג: המענק הזה נועד לעזור לעסקים בעבור העובדה שהם נפגעו במרץ ואפריל.

אסף וסרצוג: עשינו שם כמה דברים.

אסף וסרצוג: נתנו לעסק שנפגע יותר סיוע גדול יותר ממכפילו, ודבר שני, עסק שלא הוציא עובדים קיבל משמעותית הרבה יותר כסף.

קריאה: << קריאה >> אסף, תגיד שמדובר על עסק של עד 20 מיליון שקל מחזור.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אסף, הם יחלקו עליך בעניין הזה.

מיכל שיר סגמן: אני אומרת לך שאם יהיה גל שני אנשים יוציאו לחל"ת, הם לא ישאירו עובדים בעבודה.

מיכל שיר סגמן: זאת המשמעות.

אסף וסרצוג: << אורח >> זה לא מדויק - - -

מיכל שיר סגמן: << דובר >> תבינו שאם יהיה לנו גל שני יוציאו אנשים לחל"ת ואף אחד לא ישמור על העובדים שלו, כי הם יודעים שהאוצר לא שומר עליהם.

אסף וסרצוג: << אורח >> וכדי למנוע את הגל השני אנחנו צריכים מנגנון חל"ת שהוא נכון יותר; שמשמר יותר גם את העלות מצד המעביד וגם את העלות מצד המדינה.

אסף וסרצוג: כי כרגע למעביד לא היו עלויות, וזאת הבעיה הראשונית.

אסף וסרצוג: לא בגלל המענק הזה.

אסף וסרצוג: ואת זה צריך באנו לתקן - - -

משה גפני: << יור >> תקשיב לי רגע.

משה גפני: העברתם החלטת ממשלה – שגם העברנו את זה פה בחוק יסוד: המשק המדינה – על 500 מיליון שקל שיהיה לכאלה שהשאירו את העובדים.

משה גפני: אנחנו יודעים את זה, זה לא חדש.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה שאנחנו מתנגדים להחלטת הממשלה הזאת.

משה גפני: זה בסדר, אני לא אשב על זה שבעה.

משה גפני: אבל זאת החלטת הממשלה ואת זה הם רוצים.

משה גפני: אנחנו יכולים לעשות שינויים, אבל זה העיקרון שעליו הם החליטו.

משה גפני: אני לא יודע מה ראש הממשלה אומר לכל אחד מכם, אבל מה שהוא אמר לי זה להעביר את החוק.

משה גפני: אם הוא היה אומר לי לא להעביר את החוק הייתי חושב פעמיים, מכיוון שמדובר פה על שישה מיליארד שקל שהממשלה נותנת, וניר ואתם טוענים שאפשר להשתמש בכסף הזה יותר ביעילות.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> נכון.

קרן ברק: << דובר >> נכון.

משה גפני: << יור >> אבל זה כסף שהולך לאזרחים, לעובדים, לאלה שחוזרים לעבודה.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אבל העובדים האלה אומרים שהכסף הזה לא מגיע אליהם - - -

משה גפני: << יור >> בסוף לא ייתנו לא את זה ולא את זה, ונישאר עם לשון בחוץ.

משה גפני: טוב, אני רוצה להתקדם ולראות את תמונת החוק הזה, ואחרי זה נחזור לשאלות.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> רגע, אבל עדיין לא קיבלתי תשובה לשאלה שלי.

קריאה: << קריאה >> יש עוד שאלות.

משה גפני: << יור >> בסדר, אנחנו נחזור לשאלות.

אופיר כץ: << דובר >> לגבי עובדים שהיו במשרה מלאה והוחזרו – יש איזושהי בקרה שאחרי חודש או חודשיים לא יהפכו אותם לחצי משרה או משהו כזה?

משה גפני: << יור >> תשובה.

משה גפני: נותנים שישה מיליארד שקל – יש בקרה על זה?

שלמה קרעי: << דובר >> לפחות הצהרה על כך שתנאי העבודה לא נפגעים.

אסי מסינג: << אורח >> לא שמענו את השאלה.

משה גפני: << יור >> אני אחזור על השאלה של חבר הכנסת כץ.

משה גפני: הוא שואל לגבי העובדים שצריכים לחזור, שעבורם המעביד מקבל מענק.

משה גפני: האם יש בקרה שהוא לא שינה את תנאי העבודה שלהם, למשל הוריד אותם לחצי משרה וכדומה?

אסי מסינג: << אורח >> אין בקרה וגם אין לנו יכולת לעשות את הבקרה הזאת.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן הוא שהתשלום יהיה על שכר של לפחות 3,300 שקל.

אסי מסינג: גם על זה היו דיונים והערות, שנגיע אליהם בהמשך ההקראה.

אסי מסינג: אבל זה הדבר היחידי שעליו יש - - -

משה גפני: << יור >> זה מה שאתם מציעים.

משה גפני: אנחנו לא נסכים על זה.

אסי מסינג: << אורח >> יתר הדברים זה פשוט חוסר יכולת לבצע - - -

שגית אפיק: << דובר >> אסי, אפשר לבקש שהמעסיק יצהיר על זה שלא ייפגעו תנאי העסקתו של עובד שבגינו הוא זכאי לתמריץ?

אסי מסינג: << אורח >> אבל אז אתם מוציאים את כל הרעיון של ה-3,300 שקל.

אסי מסינג: זאת אומרת שתהיה העסקה ברבדים שונים.

אופיר כץ: << דובר >> הוא עכשיו קיבל סכום מלא על עובד שהוא החזיר ומחר הוא הופך אותו לרבע משרה.

אופיר כץ: איך אנחנו עושים שזה לא יקרה?

אסי מסינג: << אורח >> אתם אומרים שהשכר המינימלי להעסקה של העובד הוא השכר ששולם לו ערב המשבר, זאת התוצאה של מה שאתם אומרים.

משה גפני: << יור >> נכון.

אסי מסינג: << אורח >> זה שונה לחלוטין ממה שמוצע כאן.

אסי מסינג: דבר שני, הוא מאוד אינדיבידואלי - - -

משה גפני: << יור >> אסי, אמרת כבר 13 פעם "ממה שמוצע כאן".

משה גפני: האם "מה שמוצע כאן" ניתן למשה בסיני?

אסי מסינג: << אורח >> התשובה היא לא.

משה גפני: << יור >> אז אתם עשיתם משהו, ואנחנו רוצים לשנות.

שלמה קרעי: << דובר >> אם הוא הולך לעבוד אצל מעסיק אחר אז אין בעיה.

שלמה קרעי: אם הוא חוזר לאותו מעסיק - - -

משה גפני: << יור >> למה אי אפשר לחייב אותו להצהיר שהוא מחזיר את העובד בתנאים שהוא עבד בהם קודם?

אסי מסינג: << אורח >> בוא נניח רגע שעל מנת שמעסיק ימשיך להעסיק את כל העובדים, לרבות קבלת המענק פה, הוא יפחית את השכר של העובדים ב-10% באופן רוחבי.

אסי מסינג: המשמעות של מה שאתם אומרים כרגע זה שהוא לא יקבל את התמריץ.

שלמה קרעי: << דובר >> נכון.

שלמה קרעי: אם הוא רוצה תמריץ אז שיחזיר בתנאי ההעסקה הקודמים.

עופר כסיף: << דובר >> על מה הוא מקבל תמריץ אם לא על זה שהוא מחזיר את העובדים בדיוק לאותם תנאים שהם עבדו בהם?

אופיר כץ: << דובר >> אדוני היושב-ראש, אנחנו מצד אחד נשמור שלא יפגעו בעובדים, אבל אם העסק הזה הפסיד בחודשים האלה, לא נכריח אותו ל...

אופיר כץ: אפשר לשלב בין שני הדברים: אחד, שהוא יצהיר שהוא לא פוגע בתנאים של העובד, והשני, אם הוא יוכיח שהעסק הפסיד הרבה כסף תהיה לו אפשרות לשנות.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אבל יש פה גם בעיה הפוכה.

קטי קטרין שטרית: קח לדוגמה את גני האירועים.

קטי קטרין שטרית: היום מגבילים אותם ל-100 או ל-50 אורחים.

קטי קטרין שטרית: יש הבדל עצום במספר העובדים של אולם בין 50 או 100 אורחים, לבין 1,000 אורחים.

קטי קטרין שטרית: כלומר, קיצצו לו מהשעות, קיצצו לו מהשכר, קיצצו לו מסך העבודה שלו בגלל שמגבילים אותו בכמות האורחים.

אופיר כץ: << דובר >> לכן אמרתי שאם יוכח שהוא ירד בהכנסות אז לא יחייבו אותו.

עופר כסיף: << דובר >> מה שקטי אומרת זה נכון.

עופר כסיף: אם המדיניות של משרד - - -

קטי קטרין שטרית: << דובר >> כן, זאת מדיניות של משרד הבריאות.

משה גפני: << יור >> אתם כבר הכנתם טופס להגיש בקשה?

אסף וסרצוג: << אורח >> לא, הטופס עוד לא מוכן.

אסף וסרצוג: תכף נגיע לשאלה מה צריך להיות בטופס.

משה גפני: << יור >> אני רק לא מבין למה אתם לוחצים עליי לעשות את הישיבות כל כך מהר אם אתם לא ממהרים לשום מקום.

אסף וסרצוג: << אורח >> שירות התעסוקה עובד - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, הבנתי.

ינון אזולאי: << דובר >> מה שירות התעסוקה צריכים לעשות לכם?

אסי מסינג: << אורח >> הטופס הוא טופס שמפרמל את - - -

ינון אזולאי: << דובר >> אתה מבין?

ינון אזולאי: שירות התעסוקה עושים את הטופס, והם לא מוכנים לקבל את זה עליהם בגלל שאין להם עובדים, אין להם תקנים.

ינון אזולאי: אז עכשיו מה יקרה?

ינון אזולאי: כל אלה שיגישו בסוף לא יקבלו את זה, כי מפילים את הכול על שירות התעסוקה.

משה גפני: << יור >> בסדר, הבנתי, יש לי עוד כמה הערות ואני לא אומר אותן.

משה גפני: תקשיבו, הרעיון הפשוט ביותר הוא שמעסיק ממלא את הטופס כשהוא מבקש את המענק.

משה גפני: הוא מבקש את המענק עבור עובד מסוים, הוא מחזיר אותו לעבודה, הוא מקבל מענק, ואז, בין היתר הדברים, הוא גם מתחייב שהוא לא יפגע בשכרו ובתנאיו, אלא אם כן כל המצב של המשק השתנה.

משה גפני: שהוא יצטרך להסביר את זה, שלא יוכל לקבל באופן שרירותי את המענק ואז להוריד את העובד ממשרה מלאה לרבע משרה.

קריאות: << קריאה >> - - -

משה גפני: << יור >> אם הוא מחזיר את העובד הוא צריך להחזיר אותו עם התנאים ועם הכול, אלא אם כן הוא מסביר – ויהיה לו מקום בטופס להסביר את זה – שהעסק שלו השתנה בגלל הקורונה.

משה גפני: גן אירועים למשל, אבל לא רק.

ורד וייץ: << אורח >> אפשר להעיר הערה?

קריאה: << קריאה >> אני גם ביקשתי.

משה גפני: << יור >> תכף אני אתן, דקה.

משה גפני: קודם אני רוצה לראות לאן אנחנו מתקדמים.

ורד וייץ: << אורח >> אבל יש לנו הערות לאותם דברים שאתם מדברים עליהם.

משה גפני: << יור >> אני אחזור לזה, עוד לא הצבעתי אפילו על מילה אחת.

משה גפני: משרד האוצר, בבקשה.

אסף וסרצוג: << אורח >> יו"ר הוועדה, בתקופה של משבר יש לעיתים שינויים במערכת יחסי העבודה.

אסף וסרצוג: זה יכול לבוא לידי ביטוי בשינוי שעות, שינוי שכר וכדומה.

אסף וסרצוג: אין לנו שום יכולת לבדוק לעשרות או מאות אלפי עסקים האם השתנה מצב העסק שלהם, מה השתנה בו, האם זה מצדיק הפחתת שכר או לא, האם זה מצדיק השקעה באפיק כזה או אחר.

אסף וסרצוג: אין יכולת בקרה על הדבר הזה.

אסף וסרצוג: אפשר שמעסיק יצהיר את זה בטופס, אבל צריך להבין שאין יכולת פיזית לבדוק את זה, כי זה אמורפי מדי, זה כללי מדי.

אסף וסרצוג: אנחנו לא יודעים לומר מהו מצב השינוי בעסק והאם זה מצדיק או לא מצדיק שינוי שכר.

אסי מסינג: << אורח >> דבר נוסף, צריך לזכור שהתמריץ הוא לא רק בגין החזרה מחופשה ללא תשלום, הוא גם בעבור קליטה של עובדים.

אסי מסינג: ובקליטה של עובדים אין מה להשוות בין השכר שהיה להם ערב המשבר.

אסי מסינג: במצב כזה תהיה כאן השוואה רק למי שחודשו לו יחסי עובד-מעביד, לעומת מי שלא.

אסי מסינג: בקיצור, זה מערך מאוד מאוד בעייתי לאכיפה ולבקרה ולאישור, וגם להשוואה.

משה גפני: << יור >> אפשר להמשיך להקריא בבקשה?

משה גפני: עוד אין לנו תמונה של כל החוק.

שגית אפיק: << דובר >> בשורה התחתונה, אתם חושבים שההצעה של הוועדה היא הצעה שמסרבלת את העניין ולא נכונה בנסיבות העניין?

שגית אפיק: אבל מה אם היינו מציעים הצהרה שהוא רק מתחייב להעסיק את אותו עובד – זה משהו שכן יכול לקרות?

אסף וסרצוג: << אורח >> זה קיים מתוקף קבלת המענק.

אסף וסרצוג: המענק הרי הוא חודשי, הוא 7,500 שמחולקים לארבעה חודשים.

שגית אפיק: << דובר >> אבל אחרי ארבעה חודשים הוא מתחייב להמשיך להעסיק אותו?

אסף וסרצוג: << אורח >> עוד פעם, היכולת לפקח על זה לא באמת קיימת, זאת הצהרה שהיא הצהרתית נטו.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אתה מודע לזה שמה שאתה אומר זה לא נכון?

מיכל שיר סגמן: יש את הביקורת הזאת כמעט בכל מדינה באירופה.

מיכל שיר סגמן: תסבירו למה בישראל זה לא יכול לקרות.

מיכל שיר סגמן: מה שאתה אומר זה לא נכון.

אסף וסרצוג: << אורח >> אין את זה בכל מדינה באירופה.

אסף וסרצוג: יש מודלים שונים, דוגמות שונות ודברים שונים.

אסף וסרצוג: אין את זה.

אסף וסרצוג: לבוא ולפקח על עשרות או מאות אלפי עסקים, האם הם השאירו עובד כזה או אחר.

אסף וסרצוג: ..

אסף וסרצוג: אגב, יכול להיות שהעובד לא מתאים, או יכול להיות שהעובד רצה לעזוב, או שהיה שינוי כלשהו והעובד עזב.

אסף וסרצוג: אז מה, אז עכשיו נתחיל לבדוק באופן פרטני כל מקרה?

משה גפני: << יור >> הבנו, התשובה ברורה.

משה גפני: אפשר להמשיך?

יערה למברגר: << אורח >> אני יערה למברגר, ממשרד המשפטים.

יערה למברגר: ההצהרה היא עבירה פלילית אם מוסרים פרטים לא נכונים.

יערה למברגר: לכן, אם מוסיפים בתוך ההצהרה פרטים של המעסיק, צריך לשים לב האם זה פרטים שמתאימים להפללה.

משה גפני: << יור >> אני עוד לא יודע אם בכלל...

אסי מסינג: << אורח >> להמשיך?

משה גפני: << יור >> כן, אני כבר שעתיים מחכה שתמשיכו.

אסי מסינג: << אורח >>

מזכה. פסקה: אני אסביר.

מזכה. פסקה: (בעיות שמע בזום).

מזכה. פסקה: למעשה מדובר בשלושה תנאים שצריך שלא יתקיימו כולם אצל אותו עובד כדי שהוא יהיה עובד מוכר ואפשר יהיה לשלם בגינו את התמריץ.

מזכה. פסקה: התנאי הראשון הוא שהוא לא עובד זר.

מזכה. פסקה: השני זה העובדה שהמעסיק לא מקבל בגינו ממשרד ממשלתי אחר תמריץ לצורך עידוד תעסוקה או הכשרה מקצועית בעד החודש שבשלו מתבקש המענק.

מזכה. פסקה: למשל, ממשרד הכלכלה יש תשלומים שונים שמשולמים לעובדים כדי שאפשר יהיה להעסיק אותם.

מזכה. פסקה: התנאי השלישי הוא שלא מדובר בקרוב משפחה של המעסיק עצמו במקרה שזה לא תאגיד, ובמקרה שזה כן תאגיד – קרוב משפחה של בעל השליטה בתאגיד, מנהל התאגיד או קרובו של מנהל התאגיד.

ינון אזולאי: << דובר >> אסי, לגבי קרוב משפחה אולי נכתוב בהתחלה שמדינת ישראל אומרת שכל מעסיק חשוד קודם כול כרמאי וכנוכל ומשם נמשיך את זה.

אסי מסינג: << אורח >> זה לא קשור לנוכלות - - -

ינון אזולאי: << דובר >> למה אתה צריך את העניין של קרוב משפחה?

ינון אזולאי: ומה אם זה עסק משפחתי?

אסי מסינג: << אורח >> במקרה כזה התמרוץ בוודאי לא נדרש.

אסי מסינג: אם המעסיק בוחר להעסיק אותם הוא לא צריך לקבל על העניין הזה תמרוץ.

שגית אפיק: << דובר >> אבל אסי, מה אם הוא העסיק גם קודם את הקרוב?

מיכל שיר סגמן: << דובר >> ינון אמר נכון.

מיכל שיר סגמן: ומה אם זה עסק משפחתי?

מיכל שיר סגמן: אתם בעצם גומרים את כל העסקים המשפחתיים בצורה הזאת.

אסי מסינג: << אורח >> המענק הזה נועד בסופו של דבר להחזיר עובדים למעגל העבודה - - -

ינון אזולאי: << דובר >> אבל גם אם זה בן משפחה, אתה לא אמור להיכנס לו לתוך העסק שלו, אתה אמור לתת לו את המענק כמו לכולם, אתה לא יכול לקרוא לו רמאי.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> בעסקים הגדולים אתה אומר שאתה לא נכנס כי אתה אומר שאתה לא יכול להיכנס, אבל בעסק משפחתי אתה כן נכנס לו ומחליט לו את מי הוא כן לוקח לעבודה.

מיכל שיר סגמן: זה איפה ואיפה.

מיכל שיר סגמן: אז או שאתם מתערבים או שאתם לא מתערבים.

מיכל שיר סגמן: אין הבדל בין ילד שעובד בעסק של אבא, שמחר בבוקר הוא צריך לחפש עבודה כי העסק עומד בפני קריסה בגלל המשבר הזה, לבין מקומות אחרים.

ינון אזולאי: << דובר >> אסי, אני הבנתי מה אתה אומר.

ינון אזולאי: אתה אומר שהמענק הזה הוא לאלה שלא בטוח שיחזירו אותם לעבודה, בעוד שבן משפחה בטוח יחזירו לעבודה.

ינון אזולאי: אבל מה אם העסק בנוי רק על בני משפחה?

ינון אזולאי: אז אתה אומר להם שהם רמאים?

אסי מסינג: << אורח >> ההגדרה הזאת מדברת על שני דברים.

אסי מסינג: ראשית, יש פה בעובדים המוכרים את המעסיק עצמו, את בעל השליטה שלו ואת מנהל התאגיד.

אסי מסינג: הדבר השני זה קרוב של אחד מהם.

אסי מסינג: לא קרוב של עובד בתאגיד או כל דבר אחר, אלא קרוב של מנהל התאגיד או של בעל השליטה או של המעסיק עצמו, בהיעדר תאגיד.

אסי מסינג: מדובר בקרבה מהמדרגה הקרובה ביותר ברמה המשפחתית.

אסי מסינג: בהקשר הזה אין הצדקה לתמיכה.

אסי מסינג: כמו שאין הצדקה לתמיכה במנהל התאגיד עצמו, גם אין הצדקה לגבי קרוב משפחה שלו בדרגות שקבועות פה.

אסי מסינג: ואותו דבר גם לגבי המעסיק והקרוב שלו ואותו דבר גם לגבי בעל השליטה והקרוב שלו.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> זה דופק את העסקים הקטנים.

מיכל שיר סגמן: כמה מהאנשים באוצר הקימו או ניהלו חברה או עסק?

מיכל שיר סגמן: הם מנותקים לגמרי מהשטח, מהמציאות היום-יומית.

משה גפני: << יור >> אסי, אם אתם רוצים להגן על כל דבר שאתם מביאים אז זה בסדר, אבל - - -

קריאות: << קריאה >> - - -

משה גפני: << יור >> רבותיי, זה מפריע, אני מבקש לא לדבר פה.

ניר ברקת: << דובר >> אנחנו מכינים הסתייגויות.

משה גפני: << יור >> אתם אנשי ליכוד, אני לא מהמפלגה שלכם, אני לא מהמפלגה של שר האוצר.

משה גפני: בעל השליטה, המעסיק, העסיק את אשתו, והוא הוציא אותה לחל"ת, כמו שהוא הוציא עובדים אחרים.

משה גפני: אנחנו נותנים את המענק כי אנחנו רוצים שהעובדים יחזרו חזרה לעבודה.

משה גפני: למה הוא לא יכול לתת את המענק לאשתו כדי שהיא תחזור מהחל"ת?

משה גפני: הרי כשהוא הוציא אותה הוא לא ידע שיהיה חוק כזה, אף אחד לא ידע שיהיה חוק כזה, זה לא שהוא עשה את זה כי הם קרובי משפחה שלו, הוא עשה את זה כי המצב שלו היה קשה כלכלית.

משה גפני: אז למה אי אפשר לעודד אותה שיחזיר אותה לעבודה?

משה גפני: אז מה אם היא אשתו?

משה גפני: תשובה.

אסי מסינג: << אורח >> המצב שאתה מתאר הוא זהה לחלוטין לשאלה למה לא לתמרץ את בעל השליטה עצמו.

משה גפני: << יור >> לא, לא את זה שאלתי.

אסי מסינג: << אורח >> דבר שני, החוק לא מבחין - - -

משה גפני: << יור >> אל תעבור לדבר השני, תישאר בדבר הראשון.

אסי מסינג: << אורח >> החוק לא מבחין בין מי שהועסק ערב המשבר לבין מי שהועסק אחרי המשבר.

אסי מסינג: ולכן, לפי השיטה הזאת, המעסיק, בעל השליטה, יוכל עכשיו להעסיק את כל קרובי המשפחה שלו לצורך קבלת התמריץ.

משה גפני: << יור >> לא, רק את מי שהוא פיטר, רק את מי שהוא שלח לחל"ת.

משה גפני: הוא לא יקבל כסף על הבן שלו שלא עבד קודם.

משה גפני: אבל אם הבן שלו עבד קודם והוא הוציא אותו לחל"ת, אז הוא בעצם מחזיר אותו.

משה גפני: תחשבו על זה ותגידו לנו.

משה גפני: אני נגד זה שקרובי משפחה יקבלו תמרוץ מיוחד.

משה גפני: אבל מה הבעיה בתמרוץ רגיל כדי שיחזרו לעבודה?

אסי מסינג: << אורח >> אם הוא עומד בתנאים האחרים.

משה גפני: << יור >> כן, אם הוא עומד בתנאים האחרים.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> העובדה שהוא קרוב משפחה היא לא רלוונטית.

אסי מסינג: << אורח >> שוב, זה לא כל קרובי המשפחה באשר הם, זה רק קרובי משפחה של בעל השליטה או מנהל התאגיד.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> את זה בדיוק אנחנו צריכים לשנות.

אסי מסינג: << אורח >> בהקשר הזה אני אגיד שזו הוראה שגם הייתה ב-2002 במסגרת המענק של - - -

קרן ברק: << דובר >> בסדר, אז טעו ב-2002, אז מה?

משה גפני: << יור >> אם רוצים להתחיל לדון עכשיו על 2002 אז נעשה ישיבה מיוחדת.

משה גפני: אבל עכשיו יש משהו חדש שלא היה כדוגמתו.

אסי מסינג: << אורח >> גם אז היה משבר - - -

משה גפני: << יור >> השר שכנע אותי שהחוק הזה, שיש בו פגמים, נעשה כדי להחזיר את העובדים ששולחו לחל"ת או לכל מקום אחר.

משה גפני: זה החוק.

משה גפני: אם זה אכן ככה, אז אם הבן שלו שעבד והוצא לחל"ת, צריך להחזיר אותו.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> מה הבעיה לבדוק את זה?

קטי קטרין שטרית: יש לכם את הכלים לבדוק את זה.

ניר ברקת: << דובר >> רק שהחוק הזה מחזיר 10% מהעובדים במגזר הפרטי.

משה גפני: << יור >> בסדר, אבל זה דיון אחר.

אסף וסרצוג: << אורח >> רגע, יו"ר הוועדה, יש לי משהו חשוב להגיד.

אסף וסרצוג: ההתייחסות כאילו אפשר לבדוק הכול וכאילו יש לנו נתונים לגבי הכול בזמן אמת והמחשב יכול לבדוק הכול בשנייה – זה לא באמת קיים.

אסף וסרצוג: אנחנו מדברים פה על - - -

קרן ברק: << דובר >> כשאתם גובים מס אתם בודקים הכול.

אסף וסרצוג: << אורח >> חברת הכנסת ברק, שנייה.

אסף וסרצוג: אנחנו מדברים פה על לפחות מאות אלפי עובדים, אנחנו מדברים פה על עשרות אם לא מאות אלפי עסקים - - -

משה גפני: << יור >> על מה אתה עונה עכשיו?

אסף וסרצוג: << אורח >> רגע.

אסף וסרצוג: אם אנחנו רוצים שהעסקים יראו את הכסף מהר, אנחנו צריכים לוותר פה על דבר מסוימים.

אסף וסרצוג: צריך לקחת בחשבון שהיכולת לבדוק – וגם ככה יש פה דברים שהחוק מכריח אותנו לבדוק – היא מאוד מאוד מאוד מוגבלת.

אסף וסרצוג: וככל שתשימו על הגופים המיישמים יותר משקולות ויותר בדיקות פרטניות, כך יגבר הסיכוי - - -

קרן ברק: << דובר >> לא הבנת.

קרן ברק: אז קודם תשלמו ואחרי זה תבדקו.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> בדיוק, אתה עושה את זה הפוך.

מיכל שיר סגמן: קודם תשחרר את הכסף ואחר כך תבדקו.

ינון אזולאי: << דובר >>

קרן ברק: << דובר >> גם אין בעיה שקודם תשלמו ואחר כך תבדקו.

משה גפני: << יור >> יש איזושהי סיבה שאתם נגד החוק?

משה גפני: אני רוצה לדעת.

משה גפני: אם אתם נגד החוק, תתחילו כל רגע מחדש, תסבירו שאי אפשר לבדוק, תסבירו שיש מאות אלפי עובדים וכו'.

משה גפני: עד היום לא דיברתם על זה, ופתאום היום אתם מדברים.

משה גפני: אם אתם נגד החוק, תגידו את זה מראש, למה אני צריך לעבוד כמו חמור?

משה גפני: אני מבקש להתקדם.

משה גפני: אנחנו לא ביקשנו בסעיף הזה בדיקה נוספת, ביקשנו להוריד מכם בדיקה כדי לגלות האם הוא קרוב משפחה, כן או לא.

משה גפני: כל מה שצריך לדעת זה רק אם הוא עבד והאם הוא הוצא לחל"ת.

משה גפני: זה הדבר היחיד.

אסף וסרצוג: << אורח >> בסדר, אנחנו נחשוב על פתרון.

משה גפני: << יור >> פשוט לא לעשות את קרובי המשפחה בתוך העניין הזה.

אסף וסרצוג: << אורח >> טוב, אנחנו נחשוב על פתרון.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> לא, לא, לא, זה לא "נחשוב על פתרון".

קטי קטרין שטרית: אי אפשר מצד אחד לעודד את בעל העסק להמשיך לתפקד ומצד שני לקחת לו.

קטי קטרין שטרית: יש הרבה עסקים שהם עסקים משפחתיים.

משה גפני: << יור >> אבל קטי, אני לא מבין את הוויכוח הזה.

משה גפני: על מה הוויכוח?

משה גפני: עם כל הכבוד לפקידי האוצר ולאנשים נכבדים וחשובים, אנחנו נצביע אם זה יהיה בפנים או לא.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> היושב-ראש, זה לא הגיוני שאנחנו דנים כבר בפעם השלישית על הקיבוצים – עם כל הכבוד שיש לי לקיבוצים ועם כל ההטבות שנותנים – בעוד שעסק משפחתי יכול לקרוס על ידי כך שלא ייתנו לקרובי משפחה.

ינון אזולאי: << דובר >> אנחנו גם בזה וגם בזה.

משה גפני: << יור >> אבל אנחנו נצביע.

משה גפני: אז על מה הוויכוח?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אתה אמרת נכון, נוריד את הסעיף הזה של קרובי משפחה.

קרן ברק: << דובר >> בסדר, לכן הם יתקנו את זה.

קרן ברק: כולנו פה רוצים שיתקנו את זה.

עופר כסיף: << דובר >> אמר פה בצדק ינון, נקודת המוצא היא - - -

קרן ברק: << דובר >> כולם גנבים.

משה גפני: << יור >> אסף, אפשר להמשיך.

אסי מסינג: << אורח >> אנחנו רוצים להציע הצעה - - -

קריאות: << קריאה >> - - -

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אני מדברת על ההיסטריה של לפתור את הבעיה - - -

משה גפני: << יור >> קטי, זה נראה כאילו האוצר מצביעים.

משה גפני: על מה את מתווכחת איתם?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אני אומרת להוציא את הסעיף הזה.

קטי קטרין שטרית: תאמין לי שהשר גם יהיה בעד זה.

משה גפני: << יור >> מאה אחוז, אם הוא לא יהיה בעד הוא לא יהיה בעד.

משה גפני: אסף, אתה שומע אותי?

משה גפני: אסי, אתה שומע אותי?

משה גפני: רבותיי, אני מבקש לא לדבר.

אסי מסינג: << אורח >> לאור הערות הוועדה ההצעה שלנו היא לצמצם את הסעיף הזה כך שיהיה אפשר לקבל תמריץ בגין קרוב של המעסיק ובגין קרוב של בעל השליטה או של מנהל, ובלבד שאותו קרוב היה מועסק בעסק בחודש פברואר 2020.

משה גפני: << יור >> כל הכבוד לכם.

משה גפני: תאמין לי, עכשיו השכל ירד על משרד האוצר.

משה גפני: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> יפה.

משה גפני: << יור >> קטי, יש שכר לפעולתך.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> תודה רבה, אני מודה לך.

משה גפני: << יור >> בואו נתקדם.

אסי מסינג: << אורח >> למעשה יש לנו כאן שתי הגדרות שמתייחסות לתנאי שדיברתי עליו קודם לכן, שהוא התנאי שצריך כדי שישולם בגין העובד חודש זכאות, שזה אחד מתנאי הזכאות לקבלת התמריץ.

אסי מסינג: למעשה, לגבי עובד רגיל מדובר ב-3,300 שקלים חדשים, שזה מהווה אחוז מסוים משכר המינימום; ולגבי עובד שחלות עליו תקנות שכר מותאם לעובד עם מוגבלות, שבהן שכר המינימום שלו הוא שכר נמוך יותר, מדובר - - -

קריאות: << קריאה >> - - -

אייל לב-ארי: << דובר >> אסי, מה עם שכר אנשים עם מוגבלות שאין להם שכר מותאם?

אייל לב-ארי: אסי?

אייל לב-ארי: אסי?

שי ברמן: << דובר_

שי ברמן: המשך >> אדוני היושב-ראש, זה שי ברמן, מאיגוד המסעדות.

שי ברמן: אני רוצה להגיב.

הדס אגמון: << אורח >> גם אני, הדס אגמון מנציבות שוויון זכויות, מבקשת רשות דיבור.

משה גפני: << יור >> רגע, רגע.

משה גפני: אסף, למה 3,300 זה השכר המזערי?

אסף וסרצוג: << אורח >> אני אסביר - - -

אסף וסרצוג: << אורח >> אם אתה יכול לא להסביר זה יהיה הכי טוב, פשוט תסכים שזה יהיה 2,650.

ינון אזולאי: << דובר >> לא, לא טוב.

משה גפני: << יור >> למה לא?

משה גפני: זה חצי משכר המינימום.

משה גפני: כמה אתה מציע?

ינון אזולאי: << דובר >> 2,200.

משה גפני: << יור >> תסביר.

ינון אזולאי: << דובר >> סטודנטים, חיילים משוחררים, העדפות - - -

משה גפני: << יור >> אבל 2,200?

משה גפני: אסף, בבקשה.

אסף וסרצוג: << אורח >> אני אסביר.

אסף וסרצוג: גם ערב הקורונה היו אוכלוסיות שעבדו בשכר שעתי, כאשר השכר הרווח של עובדים בשכר שעתי – שזה יכול להיות עובדים בקמעונאות, מסעדות וכו' – היה כ-70% משכר המינימום, שזה בערך 3,700 שקלים.

אסף וסרצוג: כשבאנו לכתוב את החוק היו דעות לכאן ולכאן, ואני מזכיר שבדיון הקודם בוועדה חבר הכנסת סמוטריץ' תהה למה אנחנו לא עושים את זה רק משכר מינימום, למה לתמרץ שכר נמוך יותר.

אסף וסרצוג: אחרי דין ודברים שהיו לנו עם הסטודנטים ועם גורמים נוספים שדרשו להפחית את הסכום, הפחתנו את הסכום ל-3,300.

אסף וסרצוג: אני אסביר למה הסכום הוא 3,300 ולא נמוך יותר.

אסף וסרצוג: (שידור הזום נקטע)

משה גפני: << יור >> אני מחדש את הישיבה של ועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש, קודם הייתה אמורה לדבר נציגת ההסתדרות.

טמיר כהן: << דובר >> לא, יש נציבת שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

משה גפני: << יור >> לא, אבל הייתה מישהי שעצרתי אותה פעמיים.

אייל לב-ארי: << דובר >> אתה עצרת, המשכנו עם השכר המזערי.

אייל לב-ארי: הם הסבירו על השכר המזערי.

אייל לב-ארי: רצו להתייחס לזה גם מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

משה גפני: << יור >> אה, אז אני אתן להם.

משה גפני: אני רוצה קודם לתת לזאת מההסתדרות שעצרתי אותה באמצע.

אייל לב-ארי: << דובר_המשך >> זה היה באמצע של הרבה דוברים.

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: קודם אני אתן לה.

ורד וייץ: << דובר >> אני פה בכל אופן, היושב-ראש

טמיר כהן: << דובר >> הינה ההסתדרות.

משה גפני: << יור >> אוה, הינה.

משה גפני: בבקשה, שם ותפקיד.

ורד וייץ: << דובר >> שלום לכולם, אני מהלשכה המשפטית של האגף לאיגוד מקצועי, מנהלת תחום חקיקה.

ורד וייץ: כמובן, המטרה שהצעת החוק הזאת רוצה לשרת היא מטרה חשובה ונעלה בעיני כולם ובטח ובטח בעינינו.

ורד וייץ: יחד עם זאת, יש לי כמה שאלות והערה אחת מרכזית.

ורד וייץ: מה שרציתי לשאול זה לגבי קבוצות של עובדים שיוכלו להיחשב כעובדים מזכים.

ורד וייץ: כפי שהסביר האוצר, יש לנו את הקבוצה – רגע, האוצר לא איתנו?

משה גפני: << יור >> תמשיכי בבקשה.

משה גפני: האוצר לא רלוונטי, אנחנו רלוונטיים.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> אוקיי.

קריאה: << קריאה >> פשוטו כמשמעו.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> יש לנו את הקבוצה של מי שפוטרו בינואר-פברואר, שלגביהם למעשה אין שום אופציה להוכיח באמצעות מכתב פיטורים או מכתב הוצאת לחל"ת שהם אכן פוטרו או הוצאו לחל"ת, כאשר אותם עובדים בעצם לא יכלו לחזור למעגל העבודה, בגלל שמיד באמצע מרץ החל משבר הקורונה.

ורד וייץ: עכשיו, לגבי הקבוצה השנייה, של אלה שפוטרו ממרץ ואילך, ולא פנו ללשכת שירות התעסוקה להירשם כדורשי עבודה, יש להם אפשרות להוכיח באמצעות מסמכים שהם אכן לא הועסקו.

ורד וייץ: רציתי לשאול: למה אין את זה לגבי הקבוצה הראשונה?

ורד וייץ: לגבי מפוטרי ינואר-פברואר, שלא פנו לשירות התעסוקה לקבל דמי אבטלה.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: הלאה.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> זו אותה אוכלוסייה בעינינו.

ורד וייץ: עכשיו, שאלה שנייה שרציתי לשאול היא לגבי חודש מאי.

ורד וייץ: אני רוצה להבין, אם האופציה בסעיף קטן (ד), אם אני לא טועה, של אפשרויות להיות בהגדרה של עובד מזכה, זאת אומרת הוא זכאי לדמי אבטלה בעד חודש מאי 2020 לפי הוראות פרק ז' לחוק הביטוח הלאומי – האם זה אומר שהעובדים האלה, שבמה

ורד וייץ: לך מאי עדיין היו מובטלים או עדיין היו בחל"ת ויוחזרו או מוחזרים ביוני, האם הם יכולים להיות עובדים מזכים?

ורד וייץ: למה אני שואלת?

ורד וייץ: משום שהמועד הקובע על פי הקבוצות הקודמות הוא 30 באפריל, ומאי כאילו לא נכלל, ומכאן השאלה שלי.

ורד וייץ: זו השאלה ה שנייה.

ורד וייץ: השאלה השלישית נוגעת לסעיפים 12–16, שהם בעצם סעיפים שנוגעים להרשאה להעברת מידע, כשהעברת המידע, זה עולה גם מדברי ההסבר, וגם ראיתי שבהצעת החוק עצמו נעשה ניסיון להגן ככל הניתן על המידע.

ורד וייץ: עדיין לא ברור לי, ואני מבקשת אם אפשר לקבל תשובה, למה המתווה הוא שבעצם שירות התעסוקה מקבל מידע מכל מיני גורמים, כמו המוסד לביטוח לאומי, כמו רשות המסים, כמו משרד הכלכלה או משרד העבודה, והוא אחר כך מעביר את זה לגוף המשלם, שכנראה יהיה רשות המסים?

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: תודה.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> למה לא רשות המסים נקבעה מלכתחילה כגוף שמרכז את המידע, שהוא מן הסתם יהיה גם הגוף המשלם?

משה גפני: << יור >> טוב, אנחנו עוד לא הגענו לזה אבל אנחנו ניקח - - -

ורד וייץ: << דובר_המשך >> למה להגדיל את הסיכון של זליגת מידע?

ורד וייץ: זאת השאלה הנוספת.

ורד וייץ: ועכשיו לגבי ההערה.

ורד וייץ: ההתייחסות שלנו היא לנושא של הדרישה להצהרת העובד.

ורד וייץ: אנחנו סבורים שאין מקום לדרוש הצהרה של העובד.

ורד וייץ: למעשה מי שפונה לקבל את המענק ויקבל אותו זה המעסיק.

ורד וייץ: מי שמצויים בידו הנתונים זה המעסיק או אותן רשויות, והדברים כתובים.

ורד וייץ: ולא ברור לנו למה בעצם נכנסה דרישה להצהרת העובד, ולא רק זה אלא עם סנקציה פלילית שמרחפת מעל הדברים, כאשר למעשה העובד מושם, ואני לא נכנסת כרגע לפרטי הדרישות שאליהן אני ארצה להיכנס במהלך ההקראה, אם כבוד היושב-ראש יתיר לי, אלא בעיקרון זה עלול ליצור מערכת של לחצים מצד מעסיקים, היות שהפרטים שנדרשים הם למעשה פרטים שכולם בידי המעסיק עולה חשש שבעצם מי שימלא את זה ומי שירצה למלא את זה זה מעסיק.

ורד וייץ: העובד הוא לא בעמדה שווה למעסיק, הוא בעמדה נחותה, הוא לא יוכל לעמוד מנגד.

ורד וייץ: יתרה מכך, כאשר עובד מועסק אצל מספר מעסיקים, בואו נצא מנקודת הנחה שהוא מועסק בחלקיות משרה אצל מספר מעסיקים, הם אפילו משלמים לו את אותו שכר, הוא צריך לבחור מי המעסיק הזכאי, או אצל מי הוא ימלא את ההצהרה הזאת שהוא יהיה עובד מזכה אצלו?

ורד וייץ: זו עמדה אפשרית ובלתי נחוצה.

ורד וייץ: עכשיו, אם הכוונה היא לבדוק את אמיתות הצהרת המעסיק - - -

משה גפני: << יור >> נראה, נגיע לזה ונראה שמה.

קריאה: << קריאה >> זה ב-13(ב).

ורד וייץ: << דובר_המשך >> אדוני, זה ב-5(ג), אם אני לא טועה.

ורד וייץ: אדוני, תיתן לי שוב רשות דיבור כשנגיע לשם?

משה גפני: << יור >> אם יהיה צורך, אני אתן לך, בוודאי.

משה גפני: אם לא יהיה צורך, נסתדר - - -

ורד וייץ: << דובר_המשך >> להערכתנו יש צורך.

משה גפני: << יור >> טוב, תודה רבה.

ורד וייץ: << דובר_

ורד וייץ: המשך >> רק אם אפשר לקבל תשובות.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: האוצר לא רלוונטיים.

משה גפני: הם פה?

אסי מסינג: << דובר >> האוצר פה.

משה גפני: << יור >> אתם רושמים את השאלות?

קריאה: << קריאה >> כן.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני ארצה שתשיבו על זה.

קריאה: << קריאה >> אני מבקש מהיושב-ראש זכות דיבור.

משה גפני: << יור >> אתה תקבל.

משה גפני: כל מי שביקש, ואתה בוודאי, שאני מאוד מכבד אותך, תקבל.

משה גפני: אבל אני מכבד את כולם.

משה גפני: טוב, הדס אגמון, מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות, בבקשה.

הדס אגמון: << דובר >> שלום.

הדס אגמון: אז נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, נכון.

הדס אגמון: ואנחנו מוטרדים שרף השכר המזערי שנקבע של 3,300 – שומעים אותי?

משה גפני: << יור >> שומע כל מילה.

הדס אגמון: << דובר_המשך >> תודה רבה.

הדס אגמון: אז לפי הנתונים שלנו, עובדים עם מוגבלות הוצאו לחל"ת או פוטרו בשיעור של כמעט פי ארבעה לעומת כלל העובדים.

הדס אגמון: ואנחנו יודעים מניסיון העבר במשברים קודמים, שאם עובדים עם מוגבלות לא חוזרים בגל ראשון, לוקח להם הרבה יותר זמן לחזור לעבוד, וחשוב מאוד לשמור על הרציפות התעסוקתית.

משה גפני: << יור >> אייל, אנשים עם מוגבלויות מופלים פה לרעה?

אייל לב-ארי: << דובר >> בגלל השכר שלהם, אם הוא לא נקבע כשכר מותאם והוא עדיין נמוך מ-3,300, הם לא ייחשבו כעובד מזכה.

אייל לב-ארי: הם יכולים להיחשב במסגרת המצבת כעובדים אבל לא כעובד מזכה.

משה גפני: << יור >> אני מציע שבכל מקרה, מה שנחליט בסוף על גובה סכום השכר שקיבלו, אנשים עם מוגבלויות לא יהיו תלויים בעניין הזה.

משה גפני: לא תהיה מגבלה של שכר נמוך.

אסף וסרצוג: << דובר >>

משה גפני: << יור >> הוא יגיד, הוא יצהיר.

שגית אפיק: << דובר >> אבל יש הצהרת מעסיק.

שגית אפיק: למה?

הדס אגמון: << דובר >> אנחנו יכולים להציע הצעות אופרטיביות בעניין.

קריאה: << קריאה >> יש איזה משהו בחוק - - -

משה גפני: << יור >> בבקשה.

משה גפני: לא הצעות אופרטיביות – הצעה אחת, שהיא תהיה נורמלית והגיונית.

הדס אגמון: << דובר >> אז אנחנו מציעים להסתמך על ההגדרה בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שעובד עם מוגבלות חמורה, ולהסתמך על מסמך שיביא העובד או המעסיק.

משה גפני: << יור >> בהתאם לחוק הזה.

הדס אגמון: << דובר_

הדס אגמון: המשך >> אז כשהוא עובד הוא מקבל קצבה או הוכרו לו 20% נכות, ויש גורם רשמי שמתקף את זה.

הדס אגמון: באותו אופן שזה נקבע לגבי מקבלי שכר מינימום מותאם, שזה כמובן מצורף, אתה פשוט לא מכניס את כולם.

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.

ינון אזולאי: << דובר >> גם האוצר בעצמו הביא את האפשרות של אנשים עם מוגבלות.

משה גפני: << יור >>

ינון אזולאי: << דובר_המשך >> לא, הם יודעים איך להתנהל, היא לא צריכה אפילו להביא להם.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: תודה רבה לך.

משה גפני: רון תומר, נשיא התאחדות התעשיינים.

משה גפני: בבקשה, אם אפשר בקצרה.

רון תומר: << דובר >> אז אני אגיד מאוד בקצרה, ואני רוצה להתייחס באופן כללי לכמה נקודות, שתי דקות, לא יותר מזמנכם.

משה גפני: << יור >> בבקשה.

רון תומר: << דובר_

רון תומר: המשך >> אני מעולם עוד לא הייתי בדיון בוועדת הכספים שהחליטו על סכום של 6 מיליארד שקל.

רון תומר: ולכן אני מבקש פה טיפה את תשומת הלב, כי אני חושב שאפקט הטעות פה הוא מאוד משמעותי.

משה גפני: << יור >> הצחקת אותנו.

משה גפני: אתה יודע שאנחנו מאשרים פה תקציב של מאות מיליארדים.

רון תומר: << דובר_המשך >> כן, אבל זה במכלול, לא מדבר על סעיף אחד בתוכו.

רון תומר: אבל לא משנה, לא ניכנס לזה.

רון תומר: קודם כול, הרב גפני, מה שחשוב לי לומר, לך ולחברי הוועדה, זה דבר אחד: בו נדייק כמה דברים שנזרקו פה לאוויר.

רון תומר: קודם כול, האוצר אומר כל הזמן: יש לי את מנגנון הפיצוי להוצאות קבועות.

רון תומר: אז בוא נתקן את זה: ההוצאות הקבועות זה לעסקים עד 20 מיליון שקל, עסקים זעירים – אנחנו בהחלט בעדם, שיקבלו את הכסף, זה חשוב, אבל הוא לא נותן תשובה לרוב המעסיקים.

רון תומר: אז כל פעם שיזרקו לכם: זה יהיה תשובה דרך מנגנון ההוצאות הקבועות – זה לא נכון.

על השולחן: הדבר השני הנוסף, והרב גפני, אמרת נכון, דובר גם על הנושא של שימור עובדים.

על השולחן: אבל קודם כול לא הגיוני לתת מענק החזרה לעובדים בלי מענק לשימור ביחד.

על השולחן: והפחד שלי שזה יעבור היום, ולשימור ייקח שבועות אם לא חודשים, ויאבד את האפקט שלו.

קריאה: << קריאה >> צודק.

רון תומר: << דובר_המשך >> אבל גם בחלוקה הפנימית, כמו שראית, כבוד הרב, מסמכים שהראינו לך – ואני יודע שהאוצר מקבל אותם, אף אחד לא אמר שזה לא נכון – אם אתה מדבר על היעד ששאול מרידור הציג בפגישה הקודמת, של 600,000 עובדים שיחזרו, העלות של זה היא רק 3.3 מיליארד שקל.

רון תומר: וגם אם אתה לוקח שלייקעס, מקדם ביטחון, אז יהיה פה עוד מיליארד שקל.

רון תומר: אבל עדיין יש 2 מיליארד שקל רזרביים, שאתם בעצם מאשרים מבלי לדעת לאן הם הולכים, והם כנראה לא הולכים לשום מקום.

רון תומר: ואלה בדיוק אותם שני מיליארד שהגשנו לך בתוכנית שמתאימים למנגנון השימור.

רון תומר: עכשיו, השימור זה לא לכל אחד, השימור זה לעסקים שהכי מגיע להם, כי אלה עסקים שנפגעו והשאירו את העובדים אצלם.

רון תומר: תבינו, במצב האחר יש כמות גדולה של עסקים שנפגעו ולא יכולים להחזיר עובדים ושנפגעו ושמרו על העובדים, והם מקבלים, כבוד הרב, אפס, הם לא מקבלים כלום.

רון תומר: וזה האבסורד הכי טוטלי, הכי פגועים נשארים בלי שום דבר.

רון תומר: מנגנון ההוצאות הקבועות, אני מצטער שאני חוזר על זה, זה רק לעסקים זעירים עד 20 מיליון.

רון תומר: ואם באמת אתם רוצים לעשות פה צדק, גם מוסרי אבל גם עם היגיון כלכלי, כי אנחנו נכנסים למשבר מתנהל, אתם חייבים לתת תשובה ובבת אחת לכולם.

רון תומר: ולכן אם ישאלו אותי, גם אם ייקח עוד יום, גם אם ייקח עוד יומיים, אפשר לסגור את העסקה הכללית, אפשר לשים את העוד שני מיליארד שקל לשימור עובדים.

רון תומר: ואפשר לתקן את זה בצורה נכונה, ולהוציא מכאן חוק 6 מיליארד שהולכים ועושים את המטרה הנכונה.

רון תומר: אני אגיד רק עוד משפט אחרון, כבוד הרב, לחברי הוועדה: מילא אם הכסף הזה היה מגיע מהדוד באמריקה.

רון תומר: אז הייתי אומר:

רון תומר: חצי צרה, הדוד באמריקה שילם ואנחנו מחלקים את זה לא נכון.

רון תומר: אבל זה 6 מיליארד שיחסרו פה בגירעון, זה 6 מיליארד שימנעו מאיתנו הרבה דברים.

רון תומר: ורק בקשה אחרונה, כבוד הרב, ביקשתי מכמה תעשיינים, אחד אני רואה פה בזום, חברי היקר מאיר זיילר, שגם יסביר, אם אפשר, לחברי הוועדה, מה מרגיש תעשיין, שלמרות שנפגע שמר על העובדים האלה.

משה גפני: << יור >> מאה אחוז.

רון תומר: << דובר_המשך >> כשהוא סיפר לי על זה פעם ראשונה, אני אומר לך עוד פעם, הייתה לי דמעה בעין, ואני לא אומר את זה בשביל להגזים.

רון תומר: תשמעו את הסיפור הזה, לא צריך - - -

משה גפני: << יור >> תיכף נשמע.

רון תומר: << דובר_

רון תומר: המשך >> אני רק קורא לכם באמת, אם אפשר - - -

משה גפני: << יור >> אבל עם כל הכבוד, אני רוצה אחרי שידבר התעשיינים ואחרי שידברו אנשים שביקשו, אני רוצה גם להגיד משהו, ולהתייעץ אתכם מה לעשות.

משה גפני: אני יכול להתמודד עם העניין הזה, ושהכול יהיה בוויכוח ובסוף הכסף הזה ילך לאיבוד.

משה גפני: אז אני אתייעץ אתכם אחרי שאני אתן לכולם.

משה גפני: אוריאל לין, בבקשה, אם אפשר בקצרה.

אוריאל לין: << דובר >>

אני רוצה לומר: הדבר הראשון כבר נאמר, צריך לתת פיצוי של 7,500 ש"ח לכל מי שהחזיר עובדים לאחר חג הפסח, הווה אומר 19 באפריל, מהסיבה הפשוטה ביותר: הם - - - החוק, הם החזירו עובדים.

משה גפני: << יור >> אוריאל, קיבלנו את ההצעה שלך.

אוריאל לין: << דובר_המשך >> אז אני אמשיך הלאה.

משה גפני: << יור >>

שגית אפיק: << דובר >> 19.

משה גפני: << יור >> 19.

אוריאל לין: << דובר >> קיבלנו, אני ממשיך.

אוריאל לין: לא, כי חשבתי שהולכים לתת רק 3,500.

אוריאל לין: אני חושב שצריך להיות שווה.

אופיר סופר: << דובר >> מה הוא חושב, שמה צריך להיות?

משה גפני: << יור >> שצריך להיות שווה.

משה גפני: הלאה.

קריאה: << קריאה >> שווה מאיזה צד?

משה גפני: << יור >> הלאה, אוריאל, חבל על הזמן.

אוריאל לין: << דובר >> אני משתדל, אבל תנו לי, אני עובר אחת, שתיים.

משה גפני: << יור >> אוריאל, אתה ניהלת ועדה בכנסת לא בזום.

משה גפני: אל תשאל, פה יושבי-ראש הוועדות בבעיה.

אוריאל לין: << דובר_המשך >> תנו לי לגמור, זה יהיה מהר.

משה גפני: << יור >> מאה אחוז.

אוריאל לין: << דובר_המשך >> ובכן, הנקודה השנייה כבר הוצגה, שמדובר על אותם מעסיקים שהוציאו מעט מאוד עובדים לחל"ת או שבכלל לא הוציאו לחל"ת.

אוריאל לין: הייתה ירידה במחזור 25%.

אוריאל לין: למה 25%?

אוריאל לין: כי זה מדד שתוצאת הירידה במחזור זה כתוצאה מנגיף הקורונה ולא ירידה עסקית רגילה.

אוריאל לין: זה מדד.

אוריאל לין: הדבר השלישי, והוא כשל גדול מאוד בהצעת חוק זו לפי דעתי.

אוריאל לין: החוק הזה קובע ארבע מנות:

אוריאל לין: אם החזרת עובדים בחודש יוני – 7,500; החזרת ביולי – פחות 25%; החזרת באוגוסט – פחות 25%.

אוריאל לין: זאת אומרת שאנחנו נותנים את ה-7,500 המלאים רק למי שיחזיר ביוני, וזו שגיאה, לפי דעתי, מאוד רצינית.

אוריאל לין: כולנו צריכים להבין שפריסת הזמן כדי להחזיר עובדים בחזרה בהיקף של 8,000 מובטלים זה לא בחודש אחד, זה לא הוקוס פוקוס.

אוריאל לין: זה פשוט דמיון.

אוריאל לין: אני אומר: רגע, לא החזרת ביוני?

אוריאל לין: אני מוריד לך.

אוריאל לין: מה זאת אומרת מוריד לך?

אוריאל לין: צריכה להיות פריסת זמן הגיונית, להניח שאנחנו צריכים בערך ארבעה חודשים להחזיר בחזרה את המובטלים למקומות העבודה, לא פחות מזה.

אוריאל לין: ואז לא להוריד את התמריץ בכל חודש.

אוריאל לין: אנחנו מחלישים את התמריץ בתקופה שהיא נחוצה ורלוונטית להחזרת עובדים.

אוריאל לין: אדוני היו"ר, יש פה כשל במחשבה, כשל מאוד מאוד רציני.

אוריאל לין: ואני רוצה להוסיף על זה ולומר, שתחשבו למשל על אותם ענפים שלא יכולים להחזיר עובדים, כמו למשל תיירות רפואית, כמו למשל עסקים שהיכולת שלהם להחזיר עובדים היא מצומצמת עם הרצון הטוב ביותר שיכול להיות.

אוריאל לין: אדוני היו"ר, אני רוצה לסכם לכם ולומר לכם פשוט: אל תשלו את עצמכם שהשבת העובדים תיעשה בגלל המענק שיינתן.

אוריאל לין: המענק חשוב, הוא מסייע.

אוריאל לין: החזרת העובדים תיעשה אם יהיה כוח קנייה, משום שכוח הקנייה הוא שייצור מקומות עבודה.

אוריאל לין: אבל אני רוצה שתחשבו על כך שאנחנו לוקחים את כוח הקנייה של ישראל, מוציאים אותו באופן מלאכותי החוצה, לא אל תוך המגזר - - - לא ליצרנים, לא למגזר המקומי כאן.

אוריאל לין: אנחנו מוציאים את כוח הקנייה החוצה.

אוריאל לין: כדי שיהיו מקומות עבודה אתה צריך ליצור כוח קנייה, ולא להטות אותו מחוץ למדינה, לספקי חוץ.

אוריאל לין: תודה רבה לכם.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

קריאה: << קריאה >> הרב גפני, רק משהו קטן.

משה גפני: << יור >> תן לי רגע לסיים עם האורחים.

משה גפני: רועי כהן – לא נמצא?

משה גפני: דובי אמיתי.

דובי אמיתי: << דובר >> כבוד היושב-ראש, א' אני רוצה לפתוח בלברך אותך.

דובי אמיתי: זו הזדמנות ראשונה להיפגש איתך בוועדת הכספים.

דובי אמיתי: שיהיה לך הרבה הצלחה, וההצלחה שלך היא ההצלחה שלנו.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

דובי אמיתי: << דובר_המשך >> ומילה אחת גם לעודד פורר שסיים את התפקיד – תודה.

דובי אמיתי: עוד תודה אחת לשר האוצר, שמיד שנכנס לתפקיד קיבל החלטה, והחליט להביא את המתווה הזה ואת תזכיר החוק הזה, וזה ברור לי שהשמיכה קצרה מדי בנסיבות הקיימות.

דובי אמיתי: אני רוצה לדבר על נושא אחר, לא על החוק עצמו.

דובי אמיתי: על החוק עצמו, הייתי בצוות שבנה אותו, אני חושב שישבתי עם אנשי אגף התקציבים, הם עשו עבודה, לילות כימים, וגם להם מגיע הרבה קרדיט.

דובי אמיתי: ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, בדקות האלה שאתם דנים בישיבה, אנחנו הולכים כרגע לקבל אגרת שמירה, שהולכים להטיל עלינו בהוראת שעה מ-2003.

דובי אמיתי: מפעילים את הטייס האוטומטי של הארנונה של 1.1%, ואני מציע להם לעבור למצב ידני ולהוריד את הארנונה בימים האלו.

דובי אמיתי: והדבר המרכזי שאני קורא לך ומבקש אותך ומתחנן לכל השירות הציבורי והממשלתי:

דובי אמיתי: תעבירו את כל הרכש הציבורי והממשלתי למגזר העסקי.

דובי אמיתי: גם ה-5 ולא ה-6 ולא 10 מיליארד אלה ולא המענקים ולא המתווה יוציאו את המשק מהקריסה.

דובי אמיתי: אנחנו עוקבים על החזרה של המובטלים, אנחנו יודעים מה חזרו עד עכשיו – לא יותר מ-330,000 ו-100 חדשים התקבלו, בנטו יש לנו 230 שחזרו לתעסוקה.

דובי אמיתי: מה שיחזיר אותנו במגזר העסקי זה שיפנו אלינו את הביקושים, את הרכש, יעצרו את כל היבוא, יעצרו את כל מה שהיו רגילים בימים רגילים לעשות מבחוץ והפעם תכניסו פנימה לתוך המגרש העסקי את כל הרכש.

דובי אמיתי: רק הביקושים ורק רכש כחול לבן יוציא אותנו.

דובי אמיתי: אל תחשבו שהמענקים האלו יגרמו למעסיקים להחזיר עובדים.

דובי אמיתי: אם לא תהיה לנו עבודה, לא יעזור גם 14,000 לעובד ולא 20,000 לעובד, כי לא יהיה עם מה לעובד ועם מי לעבוד.

דובי אמיתי: ולכן שימו לב, הגיע הזמן שיד ימין לא תיתן ויד שמאל תיקח – לא ארנונה, לא אגרות שמירה, לא מסים עקיפים.

דובי אמיתי: לפני שבועיים העלו לנו את הדלק.

דובי אמיתי: המגזר העסקי לא יודע לעבוד ככה.

דובי אמיתי: צריך לייצר ביקושים, וצריך לתת לנו לעבוד, כי אנחנו רוצים יותר מכל אחד לעבוד, יותר מכל אחד.

דובי אמיתי: ואני חושב שיש לך פה תפקיד משמעותי.

דובי אמיתי: ואני אגלה לך סוד, אף אחד לא שומע: אני גם סומך עליך.

דובי אמיתי: תודה.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: מה שאמרת הם דברים חשובים, הם נכונים גם.

משה גפני: דברים שנצטרך להתמודד איתם.

עדי ברונר: << דובר >> יושב-ראש הוועדה, אפשר לשאול שאלה?

משה גפני: << יור >> לא, רגע.

משה גפני: קודם כול זיילר, דחינו אותו כבר פעמיים.

משה גפני: בבקשה.

מאיר זיילר: << דובר >> שלום, כבוד יושב-ראש הוועדה הרב גפני, חברי כנסת, המשתתפים, נשיא התאחדות התעשיינים ידידי מר רון תומר וכל הנוכחים.

מאיר זיילר: בראשית דבריי אני חייב לומר לכם תודה, שמצאת את הזמן כדי לקיים את הישיבה החשובה והדחופה הזאת ולתת לי את זכות הדיבור.

מאיר זיילר: המפעל שלנו פלוקטקס מייצר בדי קטיפה לעיבוד, בעיקר לתעשיית הריהוט העולמית באיכות הכי גבוהה.

מאיר זיילר: המפעל שלנו עושה כמעט 100% יצוא למדינות, מארצות הברית, אירופה, רוסיה, סין, קוריאה.

מאיר זיילר: כמעט כל המדינות שאנחנו מייצר להן היו סגורות בגלל הקורונה בחודשים האחרונים.

מאיר זיילר: אנחנו מעסיקים כ-80 משפחות מקרית מלאכי והסביבה, ורוב האנשים עובדים אצלנו 20–40 שנה.

מאיר זיילר: הגיל הממוצע שלהם בין 45 ל-70.

מאיר זיילר: השארנו כמעט את כולם בלי לשלוח אותם לחל"ת.

מאיר זיילר: לאיפה הם צריכים ללכת?

מאיר זיילר: איפה הם יקבלו עבודה עם כמעט 20% אבטלה במדינה?

מאיר זיילר: למפעל הזה עולה המון כסף לפתוח את הדלת, בגלל שאני צריך למצוא מה לעשות עם האנשים.

מאיר זיילר: אנחנו שילמנו באפריל משכורת שהייתה פי שתיים מהמכירות.

מאיר זיילר: אנחנו 100% יצוא, והמשכורת שיצאה הייתה פי שתיים מהמכירות, ואני לא לוקח שום משכורת כאן.

מאיר זיילר: זה מפעל משפחתי, אני לא לקחתי שום משכורת.

מאיר זיילר: ההוצאות של החברה, שעיקר העבודה שלה זה יצוא, בזמן הקורונה מאוד נפגעו.

מאיר זיילר: מפעל אם חס וחלילה סוגר, כשעובדים בשביל יצוא, כמעט אף פעם לא יכול לפתוח עוד פעם.

מאיר זיילר: את תעשיינים יודעים שאם תהיה עוד פעם, חס ושלום, קטסטרופה כמו שהייתה עכשיו, המדינה עומדת איתם, אז הם לא יסגרו מיד את המפעלים, הם לא ישלחו את האנשים לחל"ת.

מאיר זיילר: העזרה צריכה להיות על התקופה כבר מתחילת הקורונה.

מאיר זיילר: המדינה צריכה לעזור להשאיר מפעלים כמונו פתוחים.

מאיר זיילר: כל מדינה חייבת תעשיינים בתעסוקה.

מאיר זיילר: להשאיר תעשייה בישראל זו חובה.

מאיר זיילר: הייטק זה מצוין, אבל יכולים לעבור ממדינה למדינה - - - חייבים ללמוד מהטעויות שהיו כמו באוסטרליה, שאין תעשייה.

מאיר זיילר: שברגע אחד אנשים רבו בסופרמרקטים על נייר טואלט באוסטרליה, על חמש דולר לשלם בשביל טואלט, בגלל שאין תעשייה.

מאיר זיילר: הקורונה מוכיחה שתעשייה בריאה בישראל זה דבר חיוני.

מאיר זיילר: אני מבקש, תעזרו לתעשייה להצליח בישראל.

מאיר זיילר: אנחנו השקענו המון כסף בשנים האחרונות במוצרים, בשווקים בחדשים, כמו בסין, וראינו התחלה של הצלחה.

מאיר זיילר: ואז הגיעה הקורונה.

מאיר זיילר: חשוב שהמדינה תעזור לאנשים בתעשייה דרך תעסוקה ולא דרך דמי אבטלה.

מאיר זיילר: יש לנו מפעל לתפארת מדינת ישראל, ואני והמשפחה שלי מנסים בכל הכוח להמשיך להצליח.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

מאיר זיילר: << דובר_

מאיר זיילר: המשך >> אדוני היושב-ראש, אני מבקש לסיים.

מאיר זיילר: מה שקרה עד עכשיו זה שחברות שנשארו פתוחות לא מקבלות מענקים.

מאיר זיילר: לא קיבלנו מענקים.

מאיר זיילר: מה שהאוצר אומר שקיבלנו יותר ממי - - - לא קיבלנו שום מענקים.

מאיר זיילר: וחברות שסגרו והוציאו עובדים לחל"ת מקבלות פעמיים מענקים – קודם כול המפעל ואחר כך משלמים בשבילו משכורת.

מאיר זיילר: אני מבקש מהוועדה לבדוק את זה ולתקן את הטעות הזאת.

מאיר זיילר: בעזרת השם, שהמדינה ואנחנו נמשיך להצליח ולהיות מבורכים.

מאיר זיילר: תודה לכולם על הזמן וההקשבה.

משה גפני: << יור >> אמן.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר זיילר: << דובר >> ואני מבקש אם אני יכול לקבל תשובה.

רון תומר: << דובר >> רק במילה אחת, אדוני, מאיר זיילר הוא צדיק, אבל הוא לא הצדיק היחידי בסדום.

רון תומר: יש לנו לא רק תעשיינים, גם בעלי עסקים אחרים - - -

משה גפני: << יור >> אה, עם כל הכבוד, בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני הייתי בסיור בקריית מלאכי, והייתי אצל הרב זיילר, הייתי במפעל.

משה גפני: המפעל הוא מפעל ממדרגה ראשונה, אין ויכוח לגבי העניין הזה.

משה גפני: ואני אצטרך לקבל החלטה, יחד עם החברים כאן.

משה גפני: אנחנו יכולים להתחיל לנהל ויכוח על החוק הזה, וזה ייקח הרבה זמן, האוצר לא יסכים, יתנהל ויכוח.

משה גפני: אני לעומת זאת רוצה לקחת את החצי מיליארד שקל, שעליה החליטה הממשלה ועליה החליט שר האוצר, לתת את זה לאותם מפעלים דוגמת מפעל זיילר, לתת להם ולקבוע תאריך עד מתי נותנים את הכסף הזה, ולקבוע את הקריטריונים לעניין במהירות ולא לחכות עם זה.

משה גפני: וזה יעזור לאותם מפעלים או אותם גופים שהם לא נהנים מזה.

משה גפני: בסדר, אז אנחנו נקבע את זה, אני מסכים.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אבל אם כבר מחלקים, אז גם לבעלי האולמות, שעד היום לא חזרו לפעילות שלהם.

משה גפני: << יור >> אז אמרתי.

משה גפני: אבל אנחנו לא יכולים להגיד ספציפית.

רון תומר: << דובר >> אדוני, רק מילה אחת, חצי מיליארד לא יספיק.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> בעלי האולמות מתמוטטים בארץ.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: שי ברמן בבקשה.

שי ברמן: << דובר >> תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה להצטרף לברכות על חזרתך לתפקיד החשוב הזה.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: אני לא חשבתי שאחרי שהצלחנו עם הנושא של עוטף עזה עם המסעדנים ועם בעלי האולמות, שעכשיו נזדקק עוד הפעם לבעיה כזאת קשה כפי שאנחנו נמצאים, אבל רבות מחשבות בלב איש והצעת ה' היא תקום.

משה גפני: מה לעשות זה המצב.

משה גפני: בבקשה.

שי ברמן: << דובר_המשך >> אני מנכ"ל איגוד המסעדות למי ששאל.

שי ברמן: קודם כול באמת סייעת הרבה בנושא של עוטף עזה ולא ציפינו לקטסטרופה כזאת גדולה.

שי ברמן: עכשיו, אני רוצה ברשותך להתייחס ישירות לעניין.

שי ברמן: לגבי גובה השכר המזכה שדובר עליו – אנחנו מעסיקים קרוב ל-100,000 סטודנטים צעירים בעבודות מלצרות.

שי ברמן: מעל 50,000 מהם לא מגיעים לתקרת השכר המזכה, קרי 3,3000 שקל.

שי ברמן: אני רוצה שתבינו ויבינו אנשי האוצר ויבינו כולם, אנחנו לא נחזיר אותם לעבודה, מהסיבה הפשוטה שהמענק הזה הוא המענק העיקרי שמעסיקים יקבלו בעבור כל הסיפור הזה של הקורונה והמשבר הזה.

שי ברמן: הייתי גם בדיון הקודם, שמעתי את המצגת של אנשי האוצר, של שאול מרידור ושל ערן יעקב, אני חשבתי שאני נחתי לפה מהחלל החיצון.

שי ברמן: לא דובים ולא יער.

שי ברמן: אין מענקים, רוב גורף של העוסקים בענף עדיין לא ראה שקל אחד.

שי ברמן: ולכן הדבר הזה הוא מהותי.

שי ברמן: עכשיו, לגבי הצעירים האלה שעובדים אצלנו – אנחנו חושבים, ופירטנו את זה בפניך, ששכר של 2,200 שקל הוא שכר בהחלט כזה שיתמרץ אותם ויגרום לנו להחזיר אותם לעבודה.

שי ברמן: עכשיו, הטיעון שאני שמעתי עכשיו של אסף מאגף תקציבים, כאילו שאנחנו ניקח ונחלק ונפטר עובדים ששכרם יותר גבוה או שנפצל את זה לשתי משרות – זה לא עובד ככה.

שי ברמן: אי-אפשר לקחת עובד שהרוויח 6,000 או 7,000 שקל ולהגיד לו: אתה עכשיו מרוויח 3,000 שקל.

שי ברמן: זה מנותק מהמציאות.

שי ברמן: ואם זה הארגומנט היחידי של אגף תקציבים מדוע לא להקטין את השכר, הארגומנט הזה הוא גם לא מוסרי וגם לא לגיטימי וגם לא נכון.

שי ברמן: דבר נוסף, המענק הזה ניתן עד חודש אוגוסט או ספטמבר.

שי ברמן: אנחנו חושבים שהמענק צריך להיות עד סוף השנה.

שי ברמן: צריך להבין שהעסקים שלנו לא חזרו לעבוד ב-50% ממה שהם עבדו לפני הקורונה, יש עדיין אזהרות ויש הידבקות ויש גל שני, והאנשים לא מבלים במסעדות.

שי ברמן: עכשיו, אם משרד האוצר, שזה מה שהוא אמר כל הזמן: אני רוצה לשלם על העובד האחרון, לא על העובד הראשון, אז צריך להבין שזה לא בלחיצת כפתור שאנחנו מחזירים ומחזירים את כל העובדים.

שי ברמן: צריך להאריך את התקופה של המענקים עד סוף השנה, עד סוף 2020 לפחות, שאז אולי נחזור למספרים שהיינו קודם.

שי ברמן: דבר נוסף, והזכיר את זה אוריאל לין, ויש גם מסמך שנשלח אליך מטעם לה"ב וירון גינדי, שאנחנו סומכים את הידיים שלנו על המסמך הזה, זה נושא גובה המענקים.

שי ברמן: צריך להבין שהיום המענק המרבי, שמנופפים ב-7,500 הזה, 7,500 ניתן לשבועיים, בין ה-1 ביוני ל-15 ביוני.

שי ברמן: אחרי זה זה כבר לא 7,500, זה הרבה פחות, ולפני זה זה בטח הרבה פחות, זה 3,500 שקל.

שי ברמן: הדבר הזה צריך להשתנות, כמו שרון תומר אמר.

שי ברמן: אנחנו עשינו חשבון שה-6 מיליארד, יחלקו מזה 2 מיליארד, משרד הכלכלה אומר שיחלקו 3 מיליארד.

שי ברמן: ואנחנו מכירים את ההיסטוריה של ה-80 מיליארד, שמשם חולקו 13 מיליארד.

שי ברמן: אז אנחנו מבקשים להפסיק עם הסיסמאות ולהפסיק עם הסלוגנים האלה, ולחלק את הכסף הזה ולא להצטמצם.

שי ברמן: תודה רבה.

משה גפני: << יור >> תודה.

משה גפני: אנשי משרד האוצר, אופיר.

שגית אפיק: << דובר >> שי, למסעדות היה אישור ממשרד הבריאות להחזיר כבר במאי?

שגית אפיק: יש לך עובדים שהוחזרו בסוף מאי?

שי ברמן: << דובר >> ב-26 במאי בשעות הערב ממשלת ישראל אישרה את החזרה שלנו לעבודה.

שי ברמן: ב-26 במאי בסביבות השעה 20:00 או 21:00 בערב משרד האוצר הוציא הודעה שבה מי שמחזיר את העובדים למעשה בחודש מאי מקבל מענק של פחות מחצי.

שי ברמן: כלומר, אם היינו יודעים לפני שבגלל הסוף-שבוע הזה אנחנו הולכים להפסיד 4,000 שקל מענק על כל עובד, אנחנו לא היינו פותחים את העסקים שלנו.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

שגית אפיק: << דובר >> זה בהתאמה לאישורים של פתיחת העסקים.

ינון אזולאי: << דובר >> - - -

משה גפני: << יור >> שי, תודה רבה.

משה גפני: אנשי משרד האוצר, אנחנו נבקש בחוק שלא תהיה את האפליה הזאת.

משה גפני: מי שהחזיר עובדים, ברגע שאתם אמרתם שאפשר להחזיר, לא יהיה פחות ממה שאם הם היו מחזירים ב-1 ביוני.

קריאה: << קריאה >> לא הבנתי, יו"ר הוועדה, מה זה אומר.

משה גפני: << יור >> תרשמו לכם.

משה גפני: הולכים להיות כמה דברים שנצטרך לשנות.

אסי מסינג: << דובר >> לא הבנו מה זה אומר.

משה גפני: << יור >> מי שהחזיר עובד ב-27 בחודש – כמה מענק הוא יקבל?

אסף וסרצוג: << דובר >> על עובד שחזר במאי – 3,500.

משה גפני: << יור >> מה פתאום?

משה גפני: למה?

משה גפני: ואם הוא היה מחזיר אותו ביוני?

אסף וסרצוג: << דובר_המשך >> אבל הוא החזיר אותו במאי.

אסף וסרצוג: שנייה, אני רוצה להסביר.

ניר ברקת: << דובר >> - - -

משה גפני: << יור >> אבל, ניר, אתה צריך לקחת בחשבון שהיושב-ראש הוא סתום כזה, הוא לא מבין כל כך מהר כמו שאתה.

ינון אזולאי: << דובר >> אם רק ב-26 במאי אמרו להם שהם יכולים לחזור, אין שום סיבה שיקבלו רק חצי.

משה גפני: << יור >> ינון, שנייה.

משה גפני: הוא החזיר את העובד ב-27 בחודש, הוא מקבל פחות מחצי.

ינון אזולאי: << דובר >> אבל תדגיש, בגלל שזאת הייתה ההוראה.

ינון אזולאי: את זה צריך להדגיש.

משה גפני: << יור >> אם הוא היה יודע, הוא היה מחזיר אותו ב-1 בחודש, ואז הוא היה מקבל מלא.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: אגב, השר יודע מזה?

אסף וסרצוג: << דובר >> אני אסביר, שנייה.

אסף וסרצוג: אפשר להסביר או שלא?

משה גפני: << יור >> אפשר, אבל רק רגע.

משה גפני: לפני שאנחנו ממשיכים הלאה ואתם תיכף תסבירו, אני מבקש מחבר הכנסת אופיר כץ, רכז הקואליציה בוועדת הכספים, אמרת לי הצעה ואני מקבל אותה, ואני מבקש ממך שתציע אותה.

אופיר כץ: << דובר >> כן, לגבי אנשים כדוגמת זיילר, שבאמת השאירו את העובדים, אני מבין שיש את החצי מיליארד שהם בעצם הולכים לתת מענה לעסקים האלו.

אופיר כץ: אז מה שאני רוצה זה לתחום את זה בזמן, עד מתי אנחנו קובעים את הפרמטרים פה בוועדה, ושהכסף הזה ילך באמת לאותם עסקים שהשאירו את העובדים והפסידו ולא קיבלו מענה.

ינון אזולאי: << דובר >> עשית בדיקה שחצי מיליארד זה מספיק?

ניר ברקת: << דובר >> רגע, אני רוצה להתייחס, ברשותכם.

ניר ברקת: זה מה שאני רוצה להגיד.

ניר ברקת: אני רוצה לשמוע את הערכת האוצר, כמה עסקים לא הפרישו עובדים מתוך ה-100% עסקים.

משה גפני: << יור >> יש לכם נתון כזה, כמו שחבר הכנסת ברקת מבקש?

משה גפני: כמה לא הפרישו עובדים?

ניר ברקת: << דובר_

ניר ברקת: המשך >> אני שמעתי הערכה של 40% מהעסקים במדינה.

משה גפני: << יור >> בסדר, יכול להיות.

ניר ברקת: << דובר_

ניר ברקת: המשך >> אבל אני רוצה לשמוע מה הם אומרים, כי זה רלוונטי.

ניר ברקת: אם אתה מחלק 6 מיליארד ל-60% ו-500 מיליון ל-40% אין פה צדק.

משה גפני: << יור >> אוקיי, חבר הכנסת ברקת.

משה גפני: דבר ראשון, אני מבקש מאנשי האוצר תשובה, האם אתם יודעים על כמה עסקים מדובר במקרה הזה שלא פיטרו עובדים.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני, אני מבקש תשובה לגבי העניין הזה שעלה פה עם החצי מענק, ההבדל בין ה-27 בחודש לבין ה-1 בחודש הבא אחריו – למה יש את האפליה הזאת?

משה גפני: אנחנו רוצים לבטל אותה.

קריאה: << קריאה >> במבט לאחור.

משה גפני: << יור >> הדבר השני, אני רוצה התייחסות שלכם להצעה של חבר הכנסת אופיר כץ, לגבי העניין הזה שאנחנו נתחום בזמן ובהגדרה של אותם חצי מיליארד שקל, שנמצאים פה בעצם בחקיקה של חוק-יסוד: משק המדינה שהעברנו, לגבי העסקים שהעסקים האלה לא פיטרו עובדים, ולסייע להם בגלל שהם נקלעו למצוקה.

ניר ברקת: << דובר >>

קריאה: << קריאה >> עד מתי?

קריאה: שיהיה להם לוח זמנים עד מתי אתה יכול לקבל.

ניר ברקת: << דובר_המשך >> בסדר.

ניר ברקת: אנחנו נדע תוך כדי - - -

משה גפני: << יור >> רבותיי - - -

ניר ברקת: << דובר_המשך >> שנייה, הצעה נוספת.

משה גפני: << יור >> הדבר השני?

ניר ברקת: << דובר_המשך >> כי זה רק חצי מיליארד.

ניר ברקת: אני רוצה את התוספת, זו תוספת גדולה.

משה גפני: << יור >> ניר, אמרת שיש לך דבר שני, תגיד בקצרה בבקשה.

ניר ברקת: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> טוב, תודה רבה.

משה גפני: אנשי האוצר, בבקשה, התייחסות.

אסף וסרצוג: << דובר >> עלו פה כמה וכמה סוגיות, אז אני ברשותך אתייחס לכולן, ואני אשמח אם תיתנו לנו רגע להשיב, כי עלו פה הרבה מאוד דברים, שלא נתתם לנו להגיב במהלכם.

אסף וסרצוג: קודם כול, אני אתייחס לעניין הסכום של ה-3,300.

אסף וסרצוג: קודם הסברתי באריכות, אבל נראה לי שהוועדה נפלה בדיוק מהזום, ולכן צריך עוד הפעם.

אסף וסרצוג: לפני הקורונה, חלק גדול מהעובדים היו בעצם עובדים שעתיים, אני מדבר על סדר גודל של כ-20% מהעובדים במשק, שקיבלו ברובם שכר ממוצע של 70% משכר המינימום.

אסף וסרצוג: וזה נובע כי הם עובדים בחלקיות שעה ולא מגיעים לרף של שכר מינימום, אבל ברמה השעתית הם כמובן מקבלים.

אסף וסרצוג: על מנת שאותם עובדים לא יהיו מופלים, או יותר נכון על מנת גם לתמרץ חזרה של כל העובדים, מכיוון שחלק גדול מיוצאי החל"ת והמפוטרים במשק היו העובדים האלה, נתנו גם את המענק, רצינו לתת בגובה 70% שכר מינימום.

אסף וסרצוג: הגיעו כל מיני פניות מטעם עולם הסטודנטים ואוכלוסיות צעירות שמועסקות וביקשו להפחית את הסכום.

אסף וסרצוג: ולכן שר האוצר החליט גם להפחית ל-3,300.

אסף וסרצוג: עכשיו, אני אסביר למה סכום נמוך יותר נמוך יותר הוא בעייתי, כשאני גם אזכיר שהיה את חבר הכנסת סמוטריץ', ויש גם דעות שונות שאומרות שלא צריך בכלל לתת את הסכום הזה אלא סכום גבוה יותר, מכיוון שזה מעודד תעסוקה בשכר נמוך.

אופיר סופר: << דובר >> לא, חבר הכנסת סמוטריץ' ביקש לעדכן את זה ל-2,650 לחצי משרה בשכר מינימום.

אסף וסרצוג: << דובר >> לא, חבר הכנסת סמוטריץ' דיבר על שכר מינימום ואמר: אם אתם כבר עושים פחות, תיתנו - - -

אופיר סופר: << דובר >> חבר הכנסת סמוטריץ' אמר משהו אחר לגמרי.

אסף וסרצוג: << דובר >> אוקיי, אז עזוב את חבר הכנסת סמוטריץ', הוא לא אמר את זה.

אסף וסרצוג: רק אני אגיד מה בעייתי בעמדה.

אסף וסרצוג: אנחנו נותנים קרוב ל-2,000 שקל בחודש תמרוץ עבודה – 1,875 שקלים.

אסף וסרצוג: ככל שאנחנו מורידים את הסכום אנחנו נותנים תמרוץ שהוא גבוה יותר, כלומר אחוז יותר גבוה מהשכר.

אסף וסרצוג: הבעייתיות שבדבר הזה היא בעצם שאנחנו מתמרצים את העסקים דווקא לשלם שכר שהוא נמוך יותר, וסבסוד השכר צריך להיות כזה שהוא מטיל גם עלות משמעותית על המעביד.

אסף וסרצוג: זה לא רק שאנחנו כמדינה נושאים ברוב העלות, מתוך 2,200 שקל זה כמעט העלות שלו.

אסף וסרצוג: הדבר הנוסף הוא שאם עובד מקבל 2,600, 2,700, 2,800, אפילו 2,500 שקל, אנחנו יוצרים פה תמריץ למעסיק שלו להגדיל את השכר ל-3,300, כדי לקבל את המענק, כי עדיין יהיה כדאי לו לעשות את זה.

קריאה: << קריאה >> עכשיו בעידן הקורונה?

אסף וסרצוג: << דובר_

אסף וסרצוג: המשך >> ככה אנחנו גם דוחפים לעליית שכר לעובדים בשכר נמוך, אנחנו גם פועלים כדי שזה יהיה באיזשהו מקום מאוזן.

אסף וסרצוג: הדבר הנוסף, והוא הבעייתי, וזה לא היה כלפי המסעדנים אבל זה היה כלפי מעבידים אחרים שיכולים לעשות את זה:

אסף וסרצוג: אם לדוגמה אני מעביד שיש לו עובד שעתי שמרוויח 4,500 שקל או 5,000 שקל בחודש, אני יכול עכשיו לחלק את זה לשני עובדים, שכל אחד מהם יקבל 2,500, 2,600, כמה שיהיה הרף שנקבע, ואז למעשה "דפקתי" את אותם שני עובדים כי הם יקבלו שכר יותר נמוך.

אסף וסרצוג: המעסיק הרוויח, כי הוא יקבל עבור אותו עובד או עבור אותו שכר שעתי שני מענקים.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אתם אמיתיים?

קטי קטרין שטרית: באמת הגעתם לכזאת - - -

משה גפני: << יור >> לא, לא, לא.

משה גפני: בבקשה, תמשיך.

משה גפני: לא, לא נגמור פה כלום.

משה גפני: הלאה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> איזה חשיבה.

משה גפני: << יור >> אבל הם משרד האוצר.

משה גפני: התפקיד שלך זה להצביע.

משה גפני: את יכולה להצביע אחרת.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אני מודיעה לך מעכשיו שאני מצביעה - - -

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: הלאה.

אסף וסרצוג: << דובר >> רק לסיים, חברי הוועדה.

אסף וסרצוג: ככל שתפחיתו את הסכום, אתם מגדילים את שיעור הסבסוד של המדינה מתוך עלות שכר נמוכה, ובפוטנציאל פוגעים בעובדים שמרוויחים שכר יותר נמוך.

משה גפני: << יור >> הלאה.

אסף וסרצוג: << דובר_המשך >> לגבי הנקודה של ה-3,500 לעומת ה-7,500 – צריך לומר שמעסיקים שכבר - - - את העובדים שלהם באפריל ובמאי - - -

משה גפני: << יור >> אבל, אסף, בלי ציונות, רק לגופו של עניין.

משה גפני: למה 27 בחודש מכבל חצי?

אסף וסרצוג: << דובר_המשך >> רק לגופו של עניין.

אסף וסרצוג: כל מי שהועסק באפריל-מאי למעשה כבר החזיר את העובדים.

אסף וסרצוג: עכשיו, ספציפית לגבי המסעדנים ב-27 במאי.

משה גפני: << יור >> זה לא המסעדנים, זה כולם.

משה גפני: המסעדנים העלו את זה.

משה גפני: בבקשה.

אסף וסרצוג: << דובר_המשך >> אז בוא נדבר רגע על כל מי שלפני ה-1 ביוני.

אסף וסרצוג: אנחנו הוצאנו את תזכיר החוק ב-26 או ב-27 במאי, כל מי שהחזיר את העובדים שלו עד אותה נקודת זמן כבר החזיר את העובדים.

אסף וסרצוג: ולכן בעצם נוצר מצב שאנחנו משלמים בגין עובד שחזר.

אסף וסרצוג: עכשיו נשאלת השאלה: אם רוצים לתת לכל העובדים את אותו סכום – אפשר, רק שזה לא יהיה 7,500, זה יהיה סכום נמוך בהרבה – באזור ה-6,000, אולי קצת יותר נמוך, אנחנו צריכים לבדוק בדיוק, מכיוון שסכום הכסף הוא מוגבל.

אסף וסרצוג: מאחר שהמטרה הייתה לעודד בעיקר את אותם עובדים שעדיין לא חזרו, אנחנו מתמקדים - - - בעובדים החל מה-1 היוני.

כמה דברים: דבר נוסף, זאת אחת הסיבות שנתנו מהעובד הראשון.

כמה דברים: אם היינו קובעים - - - באמצע ונותנים שכר יותר נמוך, היינו מגיעים לאותם מספרים.

כמה דברים: מסעדה שמעסיקה 50 עובדים ומקבלת 3,500 עבור כל עובד, יכולה לקבל קרוב ל-200,000 שקל, שזה הרבה מאוד כסף.

כמה דברים: הרבה מאוד כסף עבור - - - כל עסק בגודל שלו.

כמה דברים: זה לגבי החצי מענק.

ינון אזולאי: << דובר >> רגע, אסף, אבל לגבי מסעדות, רק ב-26 במאי - - -

משה גפני: << יור >> ינון, אני לא נותן.

משה גפני: לא להשיב.

משה גפני: אני רוצה לקבל תשובה מלאה.

ינון אזולאי: << דובר_

ינון אזולאי: המשך >> הוא מדבר - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, אבל אנחנו לא מקבלים את זה כתורה מסיני.

ינון אזולאי: << דובר_המשך >> אבל הוא לא ענה על השאלה בכלל.

ינון אזולאי: הוא לא הבין.

ינון אזולאי: אם ב-26 במאי, רק אז נתנו - - -

אסף וסרצוג: << דובר >> המסעדות היו אמורים להיפתח ב-14 ביוני, ואנחנו ביחד - - -

שגית אפיק: << דובר >> הוא הבין, רק הוא אומר שכבר היה - - - וזה לא עודד אף אחד לחזור, כי החזירו אותו כבר.

שגית אפיק: זה בעצם מה שהוא אומר לכם.

ינון אזולאי: << דובר >> אבל זה שב-26 במאי הוציאו את התזכיר הזה וב-27 במאי - - - זה לא נכון.

עופר כסיף: << דובר >> - - - לטווח ארוך זה יעודד את המעסיקים - - - בכלל לא להחזיר.

שגית אפיק: << דובר >> אתה רוצה לתקן את זה?

משה גפני: << יור >> בטח שאני רוצה.

משה גפני: בסדר, אני אומר.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אפשר להמשיך רגע?

משה גפני: תיכף נחזור לזה.

משה גפני: אנחנו מחליטים, עם כל הכבוד.

משה גפני: אתם פשוט שבויים בידי אנשי האוצר.

ינון אזולאי: << דובר >> לא, אבל אנחנו רוצים להחליט, אתה לא נותן לנו.

ניר ברקת: << דובר >> - - - להצביע בעד.

ניר ברקת: אתה אמרת.

משה גפני: << יור >> אנחנו נצביע על ההחלטה הזאת של ה-27 בחודש.

ינון אזולאי: << דובר >> אתה לא משתף איתם פעולה?

משה גפני: << יור >>

קטי קטרין שטרית: << דובר >> לא רק להם, גם לאולמות.

קריאה: << קריאה >> אותו דבר.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> האולמות לא מחזירים את המסה הגדולה.

קטי קטרין שטרית: וגם אל תשכח שיש את שלושת השבועות, בשלושת השבועות אין אירועים במלונות.

קטי קטרין שטרית: לכן שייתנו להם אחרי.

משה גפני: << יור >> בסדר, אנחנו נצביע על זה.

משה גפני: אנחנו יכולים להצביע בעד ולהצביע נגד.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> אני מודיעה לך עכשיו שאני מצביעה בעד.

קטי קטרין שטרית: אבל אני מבקשת שאם יש תיקונים, פשוט יש כאלה יוצאי דופן.

קטי קטרין שטרית: אולמות זה יוצא דופן.

משה גפני: << יור >> אני יודע.

משה גפני: אבל, קטי, זה מה שאמרתי.

משה גפני: הלאה, לגבי ההצעה של אופיר כץ.

אסף וסרצוג: << דובר >> רגע, יו"ר הוועדה, רק להסביר.

אסף וסרצוג: אי-אפשר להתחיל לבדוק לא מתקופה שהיא ה-1 בחודש, מהסיבה שאנחנו משווים מצבת עובדים בין חודש לחודש.

אסף וסרצוג: אין רישומים מה-27 במאי.

אסף וסרצוג: אי-אפשר לקבוע תאריך שהוא לא ה-1 בכל חודש.

אסף וסרצוג: וזאת הסיבה.

שגית אפיק: << דובר >> ה-19 באפריל זה 1 באיזשהו חודש שקבעתם?

שגית אפיק: אתם קבעתם את ה-19 באפריל, הסכמתם אליו.

אסף וסרצוג: << דובר >> ה-19 באפריל זה אומר ה-1 באפריל.

אסף וסרצוג: זה אומר שאנחנו מודדים את כל אפריל.

משה גפני: << יור >> אסף, אני מודיע לכם שאני מתנדב, הרי פה הכנסת עובדת חצי, אני מתנדב לעזור לכם ברישומים של ה-27 בחודש.

משה גפני: אני למדתי בבית ספר של חינוך עצמאי, אני יודע לכתוב בלי נקודות.

משה גפני: הלאה, ההצעה של אופיר כץ.

אסף וסרצוג: << דובר_

אסף וסרצוג: המשך >> רגע, אבל עוד פעם, ה-27 במאי זה לא אפשרי לבדוק.

אסף וסרצוג: זה לא עניין של רצון או לא רצון, זה לא ניתן - - -

משה גפני: << יור >> אז יהיה אפשרי, נו, אז בסדר.

משה גפני: כמה חוקים העברתם פה שזה לא אפשרי?

משה גפני: בסדר, הלאה.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: בסדר, אנחנו מחליטים.

משה גפני: אתם מפעם לפעם שוכחים שמי שמחליט זה אנחנו.

משה גפני: אתם יכולים לייעץ.

משה גפני: בבקשה, הציע אופיר כץ שהחצי מיליארד שקל, שנקבע לגביו תאריך, ושזה יהיה מיועד רק לאלה שלא קיבלו ולא היו זכאים לחוק הזה והם הפסידו.

ניר ברקת: << דובר >> וכמה אחוזים הם?

ניר ברקת: עוד לא אמרו לנו.

משה גפני: << יור >> בסדר, על זה אנחנו מדברים.

משה גפני: בבקשה.

אסף וסרצוג: << דובר >> לגבי ה-500 מיליון שקלים, יצא קול קורא, כפי שהממשלה החליטה.

אסף וסרצוג: היא מקבלת הצעות, היא תגבש מודל שיובא לאישור ועדת הכספים.

אסף וסרצוג: אז בהחלט אפשר לדון שם על כל מתווה שחברי הוועדה יבקשו לאשר.

משה גפני: << יור >> מתי תהיה החלטה לגבי זה?

אסי מסינג: << דובר >> בחוק היסוד שעבר - - -

משה גפני: << יור >> מתי תהיה החלטה?

משה גפני: לא שומע.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> - - - יגיע או לחקיקה או לאישור של ועדת הכספים.

אסי מסינג: וכרגע החוק אינו מתייחס אליהם - - -

משה גפני: << יור >> אני שואל מתי תהיה ההחלטה לגבי החצי מיליארד שקל?

אסף וסרצוג: << דובר >> אנחנו נתנו לציבור כשלושה שבועות להעביר את התייחסויותיו.

אסף וסרצוג: נעבד את הדברים ונביא את זה בהקדם לאישור שר האוצר, לאישור הממשלה, ולאחר מכן לאישור חברי ועדת הכספים.

אסי מסינג: << דובר >> או חקיקה או רק אישור ועדת הכספים, כמו שהוצג - - -

ניר ברקת: << דובר >> ולאיזה אחוז עסקים מדובר?

רון תומר: << דובר >> אדוני, אפשר לשאול למה ה-5.5 מיליארד לא הלכו להתייעצות והחצי מיליארד כן?

משה גפני: << יור >> אני רוצה להגיד לכם משהו.

משה גפני: עם הניסיון שלי, לא יהיה את הכסף הזה.

משה גפני: אם אתם מדברים על משוב מהציבור של שלושה שבועות, אחרי זה לממשלה ואחרי זה אנחנו נעביר את זה או לכנסת – איך אמר היועץ המשפטי?

משה גפני: או לוועדת הכספים או אני לא יודע בדיוק למה – לא יהיה את הכסף.

משה גפני: אני רוצה לקבוע בחוק הזה, שאחת הבעיות הקשות שלו זה שיהיו כאלה שלא ייהנו מזה, והם החזיקו את העובדים, אני רוצה שהכסף הזה יהיה מיועד עבורם.

משה גפני: ולקבוע תאריך – שלושה שבועות, חודש.

משה גפני: לקבוע.

ניר ברקת: << דובר >> - - - מה ההיקף של האנשים.

משה גפני: << יור >> מה ההיקף של האנשים, שואל חבר הכנסת ניר ברקת.

קריאה: << קריאה >> אדוני היושב-ראש, כמעסיק של מאות עובדים בישראל אני מבקש את זכות הדיבור בדיוק על הנקודה הזאת.

משה גפני: << יור >> אבל עם כל הכבוד, לא קיבלת רשות דיבור.

משה גפני: דקה, אני אפילו לא יודע עם מי אני מדבר.

משה גפני: להמתין.

משה גפני: בבקשה, האוצר.

אסף וסרצוג: << דובר >> לגבי המועד – אז אני חושב שדיברנו, זה מה שאמרנו קודם.

אסף וסרצוג: המטרה היא לתמרץ חזרה של עובדים כמה שיותר מהר.

אסף וסרצוג: ככל שאנחנו נתחיל למרוח - - - מענק בתקופה מאוחרת יותר, לא ניתן לעשות את זה ברמה פרטנית של תחומים.

אסף וסרצוג: ולכן מה שיקרה זה שאנחנו נדחה את יישום המהלך.

אסף וסרצוג: המטרה היא לתמרץ מעסיקים להחזיר כמה שיותר מהר, כבר מיוני, ולכן המענק ניתן עבור החודשים האלה.

אסף וסרצוג: ככל שאנחנו נתחיל לתת את זה לחודשים יותר מאוחרים, אנחנו בעצם חוטאים למטרת - - - במובן הזה שאנחנו לא מתמרצים אלא פשוט אנחנו נותנים כסף עבור עובדים שהיו חוזרים בין כה וכה.

קריאה: << קריאה >> אז למה לשימור עובדים אתה מחכה שלושה שבועות, חודש, ולא מפעיל את זה עכשיו?

משה גפני: << יור >> יש תשובה לשאלה של ניר ברקת על כמה עסקים אנחנו מדברים?

ניר ברקת: << דובר >> מה אחוז העסקים שייהנו ומה אחוז העסקים שלא ייהנו מהחוק הזה?

שגית אפיק: << דובר >> מה אחוז העסקים ששמרו על העובדים שלהם ומתעניינים בחצי מיליארד?

אסף וסרצוג: << דובר >> אנחנו נבדוק נתון מדויק ואנחנו נעביר את זה לוועדה.

קריאה: << קריאה >> אפשר לראות את הפילוח בבקשה?

רון תומר: << דובר >> כבוד הרב, עד שהם בודקים, הייתי מבקש, נמצא פה עוד תעשיין - - -

משה גפני: << יור >> לא, אני לא מסכים לדבר הזה, אנחנו באמצע הדיון איתם.

משה גפני: עם כל הכבוד, העלית נושא, אנחנו על זה נלחמים עכשיו.

רון תומר: << דובר_

רון תומר: המשך >> אז לא, הוא יכול לחזק אותך בנושא, אדוני.

משה גפני: << יור >> בבקשה.

ינון אזולאי: << דובר >> אנחנו מחזקים אותו, אל תדאג.

משה גפני: << יור >> על כמה עסקים מדובר?

משה גפני: כמה ייהנו מהחוק וכמה לא ייהנו מהחוק?

אסף וסרצוג: << דובר >> אנחנו נחזיר תשובה מדויקת מיד.

אסי מסינג: << דובר >> אני רק מזכיר בהקשר הזה, לפני התשובה המדויקת, שבסופו של דבר בתקנות שעת חירום שנחקקו, הם התירו לשורה של מעסיקים לא לצמצם את השהייה של העובדים בו זמנית.

אסי מסינג: הייתה תוספת שכללה הרבה יותר מאשר המגזר הציבורי.

אסי מסינג: ולכן מדובר במעסיקים רבים, שלגביהם ההעסקה הייתה העסקה מלאה.

קריאה: << קריאה >> ו-60% מהם נפגעו במחזור.

משה גפני: << יור >> אוקיי, תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה לנסח להצבעות את מה שהעלו פה החברים, לקבוע מועד, נניח חודש, משהו כזה, או חודש וחצי, תאריך סביר, שהחצי מיליארד שקל הזה ילך לעסקים שלא נהנו מהחוק, ואנחנו יודעים שהם נמצאים – שנייה, אני מתבלבל – שהעסקים האלה נפגעו כתוצאה מהמציאות שבה אנחנו חיים, אבל הם לא זכאים לקבל בגלל שהם השאירו את העובדים.

משה גפני: אותו דבר לנסח לגבי הנושא של ה-27 בחודש וה-1 בחודש, שלא תהיה אפליה.

משה גפני: מי שהמחזיר עובד מה-27 בחודש, שהממשלה קבעה שצריך להחזיר וצריך לסייע לו, שלא תהיה אפליה - - -

קריאה: << קריאה >> זה לא מה-27, זה מה-20 באפריל.

קריאה: << קריאה >> לא, זה משהו אחר.

משה גפני: << יור >> אבל עם כל הכבוד, מספיק.

משה גפני: שלא תהיה אפליה בין העובדים.

משה גפני: אני מבקש, אם אפשר לנסח את כל הדברים שאנחנו דיברנו עד עכשיו.

משה גפני: הוועדה תחליט.

משה גפני: אם הרוב יחליטו שלא, אז זה לא יהיה.

משה גפני: אם הרוב יחליטו שכן, אז זה כן יהיה.

משה גפני: פשוט, נכון?

אסף וסרצוג: << דובר >> אבל, הרב גפני, ה-27 במאי פשוט אי-אפשר.

משה גפני: << יור >> בבקשה, מי עכשיו?

משה גפני: ניר מאיר מהתנועה הקיבוצית.

ניר מאיר: << דובר >> תודה, יושב-ראש הוועדה, שאתה נותן לי את זכות הצעקה סוף-סוף.

משה גפני: << יור >> כל הזמן אני צועק.

ניר מאיר: << דובר_

ניר מאיר: המשך >> פעימה אחרי פעימה, פיצוי אחרי פיצוי, כל המגזרים – שכירים ועצמאים, עסקים קטנים ובינוניים וגדולים – מוצאים את עצמם בתוך השיח ומוצאים פתרון.

ניר מאיר: בשביל אף אחד הפתרון הוא לא מושלם, אבל עם כולם מדברים.

ניר מאיר: יש רק סקטור אחד שפשוט זרקו אותו החוצה, זרקו אותו החוצה ולא מדברים איתו, משיקולים שאם תרצו אני אסביר, אבל לפי דעתי הם לא רלוונטיים, כי מי שקיבל את ההחלטה לא הוסמך לקבל אותה.

ניר מאיר: אנחנו ניהלנו דיון על השאלה של המעמד שלנו במיסוי וקבענו שאנחנו שותפות על עצמאים.

ניר מאיר: אז כשדנו על עצמאים, לא ספרו אותנו כי אנחנו לא עצמאים.

ניר מאיר: והיום כשדנת על הקיבוצים כעובדים בענף של עצמם, קיבלתם החלטה או אתם עומדים לקבל החלטה, שאנחנו גם לא מוכרים כעובדים וגם לא מוכרים לצורך זכאות.

ניר מאיר: בקיצור, הצליחו להוציא אותנו, 10,000 איש בתנועה הקיבוצית, מכלל אזרחי מדינת ישראל.

ניר מאיר: זה לא בא על חשבון.

ניר מאיר: ועדת הכספים של הכנסת לא קיבלה את ההחלטה הזאת.

ניר מאיר: זה משרד האוצר האכיל אותה בכפית עם הסיפור הזה.

ניר מאיר: אי-אפשר להסכים לזה.

ניר מאיר: ואני מבקש שתלמדו את העניין הזה, זה פשוט לא ייתכן.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: אגב, זה עלה פה על ידי רוב החברים, אני גם דיברתי איתם בישיבה שהייתה לי איתם בעניין הזה, יחד עם חברי כנסת נוספים, חברי ועדה, הם טוענים שצריך יחסי עובד ומעביד כדי לקבל את המענק.

משה גפני: ומי שיש לגביו יחסי עובד ומעביד, הוא יכול להיות חבר קיבוץ וכו', הוא יקבל.

משה גפני: ומי שאין לו יחסי עובד ומעביד, יש בעיה.

משה גפני: בסדר, אנחנו לא קיבלנו שום החלטה, אנחנו דנים.

ניר מאיר: << דובר_

ניר מאיר: המשך >> הרב גפני, סליחה, אם אין לו יחסי עובד-מעביד אז הוא כנראה עצמאי.

ניר מאיר: אבל גם מעצמאים זרקו אותנו.

ניר מאיר: בקיצור, תלו אותנו על איזשהו וו, שאנחנו לא זה וגם לא זה.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: רועי כהן, בבקשה.

רועי כהן: << דובר >> שלום לאדוני היושב-ראש וברכות על המינוי מחדש.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

רועי כהן: << דובר_

רועי כהן: המשך >> אנחנו שמחים לחזור לעבוד מול אדוני הנכבד.

רועי כהן: אני רוצה לציין לך כמה שטחים שבעצם מהווים את משבר האמון, בדיוק כמו שעלה בין החברים.

רועי כהן: מה שאומר לך אסף, נציג משרד האוצר, שבעצם אי-אפשר להחזיר מה-27 בחודש – מדוע הוא נתן רק את חלון הזמן של מה-1 ביוני עד ה-14 ביוני כדי לקבל את ה-7,500 ש"ח?

רועי כהן: הוא יודע בדיוק שאם הוא מוציא עכשיו הודעה שגם אדם שמחזיר ב-27 ביוני יוכל לקבל את אותם תשלומים של 7,500 ש"ח – לא ראיתי שהוא הוציא את זה בהודעה.

רועי כהן: אז קודם כול לשים דברים על דיוקם.

רועי כהן: דבר נוסף, אני רוצה לתת לך סיפור, אדוני היושב-ראש, שאיתו תבין את כל המאטריה השלמה.

רועי כהן: מקרה של משה, מוסכניק קטן, דור שני, 27 שנה עובד במוסך, 52 שנה המוסך קיים, לוחם בפאתי ביירות לפני 28 שנה.

רועי כהן: מגיע ה-16 בחודש, קיבל הנחיה שהוא יכול להוציא את העובדים שלו, 25 איש, לחל"ת.

רועי כהן: רואה אותם לפני פסח, אומר: איך אני אוציא את האנשים שאני אוכל איתם בזמן שהאוטו יורד מהגריז, איך אני אוציא אותם לפני הפסח לחל"ת?

רועי כהן: אני אתן להם להמשיך לעבוד.

רועי כהן: אבל אני אנסה לראות איך אני יכול להקדים תשלומים כאלה ואחרים.

רועי כהן: מתקשר לחברת הביטוח, חברת הביטוח הוציאה את העובדים לחל"ת.

רועי כהן: אין מענה, לא נותנים לו שירות, לאותו משה המוסכניק.

רועי כהן: מתקשר לחברת האשראי, אומר לה: תראו, אולי תקדימו, אולי תעזרו, אני צריך פה עזרה כדי לשלם לאותם עובדים שלי את הפרנסה.

רועי כהן: חברת האשראי – העובדים שלה יצאו לחל"ת, אין עם מי לדבר.

רועי כהן: חוזרים, המתווה שאדון וסרצוג אחראי עליו, למי הוא נותן מענה?

רועי כהן: לאותן חברות ביטוח שהוציאו את העובדים שלהן ואין להן הפסד, הן יקבלו מענק; אותן חברות אשראי – הן יקבלו מענק.

רועי כהן: אבל משה המוסכניק לא יקבל מענק.

רועי כהן: למה?

רועי כהן: ככה.

רועי כהן: משה המוסכניק לא יקבל מענק.

ניר ברקת: << דובר >> כי הוא היה נאמן לעובדים שלו.

קריאה: << קריאה >> בדיוק.

קריאה: בדיוק.

קריאה: זה לא יכול להיות.

משה גפני: << יור >> בסדר.

רועי כהן: << דובר >> אנחנו דורשים צדק במדינת ישראל.

רועי כהן: לא צדקה, אנחנו רוצים צדק.

רועי כהן: אנשים פה שילמו בחיים שלהם, בחיים של הילדים שלהם, שילמו פה - - - כדי להחזיק את העסקים שלהם.

רועי כהן: למה לא לתת להם?

רועי כהן: מאיפה הקמצנות הזאת?

רועי כהן: קח 800,000 עובדים, תכפיל אותם ב-7,500, זה נותן לך 6 מיליארד.

רועי כהן: מה כל הקונצים האלה, לעשות ככה וחודש ככה וחודש ככה?

רועי כהן: מספיק עם הקונצים האלה.

רועי כהן: מספיק.

משה גפני: << יור >> רועי, תודה.

משה גפני: על זה אנחנו מדברים.

רועי כהן: << דובר_המשך >> אל תיתן יד יותר לקונצים האלה.

רועי כהן: אל תיתן יד לקונצים האלה.

רועי כהן: מספיק אכלנו אותה בפעימה הראשונה.

רועי כהן: תראה מה נתנו לנו בפעימה הראשונה.

רועי כהן: אף אחד מהעצמאים לא קיבל.

רועי כהן: מספיק עם הקונצים.

רועי כהן: מספיק.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: ניר שפר מהאולמות.

ניר שפר: << דובר >> כבוד היושב-ראש, קודם כול תודה שאתה נותן לנו את ההזדמנות לדבר.

ניר שפר: לגבי הנושא של החזרת עובדים – ועברנו עם ירון גינדי, ואני מודה לו באותה הזדמנות, על כל המתווה – אנחנו נפגעים פה פעמיים: פעם ראשונה בזה שמקבעים לנו את חודש יוני את חודש תחילת המתווה.

ניר שפר: כמו שאתם יודעים, אנחנו אמורים לחזור ב-14 ביוני לעבוד, כך שיש לנו בקושי עבודה ביוני.

ניר שפר: בחודש יולי יש את שלושת השבועות ואין כמעט עבודה.

ניר שפר: ובעצם אם אנחנו רוצים שהמתווה הזה יהיה אפקטיבי עבור אולמות האירועים, אנחנו צריכים להתייחס לחודש אוגוסט כתחילת העבודה שלנו.

ניר שפר: אז הארבעה חודשים האלה מקפחים אותנו וחותכים לנו פה את המענק ב-50%.

ניר שפר: עוד דבר זה הנושא של 3,300 שקלים.

ניר שפר: זה רף שהוא מאוד בעייתי.

ניר שפר: ואסף יכול לבדוק כמה הרוויחו מלצרים טרום הקורונה, כדי שיהיה לו reference.

ניר שפר: ואנחנו מדברים בכוח אדם שלא מגיע לסכומים האלה, ואם זה לא ירד לאזור ה-2,000 שקלים אנחנו בבעיה, כי המענק הזה לא אפקטיבי עבורנו ורוב כוח האדם לא מתוגמל בגינו.

ניר שפר: תודה.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני ביקשתי, לגבי הנושא הזה, לאפשר יותר זמן בנושא הספציפי הזה, מה שדיברנו.

משה גפני: לאולמות ולתיירות, כן.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> בגלל שהם התחילו מאוחר יותר, וגם יש להם את שלושת – זו ההערה היחידה שלי.

משה גפני: << יור >> בגלל הסיפור הזה, כן.

ניר ברקת: << דובר >> יש להם תירוץ טוב, מה לעשות.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: רועי ברזילי, השלטון המקומי, סגן ראש עיריית רמת גן.

רועי ברזילי: << דובר >> אדוני היושב-ראש, עורך דין רועי ברזילי, סגן ראש עיריית רמת גן.

משה גפני: << יור >> אתה מייצג את השלטון המקומי?

רועי ברזילי: << דובר_המשך >> אני מייצג את איגוד החברות העירוניות, והשלטון המקומי ידבר אחריי, הוא גם נמצא כאן.

משה גפני: << יור >> לא הבנתי.

הילה זהבי: << דובר >> כן, אני נמצאת פה.

משה גפני: << יור >> רגע, עם כל הכבוד.

משה גפני: בסדר, אז ממש בקצרה.

רועי ברזילי: << דובר >> אני אהיה קצר.

רועי ברזילי: אנחנו רוצים לדבר בשם החברות העירוניות, שמעסיקות למעשה מנגנונים גדולים של עובדים בכל הארץ, הן חברות לכל דבר ועניין, והן לא זוכות לפיצוי.

רועי ברזילי: החברות הממשלתיות, בהנחה והמחזור שלהן לא נתמך על ידי המדינה ב-25%, הן כן מקבלות גיבוי.

רועי ברזילי: אנחנו בחברות העירוניות לא צפויים לקבל גיבוי.

דוגמה פשוטה: ולכן אנחנו מבקשים גם אותנו, כמו חברות ממשלתיות שאינן נתמכות בשיעור של עד 40% – אם הן לא נתמכות בשיעור של עד 40% או יותר מזה אז שלא ייכללו, אבל אם הן נתמכות עד 40%, שייכללו באותה מסגרת שמסוגלת לתת להם פיצוי ושיפוי, כי הנזקים הם דומים.

דוגמה פשוטה: בכל לשון של בקשה, לכלול אותנו באותה הגדרה של חברות ממשלתיות, בין שהן מעורבות ובין שהן לא מעורבות.

דוגמה פשוטה: ככל שהן לא נתמכות בעד 40% מהמחזור שלהן, שימשיכו ויקבלו תמיכה מהמדינה כמו כל חברה אחרת.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: כן, מהשלטון המקומי.

משה גפני: אם אפשר, ממש בקצרה.

הילה זהבי: << דובר >> אני ממרכז השלטון המקומי, אני רוצה לחזק את דבריו של רועי ברזילי מרמת גן, ולהוסיף ולהגיד שישנם הרבה תאגידים עירוניים שבאמת מוגדרים כגופים מתוקצבים, אבל בעצם הם לא מקבלים ולא נהנים מתקציבי העירייה או מתקציבי המדינה, ובכך הם לא שונים מחברות פרטיות מסחריות אחרות שכן נהנות מההטבה הזאת, ולכן אנחנו רוצים שהם גם ייכללו.

משה גפני: << יור >> מי למשל?

הילה זהבי: << דובר_המשך >> למשל, הספארי ברמת גן.

משה גפני: << יור >> כן, זה הוא אמר.

הילה זהבי: << דובר_

הילה זהבי: המשך >> אנחנו רוצים להגיד גם שיש חברות עירוניות, שיש בהן עובדים שמועסקים בחלקיות משרה.

הילה זהבי: ולכן זוהי פת לחמם של העובדים האלה, וצריך כן לעודד את המעסיקים האלה להחזיר אותם לעבוד ואת העובדים האלה להחזיר לעבוד, כשם שעושים בהרבה גופים אחרים.

משה גפני: << יור >> תודה.

הילה זהבי: << דובר_המשך >> וגם לגבי מה שרועי אמר, 40%, אנחנו ממשיכים איתו, אנחנו תומכים בדד-ליין הזה, בהגבלה הזאת.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: משרד האוצר יכולים להשיב לגבי החברות העירוניות?

משה גפני: יוליה איתן, משרד העבודה והרווחה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> גפני, גם תחדד את הנושא של האולמות, כי סיכמת והם - - -

יוליה איתן: << דובר >> אנחנו רוצים לציין בפני חברי הכנסת שעם כל החשיבות של החוק עצמו, אנחנו מאוד מודאגים משורה של אוכלוסיות שנותרו מחוץ למענק, ובעצם הגדרת הזכאי משאירים אותם מאחור, וזה פוגע במאמצי הממשלה בעשור האחרון לשלב אותם בתעסוקה.

יוליה איתן: ועל כן אנחנו מבקשים מחברי הוועדה לקבוע, כי ככל שיהיו יתרות בסכומי המענק, היתרות יופנו לתוכניות תעסוקה עבור אוכלוסיות היעד.

שגית אפיק: << דובר >> על איזה אוכלוסיות את מדברת?

שגית אפיק: מי לא נכנס להגדרה זכאי?

יוליה איתן: << דובר >> אני מדברת על האוכלוסייה החרדית, גברים חרדים, אנחנו מדברים על האוכלוסייה הערבית.

יוליה איתן: אנחנו מדברים על כל אותן האוכלוסיות לגביהן קיימים יעדי תעסוקה על פי החלטות ממשלה, והממשלה פעלה - - -

משה גפני: למה אין תקציב לזה?

משה גפני: למה אין ליעדי התעסוקה תקציב?

שגית אפיק: << דובר >> אבל למה הם לא נכנסים - - -

אסי מסינג: << דובר >> הממשלה לא יכולה לדבר בכמה קולות כרגע בוועדה.

משה גפני: << יור >> לא, היא יכולה.

משה גפני: אסי, היא יכולה.

משה גפני: אם היא לא מדברת בכמה קולות, בשעה שיש עמדה של משרד מסוים - - -

אסי מסינג: << דובר_המשך >> - - -

משה גפני: << יור >> טוב, אסי, במשרד האוצר תגידו מה שאתם רוצים.

משה גפני: איפה יוליה?

יוליה איתן: << דובר >> יוליה כאן בזום.

משה גפני: << יור >>

יוליה איתן: << דובר_המשך >> זאת שאלה שאנחנו מבקשים להפנות ולדון עם משרד האוצר.

יוליה איתן: בכל אופן, הדיונים הם דיונים תקציביים בין היתר, וכיוון שמדובר פה בסכום מאוד מאוד גבוה של 6 מיליארד, שמיועדים לעידוד התעסוקה, אנחנו רוצים לבקש, שככל שייוותרו יתרות מתוך ה-6 מיליארד, ואנחנו מעריכים שייוותרו יתרות, הם יופנו לטובת טיפול באוכלוסיות.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מנחם פרידמן, ותגיד בקצרה בגלל שאנחנו מכירים את הבעיה.

מנחם פרידמן: << דובר >> אני חבר איגוד בעלי העסקים בבני ברק, העיר שספגה את הפגיעה הכי קשה.

מנחם פרידמן: במילה אחת, שתי בעיות קריטיות: החודש הזה אנחנו צריכים להתחיל לשלם ארנונה בחזרה.

מנחם פרידמן: אין לעסקים כסף לשלם ארנונה.

מנחם פרידמן: אנא, תיתנו לעסקים עוד חודשיים-שלושה ארנונה לא לשלם.

מנחם פרידמן: תבטלו אגרת שילוט.

מנחם פרידמן: עיריית בני ברק אומרים לנו: אגרת שילוט זו החלטת ממשלה.

מנחם פרידמן: אין לנו כסף לשלם את הדברים האלה.

מנחם פרידמן: גם לגבי החוק הזה ספציפי של המעסיקים – צריכים לשים לב, שכל העסקים בבני ברק שמחזיקים את כל העובדים, גם עסקים חדשים וגם עסקים שמעסיקים עובדים רק לתקופת הפסח, שיקבלו את המענקים האלה, אחרת הם יקרסו טוטלית.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש להפנות או שאני אדבר איתו בעצמי – הנושא של הארנונה זה לא חוק, זו החלטה של שר הפנים, של הרב אריה דרעי, ואני מתכוון לדבר איתו על זה.

משה גפני: זה לא החלטה פה.

ניר ברקת: << דובר >> האוצר משפה 100%, אז זה אוצר.

משה גפני: << יור >> בסדר, אבל הוא יודע לנהל דיון עם האוצר.

משה גפני: זה לא חוק שצריך להיות פה.

משה גפני: מאיר שפיגלר, מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.

משה גפני: תראה, אני מקווה שנקבל החלטה, אבל עדיין לא קיבלנו החלטה, עוד לא דנו בעניין הזה של הסיפור שעליו כנראה אתה רוצה לדבר, על הנושא הזה של כפל הקצבה.

משה גפני: אנחנו עוד לא קיבלנו החלטה.

משה גפני: אני הייתי מציע שנראה איך אנחנו מתקדמים עם זה, ואתה אז תתייחס לעניין.

מאיר שפיגלר: << דובר >>

משה גפני: << יור >> אבל עוד לא הגענו לסעיף הזה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> למה עכשיו אנחנו מתחילים איתו?

משה גפני: << יור >> מאיר, ברשותך, אנחנו נתקדם ונתקשר אליך ברגע שזה הופך להיות אקטואלי, בסדר?

מאיר שפיגלר: << דובר >> מאה אחוז.

מאיר שפיגלר: הרב גפני, רק בבקשה, נתתי לטמיר מכתב שבזמנו הועבר, אני לא ידעתי שזה הולך לוועדה שלך.

מאיר שפיגלר: אני אשמח מאוד, אם תהיה לך איזושהי אתנחתא, שתוכל לקרוא אותו, בסדר?

מאיר שפיגלר: לגבי המידע.

משה גפני: << יור >> טוב, אוקיי.

משה גפני: אנחנו חוזרים אליך.

משה גפני: אתה גורם חשוב פה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> גם השירות האזרחי – צריך לחזור אליו.

משה גפני: << יור >> כן, גם לשירות האזרחי נצטרך לחזור.

משה גפני: אני מבקש שנתקדם בחוק, ואנחנו חוזרים אליך.

רון תומר: << דובר >> רק אם אפשר לתת את הבמה לעוד דקה לתעשיין נוסף.

משה גפני: << יור >> בבקשה, משרד האוצר.

אסי מסינג: << דובר >> לחזור - - -

משה גפני: << יור >> לא, להמשיך את החוק.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> כן, אני אמשיך את החוק.

אסי מסינג: רק ביחס להערה האחרונה שהייתה לעניין החלוקה של הכסף הנוסף, אני מפנה לחוק היסוד שעבר רק לפני יומיים-שלושה, שקובע שהממשלה תניח על שולחן הכנסת את התוכנית המפורטת שתכלול את הסעיפים והסכומים שלהן.

אסי מסינג: וסעיף קטן (ג) מתייחס למענק וסיוע לעסקים ולעצמאים, 16 מיליארד שקלים חדשים, ובכלל זה 500 מיליון שקלים חדשים כמענק נוסף לעסקים, שפרטיו ייקבעו בחוק או שחלוקתו תהיה טעונה אישור ועדת הכספים של הכנסת.

שגית אפיק: << דובר >> אז שאלו אתכם כאן - - -

אסי מסינג: << דובר >> ולכן יש עיגון מפורש בחוק היסוד לעניין הזה.

משה גפני: << יור >> דברי לקיר.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> ועכשיו עלו פה שתי בקשות – אחת לתחום במועד, עד מתי יעבור החוק או ההוראה הזאת, ושתיים כבר לקבוע עכשיו את השימושים של העניין הזה ללא ביצוע כל המנגנונים שנקבעו.

שגית אפיק: << דובר >> לא, לא ביקשו את השימושים, ביקשו רק להבהיר שהחצי מיליארד ילך אך ורק לצרכים של שימור עובדים.

שגית אפיק: זה אחד.

שגית אפיק: ודבר נוסף, ביקש חבר הכנסת ניר ברקת לקבל את אחוזי העובדים שנמצאים בשימור למעשה.

אסי מסינג: << דובר >> אני אומר שוב, בהקשר הזה, זה רק בניגוד למה שנקבע בחוק היסוד רק לפני מספר ימים, שבמסגרתו הותר שיקול הדעת לממשלה.

אסי מסינג: הממשלה החליטה לגבי העניין הזה שהיא מבקשת לקבל החלטה לאחר שהיא שמעה את כל השרים הרלוונטיים ואת הציבור, והדבר יובא על ידי שר האוצר לממשלה, ובהתאם לנדרש לאחר מכן או לאישור ועדת הכספים או בחקיקה ראשית.

אסי מסינג: ולכן אני מציע לא להקדים את המאוחר, זה הכול.

שגית אפיק: << דובר >> זה לא בניגוד לבקש לוחות זמנים עכשיו.

שגית אפיק: אבל אני לא מבינה מה הניגוד.

קריאה: << קריאה >> אין בעיה, שזה יהיה כסף בנוסף - - -

משה גפני: << יור >> לא, לא.

משה גפני: מה זה?

אסי מסינג: << דובר >> אני אחזור להקראות.

אסי מסינג: היינו בתחילת עבודה.

אסי מסינג: אני ממשיך להקריא.

משה גפני: << יור >> עם כל הכבוד, אני לא החכמתי מהתשובה הזאת.

משה גפני: אני רוצה להמשיך את החקיקה, אחרת לא נסיים אותה בשום שלב.

משה גפני: אני מבקש לדעת, לא יודע מה זה מנוגד להחלטה ולחוק ולכל הדברים האלה – לקבוע מודע עד מתי זה יקרה, מה שאמרת.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: תגידו מועד – חודש, שבועיים, חודש וחצי – תגידו.

משה גפני: אולי אין לדבר סוף.

ניר ברקת: << דובר >> ברשות הרב - - -

משה גפני: << יור >> לא, שנייה, אני רוצה תשובה.

משה גפני: תשובה.

משה גפני: מה, אתה רוצה לתת לו להתחמק?

משה גפני: תיתן לו.

משה גפני: בבקשה, דבר על משהו אחר.

משה גפני: תשובה מתי.

אסי מסינג: << דובר >>

משה גפני: << יור >> לא, אני רוצה לדעת מתי זה יגיע לכאן.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> ישר לאחר שהממשלה תאשר.

משה גפני: << יור >> עם כל הכבוד, אנחנו מפקחים על הממשלה.

משה גפני: אם לממשלה לא יהיה זמן, היא תהיה עסוקה בדברים אחרים?

קריאה: << קריאה >> לא, אבל יש מועד, זה ה-15 ביולי.

אסי מסינג: << דובר >> הוא נקבע בחוק היסוד.

אסי מסינג: הוא מועד מרבי.

אסי מסינג: אפשר לעשות לפני כן.

שגית אפיק: << דובר >> היושב-ראש ביקש ממני לנסח.

שגית אפיק: אז אני יכולה לנסח שעד ה-15 ביולי זה יובא בפני ועדת הכספים לאישור?

ניר ברקת: << דובר >> זה רחוק מאוד.

ניר ברקת: זה רחוק מדי.

שגית אפיק: << דובר >> זה המועד האחרון שיש להם.

ניר ברקת: << דובר >> האחרון, אבל לא הראשון.

אסף וסרצוג: << דובר >> לא, אבל אתם מבקשים מאיתנו כרגע להתחייב על תאריך בשביל הממשלה.

אסף וסרצוג: אנחנו לא יודעים מתי הממשלה תרצה לדון.

אסף וסרצוג: יש כבר מועד שקבוע בחוק, ועד אליו אנחנו נביא את לממשלה, ולאחר מכן נביא את זה לוועדה, כמו שכתוב בחוק.

משה גפני: << יור >> רגע, אסי, מדובר על 15 ביולי?

אסי מסינג: << דובר >> זה המועד שנקבע בחוק היסוד.

משה גפני: << יור >>

אסי מסינג: << דובר_המשך >> 15 ביולי.

אסי מסינג: אנחנו נשתדל לעשות את זה קודם לכן, אבל זה תלוי, שוב, בהליך היוועצות עם הציבור והצדדים הרלוונטיים השונים.

שגית אפיק: << דובר >> - - - לא לגבי הסעיף הזה.

שגית אפיק: כתוב שעדכון לתוכנית המפורטת יובא לממשלה לא יאוחר מיום 15 ביולי.

משה גפני: << יור >> טוב, אז אני מבקש לנסח, עד ה-15 ביולי זה יהיה כאן.

משה גפני: תביאו את זה קודם.

ניר ברקת: << דובר >> זה מאוד מאוחר.

משה גפני: << יור >> בסדר.

ניר ברקת: << דובר_

ניר ברקת: המשך >> אני אסביר רגע.

משה גפני: << יור >> מה אתה מציע, שנקבע קודם?

משה גפני: מה אתה מציע שנעשה?

משה גפני: בבקשה.

ניר ברקת: << דובר_

ניר ברקת: המשך >> יש פה אי צדק מאוד גדול.

ניר ברקת: תראו, בחוק הזה, שהכותרת שלו זה עידוד תעסוקה, רק 10% מהכסף הולך לעידוד תעסוקה.

ניר ברקת: 90% זה מענק לעסקים ששחררו עובדים, נקודה.

ניר ברקת: כך צריך לקרוא לזה.

ניר ברקת: זה מענק.

ניר ברקת: עכשיו, השאלה היא מכמה מהעסקים מקבלים את המענק הזה.

ניר ברקת: אם אני מבין נכון, ההערכה שאני שמעתי, היא לא מבוססת, אני רוצה לשמוע מהאוצר, שכ-60% מהעסקים מקבלים את הסיוע הזה וכ-40% לא.

ניר ברקת: אז עכשיו, מה אנחנו בעצם אומרים?

ניר ברקת: 6 מיליארד שקל הולך לעסקים ששחררו את העובדים שלהם, ו-500 מיליון הולך לעסקים שאכלו אותה פעמיים, שזה בסביבות 40-60? אין בזה היגיון.

ניר ברקת: זאת אומרת, אם היית אומר לי ש-90% מהכסף הולך למענק להחזיר עובדים, ניחא.

ניר ברקת: אבל זה לא המצב, זה סך הכול מענק לעסקים ששחררו עובדים.

ניר ברקת: איך אני שמעתי מישהו אומר?

ניר ברקת: פרס למי ששחרר את העובדים שלו.

ניר ברקת: לעומת זאת שזה סכום ענק – אני גם רוצה לכן להציע, שנגדיר מראש שכל סכום מתוך ה-6 מיליארד שלא משתמשים בו, נשאיר אותו, נגדיל את החצי מיליארד בפער שנשאר עד ה-6 מיליארד.

ניר ברקת: ואז אולי לפחות יש לנו מקור תקציבי להגיד היום לעסקים שלא נהנים, לצערנו הרב, מהחוק הזה, שמגיע להם כפול ממי שנהנה מהחוק הזה, לפחות יהיה לזה מקור תקציבי.

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: אני אדבר עם שר האוצר על ההצעה הזאת.

משה גפני: אסי, אני מבקש עד ה-15 ביולי שזה יהיה כאן לאישור.

משה גפני: אני מבקש לקבל החלטה בממשלה קודם, כפי שאתה אמרת, וכפי שמופיע בחוק, עד ה-15 ביולי.

משה גפני: אני מבקש להקדים את זה.

משה גפני: בעצם התגובות הציבוריות שאנחנו מקבלים כאן בחקיקת החוק הזה הן מאוד קשות, ואני מבקש להקדים את ההחלטה בעניין הזה.

משה גפני: אחרי שהממשלה החליטה להעביר חצי מיליארד שקל, אני מבקש שזה ייעשה במועד יותר מוקדם, וזה יהיה כתוב גם בחוק הזה, כדי שב-15 בחודש אנחנו נצטרך לאשר את הנושא הזה.

משה גפני: ואת מה שאתה מעלה, אני אדבר עם שר האוצר.

שגית אפיק: << דובר >> אלא אם כן הם יביאו את התוכנית המפורטת הרבה לפני ה-15 ביולי, ואז הם יכולים להביא את זה גם לכאן.

משה גפני: << יור >> ודאי.

משה גפני: עד, עד.

שגית אפיק: << דובר_המשך >> לא, אבל זה גם וגם.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: בבקשה להקריא.

רון תומר: << דובר >> כבוד הרב, אני רוצה להגיד לך תודה, אבל רק להגיד מילה, אם אפשר.

רון תומר: מדובר על תכונית לשימור עובדים - - - חייב להיות עכשיו, לא בעוד חודש.

משה גפני: << יור >> לא, אני לא מסכים.

משה גפני: רון, אתה לא רוצה את החוק הזה?

משה גפני: אפשר לעשות בלי פיליבסטר.

רון תומר: << דובר_המשך >> לא, אני רוצה, אבל אני רוצה אותו נכון.

משה גפני: << יור >> לא, אני לא מרשה.

משה גפני: בבקשה, משרד האוצר, אני לא יודע בשביל מה אתם יושבים פה.

משה גפני: תתקדמו כבר.

משה גפני: הלאה, איפה אנחנו אוחזים?

ינון אזולאי: << דובר >> הרב גפני, מה נסגר עם הסכום של ה-3,300?

משה גפני: << יור >> אני עוד לא יודע.

משה גפני: נחליט בסוף.

קריאה: << קריאה >> - - - שזה יהיה 2,000.

משה גפני: << יור >> בסדר, נחליט.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> עברתי להגדרת תחילת עבודה.

אסי מסינג: ממשיך בנוסח.

אסי מסינג: מה שראינו קודם לכן "שכר מינימום מותאם", שם עצרנו, ועכשיו אני חוזר לשתי ההגדרות האחרונות ונעבור לסעיף 2.

אסי מסינג: עד כאן סיימנו את כל ההגדרות, ועכשיו אנחנו יכולים לעבור לסעיפים - - -

שגית אפיק: << דובר >> זכאות למענק.

אסי מסינג: << דובר >>

תנאי דומה: שני הסעיפים הללו - - - שמדובר בעסק פעיל, שלא נסגר עד ה-31 במאי, ומטבע הדברים אין שום הצדקה לתת לעסקים שנסגרו מענק בגין קליטת עובדים לאחר שהעסקים נסגרו.

תנאי דומה: אנחנו מדברים על דרישה של ניהול ספרים בהתאם לנדרש בפקודה בשנת 2019.

תנאי דומה: עד כאן סעיף 2.

שגית אפיק: << דובר >> מי מיישם את החוק, רשות המיסים או שירות התעסוקה?

שגית אפיק: נגיד התנאי הזה של חיוב בניהול פנקסים זה קשור לרשות המיסים.

שגית אפיק: אבל אני מבינה שמי שיעשה את היישום זה שירות התעסוקה?

אסי מסינג: << דובר >> יש כאן שורה של עניינים שנדרשים על מנת לבדוק את הזכאות.

אסי מסינג: חלקם נמצאים בשירות התעסוקה, חלקם נמצאים ברשות המיסים וחלקם גם מתקבלים מהביטוח הלאומי.

שגית אפיק: << דובר >> אז מי יבדוק בעצם, רשות המיסים או שירות התעסוקה?

שגית אפיק: איך זה בדיוק מתבצע?

שגית אפיק: אנחנו מפחדים פשוט מיתר בירוקרטיה.

אסי מסינג: << דובר >> מי שקובע את הזכאות זה שירות התעסוקה, והגוף שישלם בפועל את התשלומים ויגבה במידת הנדרש הוא רשות המיסים.

ינון אזולאי: << דובר >> ותגיד לי, בשירות התעסוקה יש מספיק כוח אדם בשביל זה?

ינון אזולאי: שאלתם אותם?

ינון אזולאי: הייתם איתם בדין ודברים?

אסף וסרצוג: << דובר >> שירות התעסוקה בתהליך הזה מהיום הראשון איתנו.

ינון אזולאי: << דובר >> אז שירות התעסוקה אומרים שאין להם מספיק כוח אדם לעניין הזה, ושהם בטוחים שהם לא יצליחו לעמוד בלחץ הזה.

ינון אזולאי: אני לא אומר את זה על דעת עצמי.

ינון אזולאי: ואם נמצא איתנו המנכ"ל, תוכלו גם לשאול אותו.

אסף וסרצוג: << דובר >> בסדר, מנהל שירות התעסוקה פה, אתה יכול להעלות אותו ולשאול.

אסף וסרצוג: אנחנו בקשר איתם, והדברים נעשו ביחד איתם לאורך כל הדרך.

ורד וייץ: << דובר >> אפשר לשאול רגע משהו?

ורד וייץ: לאיזה צורך משמשות שתי האופציות בהגדרת "תחילת עבודה"?

ורד וייץ: כי אחר כך בין אם זה יהיה המעסיק, ובין אם לא תתקבל עמדתנו ובכל זאת תישאר הצהרת עובד, גם הוא צריך לכתוב.

ורד וייץ: איך הוא ידע מה הוא צריך לכתוב שם?

ורד וייץ: יש שתי אופציות.

אסי מסינג: << דובר >> בהגדרה של תחילת עבודה יש שימוש לצורך הבדיקה בשני מצבים:

אסי מסינג: אחד זה לעניין ספירה של מצבת העובדים, ושניים זה - - - של החזרת העובדים הזכאים.

ורד וייץ: << דובר >>

אסי מסינג: << דובר >> עובד אינו יודע מתי היום הראשון שלו לעבודה, בין אם הוא חזר חזרה מחל"ת - - -

ורד וייץ: << דובר >> איך הוא יודע איזה אופציה הוא צריך לרשום?

אסי מסינג: << דובר >> הוא צריך לאשר האם הוא חזר מחל"ת או האם הוא נקלט לעבודה, ומה היום הראשון שלו.

ורד וייץ: << דובר >> כאשר ביום הראשון יש שתי אופציות.

ורד וייץ: איך הוא יודע מה הוא אמור לרשום?

אסי מסינג: << דובר >> אם הוא לא יודע מתי היום הראשון שלו לעבודה אז יש בעיה.

ורד וייץ: << דובר >> לא, סליחה, זה לא שהוא לא יודע.

ורד וייץ: הוא יודע מה היום הראשון, הוא לא יכול להבין ממה שכתוב פה מה אתם מבקשים ממנו.

ורד וייץ: זה מה שהוא לא יכול לדעת, לדעתי.

אסי מסינג: << דובר >> הטופס יהיה ברור ביותר.

אסי מסינג: והוא מוגדר בדיוק כמו שאנחנו מגדירים הגדרות אחרות בחקיקה.

ינון אזולאי: << דובר >> בגלל זה אנחנו מבקשים לראות את הטופס, ואנחנו עדיין לא רואים אותו.

ורד וייץ: << דובר >> אני מקווה שזה לא יישאר, הצורך בהצהרת העובד, כי אין לה מקום, בטח לא עם סנקציה פלילית, כמו שאמרת.

ינון אזולאי: << דובר >> קודם כול, ברור, סנקציה פלילית תרד מפה.

ינון אזולאי: וחשוב שאנחנו נראה את הטופס עוד לפני שאנחנו מצביעים על החוק.

ורד וייץ: << דובר >> לגמרי.

ורד וייץ: אין שאלה.

ינון אזולאי: << דובר >> הרב גפני, רוצה הפסקה?

משה גפני: << יור >> שנייה.

אסי מסינג: << דובר >> להמשיך את הקריאה?

משה גפני: << יור >> כן, הלאה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> כאן החידוש לעבודה באפריל.

משה גפני: << יור >> למה ה-30 באפריל?

משה גפני: למה לא 19?

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

שגית אפיק: << דובר >> אז מי שהחזיר באפריל מקבל 875 שקלים?

אסי מסינג: << דובר >> כן.

שגית אפיק: << דובר >> מי שהחזיר במאי מקבל 1,875 שקלים?

אסי מסינג: << דובר >> לא.

אסי מסינג: מי שהחזיר במאי – עד 875 שקלים.

אסי מסינג: מי שהחזיר מיוני ואילך – מקבל 1,875 שקלים.

אסי מסינג: לגבי כולם, כל אחת מהאוכלוסיות האלה, אנחנו מדברים על החודשים יוני, יולי, אוגוסט וספטמבר.

אסי מסינג: אצל כולם אנחנו בודקים בסוף את חודשי ההעסקה הללו.

שגית אפיק: << דובר >> מישהו שהחזיר במאי, אבל הוא מדווח - - -

אסי מסינג: << דובר >> מי שהחזיר באפריל, הוא יקבל 875 שקלים בהעסקה של חודש יוני, יולי, אוגוסט וספטמבר.

שגית אפיק: << דובר >> בעמוד 173 סעיף 3.

שגית אפיק: הם הוסיפו את אפריל.

אסי מסינג: << דובר >> עוד לא השלמתי את הפסקה.

שגית אפיק: << דובר >> בסדר, תסיים לקרוא.

אסי מסינג: << דובר >> אז הינה, פה יש לכם מחצית החודש.

אסי מסינג: 15 ביוני זה לא 1 בחודש, אז אפשר, זה קיים.

ינון אזולאי: << דובר >> גם ה-19 בחודש זה לא 1 בחודש.

שגית אפיק: << דובר >> גם ה-19, כן, אמרנו את זה קודם.

שגית אפיק: גם אחר כך יש בהמשך הפחתה אם הוא - - -

קריאה: << קריאה >> - - -

שגית אפיק: << דובר >> אנחנו בסעיף 3.

שגית אפיק: הם מבחינים בסעיף בין שלושה סוגים, הם הוסיפו עכשיו את אפריל שזו תוספת חדשה.

אסי מסינג: << דובר >> אני צריך לחזור על ההסבר?

שגית אפיק: << דובר >> אנחנו רוצים הסבר, כן.

שגית אפיק: אנחנו עדיין לא מצליחים להבין את ההבחנה בין האוכלוסיות, ולמה מישהו שהחזיר ב-27 במאי - - -

אסי מסינג: << דובר >> בסופו של דבר החוק מתייחס לשאלה של החזרה לפני חקיקתו של החוק או לפחות היציאה עם החוק ולאחר חקיקתו של החוק בעניין התמריץ.

אסי מסינג: ולכן המועדים הראשונים שנקבעו זה מי שהשיב לעבודה, חזר מחל"ת או מהפיטורים, או נקלט דורש העבודה מעבר למצבת, או מי שמקבל קבצת הבטחת הכנסה, אבטלה וכו' מעבר למצבת.

אסי מסינג: אז אם הוא נקלט בחודש אפריל או בחודש מאי, התמריץ שישולם בגינו הוא 875 שקלים.

אסי מסינג: ולגבי מי שנקלט לאחר 1 ביוני, אז התמריץ בגינו הוא 1,875 שקלים.

אסי מסינג: והחלוקה היא לפי החודשים – ארבעת החודשים לגבי כולם: יוני עד 2020.

ינון אזולאי: << דובר >> שגית, לא ענו על השאלה שלך.

ינון אזולאי: או שהוא לא מבין או שאנחנו לא יודעים להסביר.

ינון אזולאי: השאלה היא פשוטה: למה אלה שההוראה מהממשלה ניתנה להם לחזור לעבודה ב-27 במאי, הקדימו והחזירו שלושה ימים לפני כן, הם לא יוכלו לזכות ב-1 ביוני של ה-7,500?

ינון אזולאי: זו השאלה הפשוטה.

עופר כסיף: << דובר >> שנשאלה כבר כמה פעמים.

ינון אזולאי: << דובר >> שנשאלה כמה וכמה פעמים, מכל חברי הכנסת ומהיועצת המשפטית ומיושב-ראש הוועדה ומכולם.

ינון אזולאי: ועל זה לא קיבלנו תשובה.

אסי מסינג: << דובר >> אני מזכיר שוב, השימוש במונחים הוא לא נכון.

אסי מסינג: לא מדובר בהוראה שניתנה מהממשלה, אלא השאלה בשל שינוי מגבלות.

אסי מסינג: ובשינוי המגבלות עצמן, יש כאלה ששינו מגבלות, השינוי המשמעותי היה ב-19 באפריל, ולאחר מכן בהגדרה צומצמו המגבלות לפי ענפים מסוימים.

אסי מסינג: יש כאלה שצמצמו להם את המגבלות ב-27 במאי ויש כאלה שלא.

אסי מסינג: ובכל מקרה, הממשלה לא הורתה לשוב לעבודה, וההשבה לעבודה הייתה בהתאם - - -

משה גפני: << יור >> ינון, נדבר על זה.

ינון אזולאי: << דובר >> נעשה את השינויים בתאריכים וזהו.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: נצטרך למצוא פתרון.

אסי מסינג: << דובר >> ולכן - - -

משה גפני: << יור >> תודה.

משה גפני: בסדר, נו, אין לכם תשובה.

משה גפני: הלאה.

רם בן ברק: << דובר >> כל ההתעסקות הזאת בתאריכים, ומי שבא בחודש הזה ובחודש הזה, לדעתי היא שגויה ואנחנו מתעסקים איתה ומדברים עליה כבר כמה ימים, ואף אחד כאן בעצם לא מרוצה ממנה.

רם בן ברק: אם אפשר היה לייצר מנגנון פשוט, עסק שב-15 - - - העסיק X עובדים, וחזר להעסיק כל עובד, לא משנה מתי, אם ב-1 באפריל או ב-1 במאי או ב-1 ביוני, והחזיק את העובד הזה במשך X חודשים, ההלוואה הזאת הופכת למענק בסוף החודשים, יקבעו 4,000 שקל לעובד ונגמר הסיפור.

רם בן ברק: מתחילים ימינה ושמאלה ולמעלה ולמטה, ואף אחד לא מבין, ויש כאן עיוות כלפי - - -

משה גפני: << יור >> אבל זה לא הלוואה.

משה גפני: זה לא הופך למענק, זה מענק.

רם בן ברק: << דובר_

רם בן ברק: המשך >> זה יהפוך למענק.

משה גפני: << יור >> לא הופך למענק, זה מענק.

רם בן ברק: << דובר_

רם בן ברק: המשך >> אתה נותן להם מענק.

משה גפני: << יור >> כן.

משה גפני: לא אני, המדינה.

רם בן ברק: << דובר_המשך >> אבל המענק הזה מותנה בזה שהם יחזיקו את זה לפחות שנה.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: נראה עוד מה נעשה עם העניין הזה.

רם בן ברק: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> טוב, אני אבדוק את העניין הזה.

משה גפני: שר האוצר מעורב בזה באופן אישי, אני רוצה לבדוק איתו.

משה גפני: אפשר להמשיך הלאה?

ורד וייץ: << דובר >> סליחה, אפשר רגע בכל זאת לחזור על השאלה שלא קיבלתי עליה תשובה?

משה גפני: << יור >> לא, אי-אפשר.

משה גפני: אפשר להמשיך הלאה?

ורד וייץ: << דובר_

ורד וייץ: המשך >> כבוד היושב-ראש, אפשר לנסות לקבל תשובה לשאלה שלא קיבלתי תשובה?

משה גפני: << יור >> אז עוד לא.

משה גפני: בסדר, אנחנו עוד לא מצביעים.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> לא, זה למשהו שאנחנו כבר עוברים אותו.

משה גפני: << יור >> לא עכשיו.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אבל, הרב גפני, לגבי האולמות.

קטי קטרין שטרית: הרי המדינה - - -

משה גפני: << יור >> בסדר.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> בסדר, שיחדדו את זה.

משה גפני: << יור >> דיברנו.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> לא רק האולמות, יש עוד דברים.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> לא, אני מדברת על מי שלא יכול להחזיר את העובדים.

משה גפני: << יור >> הבנתי.

משה גפני: סעיף 4.

לינור דויטש: << דובר >> כבוד הרב, אפשר שנייה להעיר על סעיף 3 לפני שעוברים לסעיף הבא?

לינור דויטש: אני מנכ"לית לובי 99, אפשר דקה?

משה גפני: << יור >> לא עכשיו.

משה גפני: אפשר לדעת למה משרד האוצר לא ממשיך?

משה גפני: אתם רוצים שהעורכת דין הזאת תדבר, אז אני אשמח.

משה גפני: סעיף 4.

אסי מסינג: << דובר >> הסעיף הזה, מטרתו להגיד שאם עובד עובד אצל יותר ממעסיק אחד, למעשה התשלום יהיה אצל המעסיק שמשלם לו את השכר הגבוה ביותר, והכול בהתאם להצהרה של העובד, שאותה כזכור אנחנו - - -

ינון אזולאי: << דובר >> למה אתה מכניס את העובד לתוך זה?

ינון אזולאי: תחלק את זה - - -

ורד וייץ: << דובר >> ואם הוא עובד אצל יותר ממעסיק אחד באותו שכר?

ינון אזולאי: << דובר >> למה אתה מכניס את העובד לתוך זה?

ינון אזולאי: עובד שעובד פה חצי משרה ופה חצי משרה, אתה אומר לו: תחליט אתה איפה אתה רוצה להיות?

ינון אזולאי: שאז הוא יתווכח עם המעסיק שלו למה הוא לא נותן לו את המענק?

ינון אזולאי: תחלק להם את זה בחלקיות כל אחד מה שמגיע לו.

אסף וסרצוג: << דובר >> אי-אפשר לחלק את זה בחלקיות.

אסף וסרצוג: אתם מבקשים ממנו מאיתנו לעשות דברים תפעולית שהם לא אפשריים.

קריאה: << קריאה >> למה?

אסף וסרצוג: << דובר_המשך >> בסוף המטרה היא שהעובד הזה יחזור לשוק העבודה, והוא אכן חזר.

אסף וסרצוג: אנחנו מדברים על מצב תיאורטי, חבר הכנסת אזולאי, שאותו עובד עובד בדיוק את אותן שעות אצל שני מעסיקים שונים.

אסף וסרצוג: אנשים שעובדים, לרוב יש להם עבודה עיקרית, ואם הם משלימים הכנסה בעבודה אחרת, היא עבודה משנית.

אסף וסרצוג: בסופו של דבר אותו עובד נמצא בשוק העבודה, ולכן המענק בגינו צריך להינתן למעסיק אחד.

אסף וסרצוג: הוא לא יכול להינתן לשני מעסיקים, כי אז לא תמרצנו פה שום דבר.

ינון אזולאי: << דובר >> לא, אבל אתה כן מתמרץ להחזיר אותו.

ינון אזולאי: עכשיו, אם תהיה 50% משרה פה, 50% משרה שם, מה תענה לו?

ינון אזולאי: הוא עובד חצי-חצי, אותו דבר, מה תענה לו?

אסף וסרצוג: << דובר >> אבל הוא עדיין יקבל.

ינון אזולאי: << דובר >> אין בעיה, אתה צודק, הוא יקבל, אבל אחד המעסיקים יקבל.

ינון אזולאי: לא יהיה בוער לשני להחזיר את אותו עובד שעובד אצלו רק חלקית משרה או 50% משרה והוא לא קיבל עליו.

ינון אזולאי: מה אכפת לך לעשות, שיהיה להם חלוקה לפי המשרה שלו?

אסף וסרצוג: << דובר >> כי אי-אפשר.

אסף וסרצוג: אין פה חלוקה לפי משרה, אנחנו לא נותנים את המענק כחלק מהשכר.

אסף וסרצוג: יש עניין של פשטות - - - חברי הוועדה, אתם חייבים להבין את זה.

ינון אזולאי: << דובר >> תענה לי על חצי-חצי, מה אתה עושה.

ינון אזולאי: בחצי-חצי למי תיתן?

אסף וסרצוג: << דובר >> אפשר לתת חצי-חצי, חבר הכנסת אזולאי - - -

ינון אזולאי: << דובר >> לא לתת חצי-חצי, אתה לא מבין את השאלה.

ינון אזולאי: השאלה שלי אם הוא עובד בשתי עבודות, אתה אומר שאחד מהמעסיקים יקבל את זה.

ינון אזולאי: עד פה הבנתי?

ינון אזולאי: אסף, נכון?

ינון אזולאי: עכשיו אתה נותן את זה למעסיק X, אבל המעסיק Y לא מקבל את זה.

ינון אזולאי: מי אמר שהוא יחזיר אותו?

ינון אזולאי: לא יהיה לו תמריץ להחזיר אותו.

ינון אזולאי: אבל אם אתה מחלק את זה ביניהם, לשניהם יהיה תמריץ להחזיר אותו.

ינון אזולאי: אז תגיד לי, שאי-אפשר לחלק.

ינון אזולאי: למה אי-אפשר לחלק, בגלל בירוקרטיה?

ינון אזולאי: כשאתם רוצים לעשות, אז יש לכם בירוקרטיה, כשאתם לא רוצים לעשות - - -

אסי מסינג: << דובר >> לא, זו לא רק שאלה של בירוקרטיה.

אסי מסינג: בסופו של דבר אין לנו כרגע מאגר שאומר איפה העובדים עוסקים, אצל איזה מעסיקים.

אסי מסינג: ולכן המשמעות היא שאם האדם הולך לעבוד אצל שני מעסיקים, הראשון שבהם, אי-אפשר יהיה להחליט למי לשלם לאותו עובד, כל זמן שלא נדע שמיצינו את בדיקת המעסיקים אצל כל המעסיקים האחרים.

אסי מסינג: זה מכניס את הדברים לחוסר יכולת ליישם את זה.

עופר כסיף: << דובר >>

ינון אזולאי: << דובר >>

עופר כסיף: << דובר >> זה בדיוק מזכיר לי את מה שקורה, בתור מרצה הייתי בכמה מוסדות, לימדתי למשל במכללת ספיר, במכללת תל אביב והאוניברסיטה העברית.

עופר כסיף: והייתי צריך לרוץ כדי לעשות את תיאום המס בין כל המקומות.

עופר כסיף: עכשיו, מה הם מציעים פה?

עופר כסיף: הם מציעים משהו מאוד דומה: לקחת את העובד, להטיל עליו את העומס, שהוא יגיד כאן וכאן, במקום שיגידו: יש לך חלקי משרה כזו פה, כזו פה - - -

ינון אזולאי: << דובר >> יש להם כבר את תיאום המס אצלם.

עופר כסיף: << דובר >> בדיוק.

עופר כסיף: זה מה שאני אומר.

עופר כסיף: זה סתם להטיל עליו.

ינון אזולאי: << דובר >> זה סתם לעשות עוד בירוקרטיה ולהטיל את זה על העובד.

ינון אזולאי: והם רוצים שהאחריות גם תהיה על העובד.

ינון אזולאי: לקחת את העובד הקטן הזה, בסופו של דבר הוא המפסיד הגדול.

משה גפני: << יור >> למה אתם עושים את זה?

אסי מסינג: << דובר >> אני מסביר שוב.

אסי מסינג: אחד, אין תמריץ כרגע להוביל מעסיקים לחלק עובדים למשרות חלקיות כדי שיקבלו מספר רב יותר של מענקים.

אסי מסינג: זה כשלעצמו לא מטרה.

אסי מסינג: שתיים, אנחנו לא יכולים מבחינה יישומית לדעת, כשעובד נמצא אצל כמה מעסיקים, כדי לקבוע את הזכאות של הסכום וכו', יצטרכו עכשיו למצות את הבדיקה של כל המעסיקים ורק לאחר מכן יהיה ניתן לשלם.

אסי מסינג: וזה כמובן דוחה את התשלום ומחלק אותו ולא ברור מה התכלית שלו.

אסי מסינג: ולכן בשביל הפשטות והיעילות מוצע כאן, פשוט בגין עובד אחד אפשר לשלם פעם אחת.

ורד וייץ: << דובר >> אדוני, אפשר להעיר הערה מההסתדרות לעניין הזה?

משה גפני: << יור >> כן, הערה.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> כן.

ורד וייץ: ראו, אתם מדברים כאן בשם היעילות, בשם הפשטות.

ורד וייץ: המטרה היא להחזיר עובדים לעבודה.

ורד וייץ: ברגע שאתה שם עובד בפוזיציה הזאת, שהוא צריך לבחור, במירכאות או בלי מירכאות, לאיזה מעסיק להגיש הצהרה או איזה מעסיק יהיה המעסיק העיקרי, הרי שזה יוצר חיכוך, זה יוצר סיבה ללחצים, וזה יוצר סכנה שאותו עובד לא יוחזר לעבודה אצל המעסיק האחר, והוא מאבד 50% או 30%, זה תלוי באיזה חלקיות משרה הוא עובד אצל כל אחד.

ורד וייץ: צריך לזכור גם בהקשר הזה, וזה נאמר יותר מפעם אחת על ידי גורמים שונים כאן בוועדה, שמדובר בעובדים צעירים, מדובר בהרבה מאוד סטודנטים, מדובר באנשים שעובדים בחלקיות משרה בכמה מקומות.

ורד וייץ: זה פוגע בהם.

ורד וייץ: זה גם מיותר, לא נכון להעמיד את העובד הסיטואציה הזאת.

ינון אזולאי: << דובר >> ואם נמשיך את זה, שגית, תשימי לב, אחר כך הרי מטילים גם על העובד את האחריות.

ינון אזולאי: הרי מה הם עושים פה?

ינון אזולאי: הם אומרים לעובד: אתה תחליט אצל מי להיות.

ינון אזולאי: שני המעסיקים יבואו אליהם ויתחילו ללחוץ עליהם: תגיד אצלי.

ינון אזולאי: ואז מה יקרה?

ינון אזולאי: בגלל זה הם רוצים להטיל אחר כך את העונש על העובד.

ינון אזולאי: הם פשוט עשו פה שרשרת - - - את השרשרת הזאת בהתחלה, וזהו - - -

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש מהאוצר, לבדוק את האפשרות שבהתחלה הוא יקבל את זה מהמעסיק עם השכר הגבוה שהוא מקבל, ואחרי זה בהמשך, אחרי תום הסיפור, המעסיק השני יוכל גם כן להגיש.

משה גפני: תבדקו את זה.

שגית אפיק: << דובר >> אסי, זה כדי להתמודד עם שתי הטענות שהעלית בעצם, לחלק את זה לשני שלבים.

משה גפני: << יור >>

ורד וייץ: << דובר >> אני גם מבקשת שזה לא יהיה על פי הצהרת עובד, אדוני, אלא על פי הנתונים שבידי - - -

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: עורכת דין דויטש, אני תיכף אתן לך לדבר.

משה גפני: סעיף 5.

אסי מסינג: << דובר >> אתה מוכן לחזור על השאלה, מה אתה מבקש לבדוק?

משה גפני: << יור >> שהמעסיק הראשון שהוא יקבל ממנו זה עם השכר הגבוה, אבל לאחר מכן גם המעסיק השני, אחרי שיסתיים הסיבוב, יוכל לקבל גם כן.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> גפני, אנחנו עברנו הלאה.

קטי קטרין שטרית: איך תחזור עכשיו?

שגית אפיק: << דובר >> אסי, בהגדרת עובד מזכה, הייתה לחברת הכנסת קטי שטרית שאלה בתחילת הדיון, ואתה אמרת שתחזור לשם.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אני אסביר.

קטי קטרין שטרית: ב-(4) אתה זוכר שדיברתם על שולמו בעדו למעסיק מהמדינה כספים לצורך עידוד תעסוקה?

קטי קטרין שטרית: אתה רואה את זה, סעיף (4)?

אסי מסינג: << דובר >> כן.

אסי מסינג: מה השאלה?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אז רצינו להוסיף, לגבי "או הכשרה מקצועית"?

קטי קטרין שטרית: אתה זוכר?

קטי קטרין שטרית: עברנו על זה פשוט מהר.

קטי קטרין שטרית: פשוט להוסיף את הנושא של השירות האזרחי.

שגית אפיק: << דובר >> אתה אמרת שתחזור לזה ותענה, על השירות האזרחי שהיא העלתה בתחילת הדיון.

אסי מסינג: << דובר >> לא, אבל מה זה קשור לשאלה הזו?

אסי מסינג: לא הבנתי.

אסי מסינג: זה מצמצם, זה לא מרחיב.

אסי מסינג: אני לא מניח שזו הייתה הכוונה.

שגית אפיק: << דובר >>

אסי מסינג: << דובר >> לא, אז אני כבר עברתי.

שגית אפיק: << דובר >> עברת את זה, אנחנו יודעים, אז היא מזכירה לך לתת תשובה.

אסי מסינג: << דובר >> ההערה שלה הייתה כשדיברנו על מעסיקים - - -

משה גפני: << יור >> לא חשוב.

משה גפני: אתה יכול להשיב לה?

אסי מסינג: << דובר_המשך >> לעניין הזה באוכלוסיות.

אסי מסינג: אני לא מבין מה השאלה, האם להוסיף לאוכלוסיית הזכאים גם מי שהיה איפה?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אסי, מעבר לנושא של עידוד תעסוקה, אנחנו גם מעודדים שירות אזרחי.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, מה שקרה עם השירות האזרחי, החברים האלה נפלטו, הוצאו לחל"ת, או חלקם אפילו גם פוטרו, וכשהם באים לבקש דמי אבטלה הם לא זכאים לכלום, כי הרי הם עושים שני דברים: הם גם עושים ארבע שעות, למשך שלוש שנים הם עושים שירות אזרחי; ובגלל שחלקם הגדול גם נשוי, אז הם גם עובדים.

קטי קטרין שטרית: לכן הם גם לא זכאים, כי אומרים להם: אתם בשירות אזרחי, אתם לא זכאים לדמי עידוד, לכלום.

קטי קטרין שטרית: הבנת?

קטי קטרין שטרית: הם נופלים בין הכיסאות.

אסי מסינג: << דובר >> לא הבנתי.

אסי מסינג: השאלה היא להוסיף עכשיו תמריץ להיכנס לתוך השירות האזרחי?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> לא.

קטי קטרין שטרית: יש קבוצה של אנשים, בעיקר חרדים, שלא עושים שירות צבאי - -

משה גפני: << יור >> לא, לא בעיקר חרדים.

קטי קטרין שטרית: << דובר_המשך >> אוקיי, רובם.

קטי קטרין שטרית: - - או כאלה שלא מסוגלים לעשות שירות מלא, הם הולכים לשירות האזרחי.

קטי קטרין שטרית: וזה מתחלק להם לשנתיים, לשלוש שנים.

קטי קטרין שטרית: עד כאן בסדר?

שגית אפיק: << דובר >> אתה רואה אותם כעובד בעצם, אסי?

שגית אפיק: זאת השאלה.

אסי מסינג: << דובר >> לצורך הקליטה עכשיו מחדש?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> לא, לא הבנת אותי.

קטי קטרין שטרית: אסי, בוא תתרכז רגע.

אסי מסינג: << דובר >> אני מאוד מרוכז.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> כי אתה הפסקת אותי בפעם הקודמת, אמרת שתחזור לזה.

אסי מסינג: << דובר >>

קטי קטרין שטרית: << דובר >>

אסי מסינג: << דובר >> לא, זו לא התשובה.

אסי מסינג: שנייה אחת רגע לאט.

אסי מסינג: מי שפוטר בתוך תקופת הקורונה או יצא לחל"ת מעל 30 ימים, לא משנה אם הוא מקבל דמי אבטלה או לא מקבל דמי אבטלה, הוא נמצא בקבוצה השנייה, והוא יוכל עכשיו לקבל מענק, בכפוף לזה שאו שהוא יתייצב בשירות התעסוקה או שהוא הוכיח פיטורים או יציאה לחל"ת.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> מצוין.

קטי קטרין שטרית: אז אמרו להם שהם לא יכולים.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: כי הם בשירות אזרחי.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין?

אייל לב-ארי: << דובר >> אסי, יכול להיות שהם בסטטוס של מתנדב לפי הביטוח הלאומי?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> נכון, יפה, זו המילה.

קטי קטרין שטרית: הם בסטטוס של מתנדב.

אסי מסינג: << דובר >> אם הם מתנדבים ואין להם יחסי עובד-מעביד, אז אנחנו חוזרים שוב לאותו עניין, מה שהיה לגבי אוכלוסיות אחרות.

ינון אזולאי: << דובר >> אסי, אולי יש פה משהו שלא מובן.

ינון אזולאי: שירות אזרחי – בבוקר יש לו ארבע שעות או שש שעות, תלוי במסלול שהוא נמצא בו, הוא עובד שירות אזרחי.

ינון אזולאי: הוא ממשיך גם בתקופה הזאת, נראה לי - - -

קטי קטרין שטרית: << דובר >> נכון, הוא ממשיך.

ינון אזולאי: << דובר >> חוץ מזה הוא עושה השלמת הכנסה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אדרבה, בעיניי הוא גיבור, כי הוא עושה שני גברים ביחד.

ינון אזולאי: << דובר >> אחרי הצוהריים הוא עושה את השלמת ההכנסה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> נכון, יפה מאוד.

ינון אזולאי: << דובר >> אם הוא הלך לחתום אבטלה, הוא לא מקבל אבטלה.

ינון אזולאי: הוא לא קיבל אבטלה, כי הוא בגדר של מתנדב בבוקר, הוא לא מקבל על זה אבטלה.

ינון אזולאי: היא אומרת: האם המעסיק שמחזיר אותו יקבל עליו או לא יקבל עליו?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> יפה.

קטי קטרין שטרית: הינה, הגדרת את זה טוב.

אסי מסינג: << דובר >> זאת שאלה - - -

משה גפני: << יור >> אסי, אני מבקש שתבדקו את זה ותחזרו עם תשובה.

משה גפני: אם אין יחסי עובד-מעביד תחזרו עם תשובה מוסמכת, היא מעלה על דבר נכון.

ינון אזולאי: << דובר >> צריך לעשות עוד יום דיונים רק על התשובות.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: עורכת דין לינור דויטש, אם את יכולה במשפט אחד להגיד מה רצית.

לינור דויטש: << דובר >> תודה.

לינור דויטש: קודם הציעו כמה מהח"כים את נושא המגבלה לגובה העסק שמקבל כסף.

לינור דויטש: אני רוצה שנייה להתייחס לזה גם בהקשר של סעיף 3 וגם כפתרון לבעיה שאתה דיברת.

לינור דויטש: אתה דיברת על זה שאתה רוצה שיותר עובדים יקבלו את המענק המלא של ה-7,500 שקלים.

לינור דויטש: אמר לך אסף מהאוצר: אם זה יקרה, זה אומר שהמענק המקסימלי ירד ל-6,000 שקלים.

לינור דויטש: אבל אם תעשו את מה שהציעו פה קודם גם אופיר סופר וגם מיכל שיר, שזה אומר להגדיל את גובה המענק שיכולים לקבל העסקים הגדולים מאוד ל-5 עד 7 מיליון שקלים, זה יותיר יותר כסף לקטנים ולגדולים.

לינור דויטש: וחשוב פה לציין, כי בצלאל סמוטריץ' לא נמצא לצערי בדיון, אבל הוא ביקש נתונים ממשרד האוצר וקיבל פילוח נתונים ביום שישי, שאנחנו ישבנו בסופ"ש לנתח אותם.

לינור דויטש: ועל פי הנתונים האלה, מתוך 6 מיליארד השקלים, 37% עומדים ללכת לעסקים הגדולים של מעל 100 מיליון שקלים, למרות שהם אך ורק 1% מכלל העסקים.

לינור דויטש: תקשיבו לחוסר הפרופורציה פה.

לינור דויטש: ולכן אנחנו אומרים: צריך להגביל את גובה הכסף שמקבלים העסקים הגדולים מאוד, כדי לתת יותר לקטנים.

לינור דויטש: הנקודה הנוספת שחייבים להכניס וגם אסור לוותר עליה זה הנושא של משיכת הכסף כדיבידנדים.

לינור דויטש: לא יכול להיות שלא תוגבל האפשרות של בעל שליטה למשוך את הכסף כדיבידנד.

לינור דויטש: זה לתת כסף כמתנה, שאתה לא יודע שהוא הולך לעובדים.

לינור דויטש: המטרה של הכספים האלה הוא שילכו לתמרוץ תעסוקה, ולא כדי לרפד את כיסיהם של בעלי פוקס וקסטרו, עם כל הכבוד.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אפשר להמשיך לקרוא?

אסי מסינג: << דובר >>

שגית אפיק: << דובר >> למי הוא מגיש את הבקשה הזאת למענק?

אסי מסינג: << דובר >>

קריאה: << קריאה >> איזה מספר הוא הקריא עכשיו?

שגית אפיק: << דובר >> הוא הוסיף פסקה.

שגית אפיק: אתה רוצה להקריא את הפסקה שהוספת?

ורד וייץ: << דובר >> זה (11), לא (12).

אופיר כץ: << דובר >> אין לנו (11).

שגית אפיק: << דובר >> הוא הוסיף פסקה.

אייל לב-ארי: << דובר >> הוא הוסיף אחרי (10).

אייל לב-ארי: אצלו זה (12), כי היה לו - - -

ורד וייץ: << דובר >> מה זה (11)?

אסי מסינג: << דובר >> מה הייתה השאלה?

שגית אפיק: << דובר >> תסביר את הפסקה שהוספת.

ורד וייץ: << דובר >> אצלנו יש עד (10).

אסי מסינג: << דובר >> רגע, קודם כול בכלל על כל הסעיף עצמו.

אסי מסינג: הסעיף עצמו מדבר על כך שהמעסיק מגיש בקשה למנהל שירות התעסוקה, הייתה שאלה לאן, תוך 60 ימים מתום כל חודש שלגביו הוא מבקש מענק.

אסי מסינג: אני מזכיר שזה החודשים יוני, יולי, אוגוסט, ספטמבר.

אסי מסינג: בקשה למענק כוללת הצהרה של המעסיק על כל הפרטים שמניתי קודם לכן.

אסי מסינג: והפרט האחרון מתייחס לגבי מעסיקים שמשתמשים בחברה שעושה לגביהם חילול שכר.

אסי מסינג: מאחר שחברת חילול השכר היא למעשה מי שמבצעת את תשלומי השכר, המידע המעודכן והמלא ביותר והמהימן ביותר והשלם נמצא בידיה, ואנחנו רוצים שלגבי מעסיקים כאלה המידע יתקבל באמצעות החברה לחילול שכר.

שגית אפיק: << דובר >> טוב.

שגית אפיק: איך מגישים את הבקשה?

שגית אפיק: למי מגישים את הבקשה?

שגית אפיק: ביקשנו לראות את הטופס, רצינו שזה לא יהיה עם הרבה בירוקרטיה.

שגית אפיק: והכי חשוב, תוך כמה זמן ממועד הגשת הבקשה אתם תחליטו בה והבן-אדם יראה את הכסף?

אסי מסינג: << דובר >> תיכף נדבר על המועד, אבל קודם לכן לעניין הטופס.

אסי מסינג: הטופס יכלול את כל הפרטים שיש כאן, והם מאוד מאוד ברורים.

אסי מסינג: אפשר לעבור אחד-אחד ולדבר עליו, ואחרי זה - - -

משה גפני: << יור >> אני יכול לדבר בוועדה הזאת?

משה גפני: אסי, אני רוצה להוסיף על השאלה הזאת.

משה גפני: אנחנו מתאמצים להעביר את החוק.

משה גפני: הוא די שנוי במחלוקת.

משה גפני: אם יהיה מצב כזה שבו אנחנו נעביר את החוק, ואנחנו נגיד 6 מיליארד שקל יצא לשוק – הרי זה מה שאני טוען כל הזמן – ובסוף עד שיהיה טופס, ובסוף עד שהמעסיק יקבל את הכסף ייקח המון זמן, ואין בכלל סוף לעניין הזה, אז אני עכשיו אתחיל להיות מואשם, אני והוועדה.

משה גפני: אנחנו נהיה מואשמים, למה העברתם את החוק, כשאתם לא יודעים מתי המעסיק יקבל את הכסף.

משה גפני: אם לא תקבעו זמן, ותראו טופס שאיתו נותנים את המענק הזה, למה זה אנוכי?

משה גפני: תשובה.

ינון אזולאי: << דובר >> אין.

אסי מסינג: << דובר >> שוב, אני מזכיר, יש כאן בדיוק את הפרטים ואת ההצהרות שהמעסיק יצטרך לשלם והם יתורגמו לתוך טופס.

אסי מסינג: התשלום יהיה בגין החודשים יוני עד ספטמבר, והוא בהכרח יהיה לאחר יוני עד ספטמבר, בהתאמה לכל חודש, כיוון שמעסיק לא יוכל להצהיר על מי שהוא העסיק, אם הוא לא העסיק את העובד - - -

משה גפני: << יור >>

שגית אפיק: << דובר >> לא, אבל גם על הטופס.

שגית אפיק: אסי, אנחנו ראינו פה לא מעט הצעות חוק שאמרתם לנו בלחיצת כפתור, שאמרתם לנו שלוש שורות, שאמרתם לנו רק וי בצד, וכשהגיע מועד יישום החוק זה לא עבד, לא היה טופס, לא הייתה לחיצת כפתור ולא קרה כלום.

אסף וסרצוג: << דובר >> אני רגע אגיד משהו.

אסף וסרצוג: שר האוצר – זה משהו שהוא שם עליו את הדגש מהרגע הראשון.

אסף וסרצוג: מהרגע שהוא נכנס לתפקיד, התחיל להתעסק בחוק, זה אחד הדברים המרכזיים שהוא אמר: אני רוצה פשטות, ואני רוצה שהכסף יגיע במהירות לעסקים.

אסף וסרצוג: אף אחד מגורמי הממשלה לא רוצה שהדבר הזה לא יצליח.

אסף וסרצוג: אנחנו עבדנו באמת מאוד קשה כדי לייצר מודל שמאפשר לעשות את זה בצורה הטובה ביותר.

אסף וסרצוג: הסיבה שאין מולכם את הטופס זה לא בגלל שלא רוצים אלא בגלל שקודם כול אנחנו צריכים שהוועדה תאשר אותו, ודבר שני כבר עובדים על האפיונים השונים של המערכת שנדרשת לזה.

אסף וסרצוג: בסוף המטרה של כולנו פה זה - - -

משה גפני: << יור >> אני מבין שמרגע זה מתחילה ההתקפה נגד ועדת הכספים.

אסף וסרצוג: << דובר >> לא, יו"ר הוועדה, חס וחלילה.

שגית אפיק: << דובר >> אם אתם אומרים שאלה הפרטים שמופיעים בסעיף קטן (ב), כפי שאסי אמר כרגע – הוא אמר:

שגית אפיק: מ-(1) עד (10), אלו הפרטים שיידרשו, ולא שום דבר מעבר לזה – אז תראו לנו את הטופס.

אופיר כץ: << דובר >> זה באמת לא רציני שאתם מחכים להכין את הטופס עד שנאשר פה בוועדה.

שגית אפיק: << דובר >> עכשיו, בנוסף, האם אנחנו יכולים לכתוב שהוא יקבל את זה בתוך 15 ימים מהרגע שהוא הגיש את הבקשה?

שגית אפיק: זה נראה לכם זמן סביר לצורך העניין?

שגית אפיק: הכסף יוכנס לחשבונו בתוך - - -

אסי מסינג: << דובר >> יש כאן שתי אוכלוסיות בגדול שצריכה להיות לגביהן התייחסות שונה.

אסי מסינג: הקבוצה הראשונה היא הקבוצה שבאמת כל הנתונים ישנם ואפשר לבדוק ולאשר להם יחסית די במהירות; והקבוצה השנייה זו קבוצה שצריכה להוכיח פיטורים או יציאה לחל"ת, ולגביה כמובן שפרקי זמן קצרים הם תלויים בבדיקה.

שגית אפיק: << דובר >> אבל זו הקבוצה שהכי הרבה רציתם לעודד אותה, אז יש לכם גם אינטרס שהיא תקבל את זה כמה שיותר מהר.

אסף וסרצוג: << דובר >> אבל, שגית, את מבקשת להתחייב בחוק למשהו שהוא טיפול במאות אלפי שכירים, בעשרות אם לא מאות אלפי עסקים.

אסף וסרצוג: זה האירוע שהוא אכן מורכב.

שגית אפיק: << דובר >> אבל אתם רוצים לתת מענק, בסוף גם יש לכם אינטרס שהוא יגיע לאנשים.

אסף וסרצוג: << דובר >> גם בפעימות הקודמות, בפעימות של העצמאים - - -

אופיר כץ: << דובר >> כן, אבל הטופס המקוון לא צריך אותו 100,000 פעמים, זה טופס אחד שלא הכנתם עד עכשיו.

אסף וסרצוג: << דובר >> עוד פעם, זה לא עניין של להכין את הטופס או לא.

אסף וסרצוג: בסוף זה עניין של מערכת שצריכה לקלוט את זה מבחינה הגדרתית - - -

אופיר כץ: << דובר >> זה כן, עובדתית ביקשנו כמה פעמים ולא קיבלנו.

אסף וסרצוג: << דובר >> הטופס הוא לא העניין, העניין הוא המערכת.

אופיר כץ: << דובר >> הוא ועוד איך העניין.

אסף וסרצוג: << דובר >> גם במענק הוצאות קבועות, גם במערכות שכביכול יש לרשות המיסים, והיא הייתה צריכה לעשות עליהן את ההתאמות הנדרשות - - -

שגית אפיק: << דובר >> אז רגע, המערכת לא מוכנה?

שגית אפיק: טופס זה לא העניין, העניין הוא המערכת, כי המערכת לא מוכנה?

אסף וסרצוג: << דובר >> קיבלנו לוחות זמנים - - -

ינון אזולאי: << דובר >> כדאי לשאול את לשכת התעסוקה, הוא פה נמצא.

ינון אזולאי: הם נסמכים עליו.

ינון אזולאי: בוא נשאל אותם אם הם באמת מוכנים.

אופיר כץ: << דובר >> דיברתם על לשכת התעסוקה?

אופיר כץ: הם ערוכים לקליטה של מאות אלפי טפסים מקוונים?

ינון אזולאי: << דובר >> הרב גפני, הם אמרו מקודם שהם נסמכים על לשכת התעסוקה.

ינון אזולאי: אולי תשאל אותם אם הם מוכנים או לא, כי הם לא רלוונטיים.

משה גפני: << יור >> רגע, אני אשאל קודם את האוצר.

משה גפני: אתם תיאמתם את זה עם לשכת התעסוקה?

אסף וסרצוג: << דובר >> כל התזכיר הזה, כל המודל הזה נבנה ביחד עם שירות התעסוקה ועם רשות המיסים, כדי שיעבוד כמה שיותר מהר וכמה שיותר חלק.

אסף וסרצוג: הסיבה שאנחנו מבקשים לא לקצוב מועד זמן לתשלום בחוק - - -

אופיר כץ: << דובר >> הם ערוכים לקליטה מבחינה לוגיסטית של מאות אלפי טפסים?

קטי קטרין שטרית: << דובר >> לא, צריך אולי לתגבר אותם.

אסף וסרצוג: << דובר >> הם יהיו ערוכים, הם עכשיו עובדים על זה.

אסף וסרצוג: אתם יכולים לשאול את ראש הרשות שנמצא פה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> כן, אבל ראש הרשות אולי לא יגיד לכם שצריך לתגבר אותו.

קטי קטרין שטרית: אבל צריך לתגבר אותו.

קטי קטרין שטרית: כמות העובדים שקיימת היום ברשות התעסוקה לא יכולה לטפל בכמות הגדולה הזאת.

אסף וסרצוג: << דובר >> חברת הכנסת שטרית, המטרה של הצעת החוק הזאת והתפעול הוא לא להגדיל את כמות התקנים בשירות התעסוקה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> אבל תחשבו על זה.

משה גפני: << יור >> רגע, קטי, אני רוצה לדעת מי נמצא משירות התעסוקה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> שיגיד לנו גם אם הוא מסוגל את כל המסה הזאת.

משה גפני: << יור >> רמי גראור, בבקשה.

משה גפני: אתה יושב-ראש שירות התעסוקה או מנכ"ל שירות התעסוקה?

רמי גראור: << דובר >> אני מנכ"ל שירות התעסוקה.

משה גפני: << יור >> אתם ערוכים לחוק הזה, אם אנחנו מעבירים אותו היום?

משה גפני: אתם ערוכים כלפי האנשים שאמורים לקבל?

משה גפני: למלא טפסים, את כל הדברים שצריך לעשות, אתם ערוכים לעשות את זה?

רמי גראור: << דובר_המשך >> אז אני רוצה, שכפי שאמר השר במוצאי שבת לפני שבוע וחצי, אם אינני טועה, אנחנו מתארגנים לבצע את זה במהלך יולי.

רמי גראור: זה מה שהוא גם אמר בתקשורת, ככל שאני זוכר.

רמי גראור: גם, אגב, הצעת החוק הזאת אומרת, שמרגע שהחוק יפורסם, תוך 30 יום אנחנו נהיה מוכנים.

משה גפני: << יור >> אם אנחנו נרשום בחוק, שמיום קבלת החוק 30 יום הזכאי לכך יקבל מענק – זה בסדר?

קטי קטרין שטרית: << דובר >>

משה גפני: << יור >> בסדר, אנחנו לא יכולים להיכנס לכוח האדם.

רמי גראור: << דובר >> אדוני היושב-ראש, האם אני יכול לענות?

משה גפני: << יור >> אני רוצה שתענה על השאלה שלי.

משה גפני: אני מתכוון, ואני שואל אותך, האם זה ריאלי שאנחנו נכתוב שאתם מבצעים את זה מיום קבלת החוק, 30 יום אנשים יקבלו את המענק?

משה גפני: בבקשה.

רמי גראור: << דובר_המשך >> לא מדויק, ואני אחזור על מה - - -

משה גפני: << יור >> מה לא מדויק?

רמי גראור: << דובר_

רמי גראור: המשך >> אני אומר שתוך 30 המעסיקים יתחילו להגיש את הבקשות - - - במהלך יולי.

רמי גראור: זה מה שבעצם אמרתי, זה קצת שונה ממה שאדוני אמר.

משה גפני: << יור >> לא, אז רק תעשה לי בבקשה סדר.

משה גפני: אם אנחנו מאשרים את זה היום, מה קורה מהיום עד שמגיע הכסף לחשבון של הזכאי?

רמי גראור: << דובר_המשך >>

קטי קטרין שטרית: << דובר >> עם כוח האדם הקיים?

רמי גראור: << דובר >> אבל תאפשרו לי לענות, לא השלמתי.

משה גפני: << יור >> אם אני מבין נכון, אתה מדבר על זה שאם הכול מתנהל למישרין, ויש לך עובדים שיעסקו בעניין הזה, זה לפחות חודש וחצי.

משה גפני: חודש עד שאתם מתארגנים ושאתם מכינים את מה שצריך להכין, ושבועיים בכדי לבדוק את הבקשות או שיגישו את הבקשות.

משה גפני: המשמעות של העניין, במקרה הטוב זה חודש וחצי.

משה גפני: כן?

רמי גראור: << דובר_המשך >> כן.

רמי גראור: אני רוצה לתקן משהו - - -

ינון אזולאי: << דובר >>

משה גפני: << יור >> עוד פעם, בבקשה.

רמי גראור: << דובר >> אני אחזור עוד פעם, כדי לדייק לגמרי.

רמי גראור: אני אומר, שמרגע שנפתח את האתר לקבלת התוצאות, יהיו אישורים מיידיים של מספר ימים, שיועברו למשלם שזה רשות המיסים.

רמי גראור: אני מאמין שתוך שבועיים מיום שאנחנו נעביר, וזה יהיה תוך ימים שנעביר את האישורים לרשות המיסים, אני מאמין שימים נוספים יהיו עד אשר יתחילו לקבל את הכסף.

רמי גראור: אני מאמין שייקח כשבועיים להתחלת הזרמת הכספים.

רמי גראור: מרגע שאנחנו אישרנו, ברשות המיסים מעבירים את הכסף לחשבונות של המעסיקים.

רמי גראור: אני מקווה שהייתי ברור.

רמי גראור: אני רוצה אבל להתייחס, אדוני היושב-ראש, לגבי הנאמר פה על ידי חברת הכנסת קטי, לגבי כוח האדם, אם יורשה לי.

משה גפני: << יור >> כן, בבקשה.

רמי גראור: << דובר_המשך >> גם האוצר, וכמובן שגם אנחנו, כולנו יודעים שאנחנו צריכים לקבל תקציבים ומשאבים כדי לבצע לא רק את המהלך הזה של מענק המעסיקים, אלא גם לטפל בכלל המובטלים שיישארו, אלה שלא יחזרו למעגל העבודה, ויישארו מובטלים לצערנו, ואנחנו יודעים שזה יהיה בהיקף לא קטן.

רמי גראור: מה שאני כן אומר זה שאנחנו בדיונים רציניים וחיוביים עם האוצר.

רמי גראור: אני בטוח, גם האוצר רוצים וכמובן שגם כולנו רוצים, לקבל את כל מה שאנחנו צריכים כמשאבים כדי לטפל באנשים האלה.

רמי גראור: זאת ההתרשמות שלי.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> יפה מאוד.

קטי קטרין שטרית: תודה.

משה גפני: << יור >> אנחנו יכולים לראות דוגמה של טופס שאתם הולכים להכין?

רמי גראור: << דובר >> אדוני, אנחנו עדיין לא הכנו את הטופס.

רמי גראור: אבל הטופס יכול להיות מוכן תוך 48 שעות, זאת לא הבעיה.

רמי גראור: והסיבה שלא הכנו את הטופס היא סיבה מאוד פשוטה: אנחנו מחכים לאישור החוק, כי יש שינויים.

רמי גראור: ולכן אנחנו לא רוצים לאפיין כמה פעמים את הטופס את המערכת.

רמי גראור: אגב, זאת הזדמנות לומר לכל אלה ששאלו, הייתה מישהי אני חושב מההסתדרות, ששאלה למה אנחנו – לנו יש מהלך כזה, יש לנו כלי שאנחנו משתמשים בו, שאנחנו מתגמלים מעסיקים, שבעזרתו אנחנו משבצים עובדים חסרי מקצוע ומתגמלים חלק מהשכר, מממנים חלק מהשכר למעסיקים על ידי תשלום של אחד חלקי שש מדי חודש במשך חצי שנה.

רמי גראור: שזה די דומה, המערכת שלנו מאוד דומה למהלך הזה, לתהליך הזה, שהוא מענק התגמול למעסיקים.

רמי גראור: ולכן אנחנו יודעים לעשות את זה, אנחנו מסוגלים לעשות את זה.

רמי גראור: אני בטוח שנפיק את הלקחים מטעויות העבר, ובמקרה הזה אנחנו ניישם את החוק מהר וכמה שניתן - - -

משה גפני: << יור >> מר גראור, אני רוצה לדעת, האם אתה יכול להעביר אלינו דוגמה של טופס, לפי המצב הקיים, לי החקיקה שהממשלה העבירה לנו?

משה גפני: אנחנו נשנה, אבל להכין טופס.

משה גפני: אתה אומר: תוך 48 שעות.

משה גפני: אנחנו מאוד מתלבטים בעניין הזה, בגלל שאנחנו ועדה שפעמים רבות אנחנו עושים חקיקה שממהרים בה ורוצים לסיים לטובת האזרחים, ובסוף זה לא מתבצע, זה לוקח המון זמן עד שזה קורה.

משה גפני: האם אתה יכול להעביר לנו איזה דוגמה של טופס שעליה אתם תעבדו?

משה גפני: הרי זה חוק גדול ובעייתי וקשה.

רמי גראור: << דובר_

רמי גראור: המשך >> אנחנו בהחלט נעשה את זה, נעביר.

משה גפני: << יור >> טוב, תעבירו לנו את הטופס.

רמי גראור: << דובר_המשך >> בהחלט.

משה גפני: << יור >> אתה תוכל להעביר את זה מחר?

משה גפני: אם אפשר בבקשה להעביר את זה כמה שיותר מהר.

משה גפני: אם אתה יכול עד מחר בבוקר, זה הטוב ביותר, זה גם יקל עלינו.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לך.

אופיר כץ: << דובר >> אני צריך אותו לשאלה נוספת.

אופיר כץ: לפי החוק הכול יהיה באמצעי מקוון.

אופיר כץ: האם הלשכות שלכם ערוכות?

אופיר כץ: לא כולם יודעים להעביר את זה דרך המחשב.

אופיר כץ: מה אותו בן אדם שלא יודע להעביר את זה דרך האינטרנט צריך לעשות?

אופיר כץ: האם הוא צריך להגיע?

אופיר כץ: האם הלשכות ערוכות לקבל בן אדם פרונטלית?

רמי גראור: << דובר >> התשובה היא שהלשכות, החל מה-14 ביוני, אנחנו פותחים בהתאם לתו הסגול את הדלתות, ומקבלים לטיפול את כלל דורשי העבודה, על פי זימון מראש.

רמי גראור: ובזה בעיקר הלשכות, כל ה-70 לשכות בכל הארץ, יתעסקו בתקופה הקרובה.

רמי גראור: יש לנו צוות, ומקימים צוות מיוחד במטה שלנו, שחלקו כבר ישנו, והוא יטפל בצורה מרוכזת.

רמי גראור: וככל שניתן זה לא יהיה door to door מלא מקצה לקצה הכול ממוחשב, אבל בוודאי התהליך של התשלום, אנחנו מתכוונים שיהיה כולו ממוחשב.

רמי גראור: ויהיו כנראה ערעורים או השגות, שאותם אנחנו נצטרך לנהל בחלקו ידנית.

אופיר כץ: << דובר >> זאת אומרת שבן אדם יוכל לבוא ולהגיש בלשכה את הטופס?

רמי גראור: << דובר >> לא בלשכה.

אופיר כץ: << דובר >> לא, אבל אם זה בן אדם שלא יודע להגיש באינטרנט.

רמי גראור: << דובר >> ההגשה היא דרך האתר.

אופיר כץ: << דובר >> אבל אם הוא לא יודע להגיש דרך האתר.

משה גפני: << יור >> אדוני המנכ"ל, אני מצטרף לשאלה הזאת.

משה גפני: אנחנו עסקנו בדיונים במקרה הזה.

משה גפני: לי למשל אין אינטרנט, ואני מובטל, כפי שכולם רואים.

משה גפני: איך אני מגיש בקשה?

רמי גראור: << דובר >> אז אני אענה, אדוני.

משה גפני: << יור >> אנחנו עשינו את זה עם רשות המיסים, עשינו את זה עם גופים רבים, שהם העמידו אפשרות אם מישהו, בעיקר אנשים קשישים אבל לא רק, שהם רוצים להגיש בקשה, איך הם יעשו את זה?

משה גפני: נכון זו השאלה שלך?

רמי גראור: << דובר_

רמי גראור: המשך >> אני בטוח שאדוני ראש, שכשנרשמו בשירות התעסוקה כמעט 1.2 מיליון דורשי עבודה, למרות שהנחיות משרד הבריאות היו שאנחנו סוגרים את השערים, העובדים של שירות התעסוקה יצאו מחוץ ללשכות ורשמו דורשי עבודה שאין להם אוריינות דיגיטלית.

משה גפני: << יור >> אני משבח את עובדי השירות התעסוקה.

משה גפני: ולשאלתנו.

רמי גראור: << דובר_המשך >> אני אענה בקצרה.

רמי גראור: ועשינו את זה.

רמי גראור: במקרה הזה, אם יהיו כאלה שלא מסוגלים באמצעות האתר, אנחנו מעמידים מוקד טלפוני למעסיקים בלבד.

רמי גראור: נפרסם את מספר הטלפון.

רמי גראור: אנחנו נסייע להם לעשות את הרישום יחד איתם.

משה גפני: << יור >> והוא לא יהיה חייב לעשות את זה באופן מקוון דרך האינטרנט?

רמי גראור: << דובר_

רמי גראור: המשך >> אנחנו נעזור לו לבצע את זה באמצעות המוקד הטלפוני למעסיקים.

אופיר כץ: << דובר >> לא, אז הוא לא נותן מענה לעובד.

משה גפני: << יור >> הוא לא נותן מענה.

קריאה: << קריאה >> אבל העובד לא צריך - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, מעסיקים - - -

רמי גראור: << דובר >> אנחנו מדברים על מעסיקים כרגע.

משה גפני: << יור >> מה שמבקש חבר הכנסת כץ, ואני מצטרף אליו, זה להעמיד מוקד, במקרה ויש אחד כזה שאיננו משתמש בהעברה המקוונת, הוא רוצה לעשות את זה ידנית.

אופיר כץ: << דובר >> שהוא לא יהיה תלוי במעסיק בשביל להגיש את הטופס.

משה גפני: << יור >> כן.

רמי גראור: << דובר >>

ניר ברקת: << דובר >> - - - אחרת המעסיק לא יקבל את הכסף.

ניר ברקת: העובד לא קשור.

ניר ברקת: המעסיק ידאג לזה.

אופיר כץ: << דובר >> למה שהעובד עצמו יוכל למלא - - -

ניר ברקת: << דובר >> אבל זה לא בשביל העובד - - -

אופיר כץ: << דובר >> זה לא קשור, אבל זה יכול להיות מופנה - - -

ניר ברקת: << דובר >> אנחנו סתם מדברים על שטויות.

אופיר כץ: << דובר >> לא נכון, זה לא שטויות, כי יכולים להיות פה לחצים.

משה גפני: << יור >> אני מבקש ממך שתבדוק את העניין הזה.

משה גפני: אתה תראה שברשויות אחרות עשו את הדבר הזה.

ניר ברקת: << דובר >> - - - זה אינטרס שלהם.

משה גפני: << יור >> תודה רבה, אני מודה לך.

משה גפני: אני מחכה לטופס.

משה גפני: הפסקה דקה.

משה גפני: << יור >> האוצר, תשובות לשאלות.

קריאה: << קריאה >> תשובה לאיזה מהשאלות?

משה גפני: << יור >> כמה אחוזים ייהנו מהחוק הזה וכמה לא?

משה גפני: כמה יישארו מבלי שיהיה סיוע?

שגית אפיק: << דובר >> כמה ייהנו מהחצי מיליארד וכמה ייהנו מה-6 מיליארד?

שגית אפיק: זאת השאלה.

שגית אפיק: באחוזים.

אביעד שוורץ: << דובר >> אני רפרנט תעסוקה באגף תקציבים.

אביעד שוורץ: אנחנו עדיין עושים בדיקות פה בעזרת הכלכלן הראשי, זה קצת מאתגר לבדוק את הסיפור.

אביעד שוורץ: אנחנו יודעים שלמעלה מ-100,000 חברות הוציאו עובדים לחל"ת, כשהסדר גודל של החברות עומד על קרוב ל-300,000 חברות במשק.

אביעד שוורץ: מצד שני, יש כל מיני ח"פ שיכול להיות שהם לא פעילים, כל מיני דברים כאלה שלא ברור מה סטטוס העובדים.

אביעד שוורץ: בנוסף, אנחנו יודעים שגם רוב החברות, כמעט 200,000 מהחברות, אלה חברות שמעסיקות עד ארבעה עובדים, זאת אומרת חברות מאוד קטנות.

אביעד שוורץ: אז לא בהכרח הספירה היא מה שמייצג, בטח כשאנחנו מסתכלים על מצב התעסוקה.

ניר ברקת: << דובר >> לא הבנתי.

ניר ברקת: אז כמה כן יקבלו וכמה לא יקבלו?

אביעד שוורץ: << דובר >> בנוסף, עוד רואים מהסקר של הלמ"ס על מצב העסקים, שיש קשר מאוד גבוה בין פגיעה לבין הוצאה לחל"ת.

אביעד שוורץ: ככל שהמעסיק יותר נפגע, סיכוי מאוד גבוה שהוא הוציא עובדים לחל"ת.

אביעד שוורץ: ומעסיקים שלא נפגעו, הרבה פחות הוציאו לחל"ת.

אביעד שוורץ: אז כן יש מתאם מאוד גבוה בין הנושאים האלה, ויש היגיון כן להתרכז בעובדים שבחוץ.

קריאה: << קריאה >> אבל מה אם אלה שלא הוציאו לחל"ת ובכל זאת ספגו הפסדים?

משה גפני: << יור >> אני יכול לדעת, לפני הנתונים שיש עכשיו, עוד לפני שנבדק באופן יסודי, כמה ייהנו מהחוק הזה וכמה לא?

אביעד שוורץ: << דובר_

אביעד שוורץ: המשך >> אז אמרתי, יש קצת יותר מ-100,000 מעסיקים שהוציאו עובדים לחל"ת מתוך קצת פחות מ-300,000.

משה גפני: << יור >> זאת אומרת, שליש ייהנו מהחוק הזה?

אביעד שוורץ: << דובר_המשך >> כן.

אביעד שוורץ: שליש, אבל עוד פעם, חשוב לציין שמספר מעסיקים - - -

משה גפני: << יור >> מה זה כן?

משה גפני: כן או כן?

ניר ברקת: << דובר >> שליש יקבלו 5.5 מיליארד ושני שליש 500 מיליון.

ניר ברקת: הבנת?

קריאה: << קריאה >> תיקחו בחשבון שבסבב הבא הנתונים יהיו הרבה יותר גבוהים.

משה גפני: << יור >> זאת אומרת, בעיקר מי שיקבל זה החברות הגדולות?

אביעד שוורץ: << דובר >> ממש לא רק.

אביעד שוורץ: אנחנו רואים באחוזים שחברות קטנות הוציאו באחוזים יותר עובדים לחל"ת, ולכן הם ייהנו מהמענק הזה אפילו יותר מחברות גדולות ביחס לכמות העובדים שלהן.

אביעד שוורץ: וכמו שאמרנו, גם יש קשר בין פגיעה למענק הזה.

אביעד שוורץ: זו כן עוד איזושהי אינדיקציה שאנחנו כן בכיוון טוב, למרות שעוד פעם, הדגש הוא על החזרת עובדים.

שגית אפיק: << דובר >> - - - זה מה שהוא אומר.

שגית אפיק: ולכן הם מתקצבים אותם ביותר כסף.

שגית אפיק: זו ההנמקה המשפטית.

ניר ברקת: << דובר >> יכול להיות.

ניר ברקת: אבל מה שהנתון הזה אומר, הרי הסכמנו שהמענק הזה הוא לא להחזרת עובדים, כי רק 10% ממנו מחזיר עובדים.

ניר ברקת: ה-90% לא מחזיר עובדים, זה מענק.

ניר ברקת: אז עכשיו, נותנים מענק ל-100,000 חברות בגובה 5.5 מיליארד שקל, וה-200,000 חברות מקבלות 500 מיליון שקל.

ניר ברקת: זו המשמעות.

ניר ברקת: זה ייתקע בבית משפט.

משה גפני: << יור >> מה זה 500 מיליון?

שגית אפיק: << דובר >> לא, רגע, הם אומרים אבל גם הנמקה משפטית.

ניר ברקת: << דובר >> - - - אלה שלא נהנים מהמענקים - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, אני עוד לא יודע בכלל מה הם עושים עם ה-500 מיליון.

משה גפני: אנחנו ביקשנו.

קריאה: << קריאה >> אז למה הם הוציאו את זה להערות הציבור?

ניר ברקת: << דובר >> אז זה לא עובר בג"ץ.

ניר ברקת: אנחנו יושבים על זה פה, כשאין סיכוי בעולם, אם מישהו מגיש עתירה, שהוא עובר את משפט הצדק הנורמלי.

ניר ברקת: זה לא עובר.

שגית אפיק: << דובר >> אסי, ויערה אולי גם ממשרד המשפטים, שמעתם את הטענה של חבר הכנסת ברקת?

אסי מסינג: << דובר >> מה לא עובר בג"ץ?

ניר ברקת: << דובר >> אם אתה נותן ל-100,000 עסקים 5.5 מיליארד שקל, הרי זה לא באמת עידוד תעסוקה, כי זה 10% עידוד תעסוקה.

משה גפני: << יור >> לא 5.5, זה 6.

ניר ברקת: << דובר_

ניר ברקת: המשך >> 5.5 למען האמת.

קריאה: << קריאה >> לא, כי חצי מיליארד מתוכם זה - - -

ניר ברקת: << דובר_המשך >> וחצי מיליארד אתה נותן ל-200,000 חברות.

ניר ברקת: לא נשמע לי פרופורציוני.

ניר ברקת: אם הייתי אחת החברות, בטוח שמישהו יגיש עתירה, יגיד שהדבר הזה לא פרופורציוני.

ניר ברקת: זה לתת יחס של 1 ל-9.

ניר ברקת: זה לא הגיוני.

ניר ברקת: זה לא נראה שוויוני.

משה גפני: << יור >> תשובה, אסי.

אסי מסינג: << דובר >> שוב, התכלית של המענק עצמו והשאלה עכשיו של ההערכות אלה שני דברים נפרדים.

אסי מסינג: התכלית עצמה היא לגבי שורה של אוכלוסיות שמניתי אותן בתחילת הדיון, והיא דורשי העבודה האקטיביים, אנשים שפוטרו או יצאו לחל"ת, והאוכלוסייה השלישית זה מקבלי קצבאות בחודש מאי – קצבת ביטוח לאומי אבטלה, הבטחת הכנסה או מענק ל-67.

אסי מסינג: כל האוכלוסיות הללו, אם הן שבות לעבודה – אחת, זו התכלית של המענק; שתיים, ההערכה מי היה חוזר אלמלא המענק או לא חוזר, אלה הערכות בלבד.

אסי מסינג: ואלה האינדיקציות הטובות ביותר שבהם אנחנו מסוגלים לייצר את אותו תמריץ, וזה מה שמוצע כאן.

משה גפני: << יור >> אוקיי, אפשר להמשיך לקרוא?

אסי מסינג: << דובר_המשך >> כן.

אסי מסינג: סעיף קטן (ג) – אז כאן אנחנו מבקשים לעשות איזשהו שינוי קטן, אז אני קורא את הנוסח בשינוי שאנחנו מבקשים: "תנאי לאישור הבקשה למענק" – במקום "תנאי להגשת הבקשה למענק" – "בידי מעסיק הוא כי העובד המזכה שבעדו מתבקש המענק" - - -

משה גפני: << יור >> איפה אתה קורא?

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> אני קורא את סעיף 5(ג) עם תיקונים קלים.

אסי מסינג: אני קורא אותו אחרי התיקונים:

שגית אפיק: << דובר >> למה העובד המזכה בכלל צריך להגיש הצהרה?

קריאה: << קריאה >> מה זה קשור לעובד?

קריאה: זה קשור למעסיק.

משה גפני: << יור >>

קריאה: << קריאה >> מתי מליאה מחר?

משה גפני: << יור >>

אסי מסינג: << דובר_המשך >> אני יכול להמשיך?

ינון אזולאי: << דובר >> כן, אבל רק תענה למה על העובד - - -

שגית אפיק: << דובר >> למה העובד?

שגית אפיק: אנחנו דיברנו רק כרגע - - -

אסי מסינג: << דובר >> ברשותכם, תנו לי לקרוא את כל הפסקה הזו ואני אשיב לכל השאלות.

אסי מסינג: הסעיף הזה מדבר על כך שעל מנת שאנחנו נוכל לשלם את המענק, צריכה להיות הצלבה בין נתונים שמתקבלים גם מהמעסיק וגם מהעובד, ולראות שאכן העובד עצמו הוא עובד – אחד, שהמעסיק שמבקש בגינו את התמריץ הוא אכן עובד אצלו; שתיים, המועד לתחילת העבודה מסונכרן בין העובד לבין המעסיק; שלוש, השכר שהוא מקבל; ארבע, אם הוא עובד במשרה מלאה או חלקית; וחוץ מזה, האם לא מתקיימים לגביו הסייגים המסוימים להגדרות של עובד מזכה.

אסי מסינג: השילוב של שני הדברים מבטיח שהמענק, ככל הניתן כמובן, ישולם אכן לעובדים שנקלטו.

קריאה: << קריאה >> למעסיקים.

קריאה: זה לא משולם לעובדים.

קריאה: << קריאה >> - - - אז למה זה בידיים של העובדים?

אסי מסינג: << דובר >> - - - של המעסיק ללא הבקשה של העובד עשוי ליצור תשלומים למעסיקים בגין עובדים שלא עובדים אצלם, או עובדים - - - חלקיות משרה והם עובדים על החצי שדיברנו עליו קודם לכן אצל מעסיק אחר, והמעסיק עצמו לא יודע אם הוא משלם את השכר הגבוה ביותר או לא, ועוד כהנה וכהנה דברים.

אסי מסינג: ולכן זה החיתוך התפעולי הטוב ביותר - - - ימקד אותו לאוכלוסייה - - -

אחמד טיבי: << דובר >> אני יכול ללכת?

משה גפני: << יור >> לא.

משה גפני: אף אחד לא יכול ללכת.

משה גפני: רק לא תהיה הצבעה.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> זה לא כל כך הגיוני.

מיכל שיר סגמן: הרי אם הזנתי מספר תעודת זהות של עובד, בסוף רואים איפה הוא עובד.

מיכל שיר סגמן: אם בית עסק מספר אחד הזין ובית עסק מספר שתיים הזין, זה בסוף מתנקז לאותו עובד.

מיכל שיר סגמן: למה זה צריך להיות בידיים של העובד ולא של בית העסק?

מיכל שיר סגמן: אין בזה שום היגיון.

אסי מסינג: << דובר >> - - - לא ביד לא של זה ולא של זה.

אסי מסינג: אני מזכיר, התמריץ שבגין העסקת עובד, וצריך לבדוק בצורה מפורשת שאכן יש פה הלימה גם בין העובד וגם המעסיק.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> אז בגלל חוסר ארגון, ובגלל שרשות אחת במדינה לא מדברת עם רשות שנייה והאינפורמציה לא מתנקזת, אז נותנים בעצם לעובד לעשות עבודה שאפשר לעשות בקליק אחד?

ינון אזולאי: << דובר >> אבל היא כן מתנקזת, כי ברשות המיסים יש להם את תיאום המס שהוא עשה בין שתי העבודות.

ינון אזולאי: אז אני לא צריך את העובד בכלל.

ינון אזולאי: למה להטיל עליו את כל כובד האחריות הזאת?

מיכל שיר סגמן: << דובר >> על העובד.

מיכל שיר סגמן: לא רק שזה מטיל על העובד, העסק עצמו יהיה תלוי בעובד, ואם העובד כן הגיש, לא הגיש.

מיכל שיר סגמן: עכשיו בית העסק צריך לרדוף אחרי העובדים שימלאו טופס?

ינון אזולאי: << דובר >> ועוד אחר כך נותנים לו את העונש.

אסי מסינג: << דובר >> אני מזכיר את הדיון שהתקיים רק לפני עשר דקות.

אסי מסינג: מבוקש שישולם התמריץ בצורה המהירה ביותר ובצורה היעילה ביותר.

ינון אזולאי: << דובר >> בסדר, וגם אז אמרנו שאנחנו לא מקבלים את הדברים שלכם ואמרנו שאנחנו החלטנו על משהו אחר.

ינון אזולאי: וזהו, אנחנו החלטנו שלא יהיה את כל - - - של העובד, והוא לא יצטרך להגיד לאיזה מעסיק הוא יצטרך לתת את זה.

שגית אפיק: << דובר >> אסי, זה לא יעיל שגם העובד וגם המעביד מגישים.

ינון אזולאי: << דובר >> כל פעם הוא מחזיר אותנו אחורה.

ינון אזולאי: הייתה החלטה וזהו.

מיכל שיר סגמן: << דובר >> זה עוד משהו שייעשה כדי שפחות עסקים יקבלו את אותו המענק.

מיכל שיר סגמן: זה מה שיקרה בסוף.

שגית אפיק: << דובר >> תנאי להגשת בקשה למענק בידי מעסיק הוא כי העובד המזכה שבעדו מתבקש המענק, יגיש הצהרה באמצעות אתר האינטרנט של שירות התעסוקה.

שגית אפיק: וזה תראה מה הוא צריך להגיש – את כל אלה, מ-(1) עד (9).

מיכל שיר סגמן: << דובר >> בקיצור, זה חסר כל היגיון.

משה גפני: << יור >> אסי, תנאי להעסקת מעסיק – אני מבקש למחוק את הדבר הזה שהעובד צריך להגיש את כל הדברים האלה.

משה גפני: אני חושב שזה מיותר לגמרי.

משה גפני: מי שצריך לעשות את זה זה המעסיק.

משה גפני: הוא צריך להביא אישור מהעובד או משהו כזה, אבל לא את כל הדברים האלה.

משה גפני: זה נראה שאתם כאילו רוצים להתחמק.

שגית אפיק: << דובר >> לא, הם רוצים לעשות הצלבת מידע.

שגית אפיק: המעסיק יגיד והעובד יגיד, ואז הם יצליבו.

משה גפני: << יור >> מיותר.

משה גפני: אסי, תמחקו את זה.

ינון אזולאי: << דובר >> - - - המידע, יש להם אותו ברשות המיסים.

אסי מסינג: << דובר >> מיותר זה בוודאי לא.

אסי מסינג: זה תנאי מהותי, ואני אסביר שוב למה.

משה גפני: << יור >> אם זה תנאי מהותי, אז אל תסביר.

משה גפני: נצביע על זה וזהו.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> אבל אני אסביר.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה כל הזמן אומר שאתה רוצה להתייעל, אתה רוצה שזה ייעשה מהר.

משה גפני: מה העובד פה נכנס לעניין?

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

ואומר כך: אנחנו לא מבקשים לעשות את זה אלא אנחנו מבקשים לשלם את המענק הזה בצורה המהירה ביותר.

ואומר כך: ולכן נדרש חיתוך בין המעסיק לבין העובד, כדי לראות שהמעסיק עצמו אינו רושם רשימה של אנשים שלא בהכרח מועסקים אצלו.

ואומר כך: ואנחנו מוודאים פה למעשה מפגש רצונות בין העובד לבין המעסיק, שבא לידי ביטוי במסגרת הבקשה המשותפת שמוגשת כאן.

ואומר כך: - - - שאנשים לא ישתמשו בתעודות זהות שלהם ויגידו שהעסיקו אותם, ולמעשה המעסיקים האחרים יאבדו את התמריץ לקבל בגינם את התשלום - - -

משה גפני: << יור >> אסי, הבנתי.

משה גפני: אסי, אני מציע שיהיה כתוב שהעובד שבגינו מדובר יגיש את הבקשה הזאת, ימלא את הפרטים שלו, לא את כל הפירוט הזה, מה שיש פה.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה נראה כאילו אתם מקשים על העניין.

משה גפני: בוודאי לא באמצעות האינטרנט, מה זה נכנס בכלל?

משה גפני: העובד אולי לא משתמש באינטרנט.

משה גפני: העובד צריך לצרף את האמירה שלו בעניין הזה, שהוא העובד, זה מספר הזהות שלו, הוא עבד, הוא רוצה לחזור לעבודה.

משה גפני: לא כל האריכות הזאת.

אסי מסינג: << דובר >> - - -

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: << דובר >> רגע, רק עוד שאלה לגבי הניסוח, אצל המעסיק זה להגיש בקשה לקבלת מענק, לא כתוב שזה מקוון וכו'.

שגית אפיק: לגבי העובד – התנאי הוא שהוא יגיש הצהרה באמצעות אתר האינטרנט.

שגית אפיק: כלומר, יש איזו תוכנית שהבקשות יהיו שונות?

אסי מסינג: << דובר >> לא - - - יש אפשרות, אבל היא תהיה פה להקל מבחינת השאלה של מה שנאמר כאן אם כן באינטרנט או לא, והוספנו פה בנוסח שהקראתי "אמצעי אחר שיקבע מנהל", שהוא יכול להיות אמצעי דיגיטלי פשוט יותר, למשל באמצעות כניסה - - - בטלפון לאזור אישי או כל דבר אחר.

אסי מסינג: ולכן מוצע לאפשר גם את הדבר הזה.

משה גפני: << יור >> למחוק את הנושא של האינטרנט.

משה גפני: וצריך למלא איזשהו טופס שהוא צריך לצרף את זה לבקשה, לתת את זה למעסיק.

משה גפני: כל מה שנלווה פה זה נראה כאילו עושים פה איזו מלחמת עולם על העובד הזה.

משה גפני: המעסיק אמור לקבל את הכסף, הוא צריך להגיש את כל הפרטים.

משה גפני: הוא צריך לצרף גם את הבקשה הזאת של העובד.

ינון אזולאי: << דובר >> אבל למה אתה צריך את העובד?

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: הרי זה מה שהוא טען, מה שאסי אמר, שלא ייקח עובדים אחרים, שיהיה העובד שעליו מדובר.

משה גפני: אבל לא מעבר לזה.

משה גפני: אפשר לנסח את זה?

קריאה: << קריאה >> אדוני היושב-ראש, אפשר להוסיף שתי מילים בבקשה?

שגית אפיק: << דובר >> הביאו פה עשרה קריטריונים.

שגית אפיק: חלק מהקריטריונים זה שלא מתקיים לגביו איזשהו תנאי, כן מתקיים לגביו איזשהו תנאי, הוא צריך להוסיף מסמכים.

שגית אפיק: אתה רוצה את זה, לא רוצה את זה?

משה גפני: << יור >> לא, אני לא רוצה את זה.

ינון אזולאי: << דובר >> הרב גפני, לא צריך בכלל את - - - של העובד.

משה גפני: << יור >> שנייה, אני יודע גם להגיד.

שגית אפיק: << דובר >> אתה לא רוצה שום הצלבת נתונים?

יערה למברגר: << דובר >> סליחה, אבל יש נתונים שהם רק בידי העובד, כמו למשל אם העובד פוטר או הוצא לחל"ת.

ורד וייץ: << דובר >> לא, זה לא נכון, משום שהמעסיק הוא זה שפיטר אותו ונתן - - -

יערה למברגר: << דובר >> לא בהכרח המעסיק הוא זה שפיטר אותו.

יערה למברגר: יכול להיות שזה היה מעסיק אחר, יכול להיות שהוא נקלט אצל מעסיק אחר.

יערה למברגר: יש נתונים במקרים מסוימים שהנתונים יהיו רק בידי העובד.

יערה למברגר: לא כל הנתונים בידי המעסיק.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: השכלתי.

ורד וייץ: << דובר >> אבל - - - מבקש את זה עבור מעסיק מסוים.

משה גפני: << יור >> תודה רבה.

משה גפני: די, שמעתי פעם אחת שמסבירים לי.

ורד וייץ: << דובר >> זה אותו מעסיק שפיטר אותו.

ורד וייץ: מה, זה מעסיק אחר?

שגית אפיק: << דובר >> יערה ממשרד המשפטים, מה הבעיה שהעובד יעביר את הנתונים האלה למעסיק?

שגית אפיק: למה צריך לעשות את הצלבת הנתונים הזאת, בטח ובטח לאור סעיף 12 האימתני שאישרתם להכניס להצעת החוק הזאת ועוסק בהעברת מידע קולוסאלי?

ורד וייץ: << דובר >> סליחה, אבל גם זאת עלולה להיות בעיה.

יערה למברגר: << דובר >> אפשר היה לשלב את כל הדברים האלה בהצהרת המעסיק.

יערה למברגר: אבל צריך לשים לב שאנחנו לא שומטים פה תנאים שהם משמעותיים, כדי להכניס עובד להגדרת "עובד מזכה", כמו למשל הסיטואציה שאמרתי שהוא הועסק על ידי מעסיק אחר ונקלט אצל מעסיק שני, כמו הסיטואציה שיש מספר מעסיקים.

יערה למברגר: יש נתונים שהעובד הוא המקור למידע, ואם לא נקבל את המידע הזה מהעובד אנחנו נפגע בטיפול היעיל בבקשה.

יערה למברגר: צריך לראות שאנחנו לא שופכים פה את התינוק עם המים.

שגית אפיק: << דובר >> זה לא יפגע בטיפול היעיל.

שגית אפיק: אתם כותבים כאן שזה תנאי.

שגית אפיק: המעסיק לא יקבל בכלל מענק לפי הניסוח כרגע, זה לא שאתם עושים את זה לצורכי יעילות.

שגית אפיק: אתם עושים את זה לצורכי השאלה האם הוא יקבל מענק – כן או לא.

שגית אפיק: לגבי שני מעסיקים, בואי נשים את זה רגע בצד.

שגית אפיק: חוץ משני מעסיקים, יש פרטים נוספים שהם רק בידי העובד ואין אותם למעסיק והוא לא יכול להגיש אותם?

שגית אפיק: כי בעצם תשעת הסעיפים כאן, זה נראה כאילו זה דרוש לצורך הצלבת מידע, לא לצורך יעילות.

יערה למברגר: << דובר >> אני חושבת שזה לא מוסתר.

יערה למברגר: חלק מהפרטים הם לצורך הצלבת מידע, ואני חושבת שגם זו מטרה לגיטימית.

יערה למברגר: אבל אני אומרת: חלק מהפרטים, למשל הפרט של העובד מזכה, אם הוא פוטר או הוצא לחל"ת ממעסיק אחר, אני חושבת שאת הנתון הזה אין למעסיק החדש.

משה גפני: << יור >> איזה מעסיק חדש?

קריאה: << קריאה >> מה מעסיק חדש?

קריאה: מה הסיטואציה?

יערה למברגר: << דובר_המשך >> יש מעסיק ראשון, הוא פיטר אותו.

יערה למברגר: עכשיו הוא נקלט אצל מעסיק אחר.

יערה למברגר: לא בהכרח אתה חוזר לאותו מעסיק.

משה גפני: << יור >> אותו מעסיק – אליו הוא חוזר.

יערה למברגר: << דובר_

יערה למברגר: המשך >> אבל זה לא תמיד אותו מעסיק.

משה גפני: << יור >> לא תמיד – הוא לא יקבל את המענק.

ינון אזולאי: << דובר >> אם הוא לא חוזר, גם אין לו את המענק.

ינון אזולאי: בדיוק ככה.

יערה למברגר: << דובר >> לא נכון.

יערה למברגר: המענק הוא עבור - - -

ורד וייץ: << דובר >> - - - קבוצה ריקה בכלל.

יערה למברגר: << דובר >> לא נכון, זו לא קבוצה ריקה.

יערה למברגר: המענק הוא עבור עידוד תעסוקת עובדים, לא רק החזרת אותם עובדים שאתה פיטרת או הוצאת לחל"ת.

ורד וייץ: << דובר >> אדוני היושבת-ראש, אני מטעם ההסתדרות, אני רוצה לבקש לומר מספר דברים.

משה גפני: << יור >> טוב, די, אין לי כבר כוח, מתחיל כבר לעלות לי על הלא יודע מה.

אופיר סופר: << דובר >> - - -

משה גפני: << יור >> אופיר, דקה.

משה גפני: המעסיק זה שמגיש את הבקשה והוא מצרף את כל הפרטים.

משה גפני: בין יתר הדברים הוא צריך לצרף מכתב של העובד, ששם יהיו את הפרטים שלו, האם הוא עוסק במקום אחר; ולא להפוך את כל העניין הזה למין משהו שהוא באמת אימתני, כמו ששגית אמרה.

משה גפני: זה הכול, זה מה שצריך לנסח, ואפשר להמשיך הלאה.

ורד וייץ: << דובר >> דווקא המידע הזה - - -

משה גפני: << יור >> לא, עם כל הכבוד, די.

ורד וייץ: << דובר_המשך >> שתי מילים.

משה גפני: << יור >> לא, אפילו לא חצי מילה.

ורד וייץ: << דובר_

ורד וייץ: המשך >> אפילו לא חצי מילה?

משה גפני: << יור >> לא.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> אני בכל זאת רוצה להתייחס, אם יורשה לי, להערה של היושב-ראש.

אסי מסינג: יש בו שילוב של שני דברים שצריך לקחת אותם בחשבון: אחד זה יעילות תפעולית, שתיים האפשרות שהמענק יגיע ליעדו.

אסי מסינג: השילוב של השניים הקל ביותר הוא באמצעות הגשת הטופס עצמו באמצעות העובד, ולא המעבר של טופס סרוק למעסיק, שיצטרך לסרוק אותו ולהעביר אותו לשירות התעסוקה.

אסי מסינג: זה הרבה יותר קשה לבדיקה והרבה יותר קשה לאיתור.

אסי מסינג: ולכן מה שהוצע כאן זה מסמך של הצהרה שהוא פשוט.

אסי מסינג: מדובר בטופס שהוא פשוט למילוי, הוא יהיה חלק - - -

משה גפני: << יור >> רבותיי, אני מבקש למחוק את פסקה (ד) לחלוטין, שזה לא ייזכר אפילו שזה היה פה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> (ד)?

ינון אזולאי: << דובר >> לא (ד) – (ג).

אייל לב-ארי: << דובר >> (ד) שבהצעת החוק - - - שאתם רוצים להוסיף, אסי.

אסי מסינג: << דובר >> (ד) בכחול?

שגית אפיק: << דובר >> הסמכת המנהל לפרטים נוספים.

משה גפני: << יור >> בסדר, חבל על הזמן.

משה גפני: לעבור לסעיף 6.

אסי מסינג: << דובר >> אם יורשה לי רגע, אנחנו קודם כול מבקשים להוסיף עוד פסקה (ד), ואחרי זה נגיע ל-(ה) שנמחק אותו, אבל לפני שנמחק אני אקרא אותו רגע.

אסי מסינג: אז זה הסעיף שאותו אנחנו מבקשים להוסיף.

אסי מסינג: לעניין הזה אני התייחסתי קודם לכן בסעיף קטן (ב) - - -

משה גפני: << יור >> רגע, אסי, רגע.

משה גפני: גם כן, איזה משרד אוצר יש לנו.

משה גפני: כן.

אייל לב-ארי: << דובר >> אתה זוכר את הפסקה הקודמת, שהם הזכירו חלק מהתנאים בבקשה שהם צריכים לציין למעסיק בהגשת הבקשה?

משה גפני: << יור >> כן.

אייל לב-ארי: << דובר_המשך >> הוא צריך גם לציין, אם הוא משתמש באמת בחברה שמפיקה לו תלושי שכר, אז לציין שהוא משתמש בחברה כזאת, ואז להוסיף עכשיו את מה שאסי רוצה להקריא, שתנאי באמת להגשת הבקשה למענק מהמעסיק, שיהיה מעבר מידע מחברה שמכינה לו את תלושי השכר ישירות אל שירות התעסוקה.

אייל לב-ארי: זה בעצם תנאי נוסף.

אייל לב-ארי: זאת אומרת, זה לא נותן למעסיק שמשתמש בחברה להפקת תלושי שכר להחליט שהוא רוצה להגיש עצמאית, אלא אם הוא משתמש בחברה הזאת, יהיה קשר ישיר.

משה גפני: << יור >> טוב, העברת מידע.

משה גפני: טוב, אפשר לעבור לסעיף 6?

משה גפני: לא רוצה את זה.

משה גפני: לא רוצה, פשוט מתחיל להימאס.

משה גפני: בוא נעצור פה את הדיון, נלך הביתה.

משה גפני: מה אתם רוצים, העברת מידע להכניס בדלת האחורית?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: סעיף 6.

אסי מסינג: << דובר >> זה לא בדלת האחורית, מדובר פה - - -

משה גפני: << יור >> לא רוצה לשמוע את זה.

משה גפני: סעיף 6.

משה גפני: אני הולך לדבר עם השר, האם רוצה חוק או שהוא רוצה פה להכניס כל מיני עיזים בכל הצדדים?

משה גפני: הוא יודע שאני נגד העברת מידע.

משה גפני: על מה אנחנו מדברים, על הדבר הכי פשוט.

משה גפני: תודה רבה, סעיף 6.

אסי מסינג: << דובר >> אבל זה לא עז.

משה גפני: << יור >> לא חשוב, זה לא ייכנס.

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> שוב, אולי לא הובן - - -

משה גפני: << יור >> הובנת לגמרי, כולל הכוונה של משרד האוצר בעניין.

משה גפני: ואם אתה תבחן את ההיסטוריה שלי כאן בוועדה, אז תראה מה היה לי עם משרד האוצר בנושא של העברת מידע.

משה גפני: סעיף 6.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> אני לא יודע מה הכוונה - - - משרד האוצר - - -

משה גפני: << יור >> סעיף 6.

משה גפני: אם אתה לא תקריא, אני אקריא.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> דילגנו על (ה).

ינון אזולאי: << דובר >> תמחק, יהיה לך יותר קל.

משה גפני: << יור >> מה השאלה?

משה גפני: לא, אתה יודע מה שהיה לי עם משרד האוצר על העברת מידע כאן?

משה גפני: החברים הכי טובים שלי באוצר, זה לא כמו היום.

משה גפני: אני נגד העברת מידע.

משה גפני: יש לנו מספיק היום בעיות, שאנחנו כמו אימא רוסיה.

משה גפני: מספיק.

אסי מסינג: << דובר >> אבל זה לא מידע נוסף.

משה גפני: << יור >> לא חשוב.

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: בסדר, תשמע, בניגוד לך לי יש חסינות.

משה גפני: מותר לי גם לדבר שטויות.

משה גפני: בניגוד לך.

משה גפני: זה לא יהיה.

משה גפני: סעיף 6.

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> אפשר לפחות לקרוא את פסקה (ד) המקורית או שגם אותה לא?

משה גפני: << יור >> סעיף 6.

שגית אפיק: << דובר >> הוא לא הקריא את סעיף (ד) המקורי שאתה רוצה להוריד.

משה גפני: << יור >> נכון.

שגית אפיק: << דובר_המשך >> אז שיקריא אותו ואז תוריד אותו.

משה גפני: << יור >> למה?

שגית אפיק: << דובר_המשך >> ככה זה עובד.

משה גפני: << יור >> בסדר, אני יכול לצאת רגע כשהוא מקריא, שאני לא אהיה פה?

משה גפני: בבקשה, תקרא.

אסי מסינג: << דובר >> כל מה שאנחנו מבקשים כאן לעשות במסגרת הסעיף הזה, לתת את ההצהרה, לקבוע את הנתונים, שחלקם - - -

משה גפני: << יור >> טוב, ליועצת המשפטית של הוועדה יש שאלות.

משה גפני: ואני מסרב לאפשר לה לשאול את השאלות, מכיוון שמבחינתי הסעיף הזה לא קיים.

משה גפני: הלאה, סעיף 6.

קריאה: << קריאה >> אדוני לא מקריא את ההסתייגויות היום?

משה גפני: << יור >> לא.

משה גפני: אני לא יכול להספיק.

משה גפני: אני רוצה.

מיקי לוי: << דובר >> לא, אין לי טענות, להיפך.

מיקי לוי: אני רוצה לחלק את זמני עם חוקה.

משה גפני: << יור >> אני לא אקריא את ההסתייגויות מבלי שאני אקריא לכם.

מיקי לוי: << דובר_המשך >> ופה אני חייב להודות שהגשתי 15 הסתייגויות מהותיות לחלוטין.

ינון אזולאי: << דובר >> מיקי, אולי תקל על ועדת החוקה, תביא לפה איזה 500?

משה גפני: << יור >> תעשה לי טובה.

מיקי לוי: << דובר >> צר לי על יעקב, כי הוא התייחס אלינו כל כך יפה, בדיוק כמו פה.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: מיקי, אם יהיה שינוי – אני לא חושב שיהיה שינוי, אנחנו לא יכולים להספיק.

משה גפני: זה מחר ב-10:30.

מיקי לוי: << דובר_המשך >> בסדר, אני אהיה פה.

קטי קטרין שטרית: << דובר >> מיקי, דנו בהמון דברים, יכול להיות שדנו - - -

מיקי לוי: << דובר >> זה רק 15 נושאים, אז אני רק מקריא שורה.

מיקי לוי: אומרים לי: דנו בזה – שלום.

משה גפני: << יור >> נכון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כן, הלאה, סעיף 6.

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

שגית אפיק: << דובר >> מה זה "לרבות באופן מקוון"?

שגית אפיק: מאיפה הוספת את זה עכשיו?

משה גפני: << יור >> זה מופיע, מופיע.

שגית אפיק: << דובר >> אה, ב-(ג).

שגית אפיק: סליחה.

שגית אפיק: בתוך כמה זמן החלטות המנהל יינתנו?

שגית אפיק: פספסתי.

אסי מסינג: << דובר >> בתוך 60 ימים – לא, הבקשה, לא החלטות המנהל.

שגית אפיק: << דובר >> אני יודעת.

שגית אפיק: החלטות המנהל לא כתוב כמה זמן.

אסי מסינג: << דובר >> בתוך כמה זמן אפשר יהיה לתקן.

שגית אפיק: << דובר >>

אסי מסינג: << דובר >> אי-אפשר יהיה להתחייב להחלטות המנהל בתוך 15 ימים - - -

ינון אזולאי: << דובר >> זה יהיה בערך, כמו העצמאים, שעד היום לא דנו בבקשות שלהם.

שגית אפיק: << דובר >> אבל, אסי, איך אי-אפשר להתחייב?

שגית אפיק: בן אדם כאן שמגיש תצהיר מוטעה או לא עומד בלוחות הזמנים, לא יקבל את המענק והוא צפוי לענישה פלילית בסכומים – אני לא רוצה להגיד עוד פעם את המילה אימתניים, אז אני לא אגיד.

שגית אפיק: << דובר >> שגית, אין כאן שום ענישה פלילית על השאלה אם מישהו לא עומד במועדים.

שגית אפיק: << דובר >> לא על המועדים.

שגית אפיק: יש לך ענישה פלילית בהמשך.

אסי מסינג: << דובר >> אם הפרטים הם פרטים מוטעים.

שגית אפיק: << דובר >> אז אתם לא אומרים מתי ייכנס לאדם הכסף?

שגית אפיק: זה כל כך נחוץ להעביר את החוק היום, הוא יתחיל רק בעוד 30 יום אחרי שהוא יעבור, ואתם לא יכולים לתת לוחות הזמנים, מתי הבן-אדם שמגיש בקשה למענק יקבל את הכסף.

שגית אפיק: זו שאלה דרמטית.

אסף וסרצוג: << דובר >> אני אסביר.

אסף וסרצוג: בכל מענק שעשינו עד עכשיו - - -

משה גפני: << יור >> לא, זה שאתם אומרים שתסבירו, הפירוש שהתשובה הולכת להיות שלילית.

משה גפני: אז תגידו: שלילי וזהו.

משה גפני: למה אי-אפשר לקבוע מועד מתי המנהל ייתן תשובה?

משה גפני: לא 15 יום – 20 יום.

משה גפני: למה אי-אפשר לתת תשובה?

אסף וסרצוג: << דובר >> מהסיבה המאוד פשוטה, שמאחר שהוא צריך לטפל במאות אלפי שכירים ובמאות אלפי עסקים אולי - - -

משה גפני: << יור >> אז תכתבו שזה יהיה כעבור שנתיים.

משה גפני: לא, כשאני אדבר עם ישראל כץ, אני אגיד לו שזה לא פועל.

ינון אזולאי: << דובר >> הרב גפני, אתה מבין מה הם אמרו, שאין להם בעיה עם לשכת התעסוקה, הם פנויים לקבל את הכול והכול בסדר, פתאום יש להם בעיה להגיד תוך כמה זמן.

ינון אזולאי: זה מה שקרה עם בעלי העסקים שעד היום מחכים.

משה גפני: << יור >>

אסף וסרצוג: << דובר >> יו"ר הוועדה, אנחנו עושים מענק שלא היה בהיקפו.

אסף וסרצוג: ייתכן ויהיו פה גם בהתחלה בעיות מסוימות וכן הלאה.

אסף וסרצוג: אנחנו כן יודעים שכל מעסיק ידע, לפי החישוב המאוד פשוט, כמה הוא אמור לקבל, והשאיפה היא שהוא יקבל את זה כמה שיותר מהר.

אסף וסרצוג: המענק הזה לא נכתב כדי שהוא - - -

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: כמה זמן המנהל צריך לתת תשובה?

משה גפני: כמה זמן?

אסף וסרצוג: << דובר_המשך >> עוד פעם - - -

שגית אפיק: << דובר >> מה החשש, אסף?

שגית אפיק: מה החשש?

שגית אפיק: שאם לא תעמדו בלוחות זמנים תצטרכו לשלם הפרשי הצמדה וריבית, כמו שאתם מבקשים ממי שמקבל ביתר בטעות את המענק?

קריאה: << קריאה >> בטעות, ולא באשמתו גם.

שגית אפיק: << דובר_המשך >> אז מה החשש?

שגית אפיק: שתצטרכו לשלם הפרשי הצמדה וריבית?

אסף וסרצוג: << דובר >> רגע, אני אסביר.

אסף וסרצוג: המדינה ויתרה על הרבה מאוד בקרות ואכיפה כדי שזה יהיה יותר מהיר.

אסף וסרצוג: אנחנו עושים את זה כי אנחנו מסתמכים הרבה על הצהרות בשלב ראשוני ועושים את הבדיקה בדיעבד.

אסף וסרצוג: ולכן אנחנו רוצים להרתיע.

אסף וסרצוג: אם לא תהיה הרתעה, יהיה כאן abuse מאוד רציני וינצלו את זה לרעה, לא העסקים הטובים אלא מי שרואה בזה פתח.

אסף וסרצוג: ויש פה הרבה מאוד כסף והרבה - - - ולכן אנחנו עושים את זה.

משה גפני: << יור >> אבל, אסף, אני לא מתווכח איתך.

משה גפני: תגיד לי כמה זמן.

אסף וסרצוג: << דובר_

אסף וסרצוג: המשך >> אני חושב שזה לא אחראי לקבוע זמן, מכיוון שמספיק שאחד לא יעמוד בו, וזה פתח לתביעות מול הממשלה, על משהו שהוא - - -

משה גפני: << יור >> כמה זמן?

שגית אפיק: << דובר >> 15 ימים זה סביר.

משה גפני: << יור >> בסדר, לא 15 ימים, תגיד יותר.

משה גפני: תגיד זמן.

משה גפני: אנחנו יוצאים מהעניין הזה לא לעניין.

משה גפני: תגיד כמה זמן.

אסף וסרצוג: << דובר >> אני אמרתי.

אסף וסרצוג: אני חושב שלא נכון לקבוע לוחות זמנים לתשלום, לא כי אנחנו לא רוצים, כי זה תלוי בהרבה משתנים.

משה גפני: << יור >>

אסף וסרצוג: << דובר_

אסף וסרצוג: המשך >> אז אנחנו נשמח שלא ייקבע על ידי הוועדה לעניין הזה.

משה גפני: << יור >> אז תגיד אתה.

משה גפני: לא על ידי הוועדה – אתם.

משה גפני: מה שתגידו, אנחנו נשמע.

אסף וסרצוג: << דובר >> נניח שנקבע זמן, יו"ר הוועדה, ולא עמדו בו לגבי כמות מסוימת של מעסיקים.

אסף וסרצוג: מה עכשיו קורה?

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: הלאה.

ינון אזולאי: << דובר >>

שגית אפיק: << דובר >> שהוא יגיד מה יהיה.

ינון אזולאי: << דובר >> יפה.

ינון אזולאי: את אותה ריבית והצמדה שהם רוצים לקחת, שישלמו גם פה.

אסף וסרצוג: << דובר >> - - - אם היינו מדברים - - -

משה גפני: << יור >> הלאה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני צריך בכלל לבדוק עם השר מה הוא ממהר עם החוק, הרי אתם אומרים שיש הרבה, זה מאות אלפים.

משה גפני: הלאה, סעיף 7.

אסי מסינג: << דובר >> זה הסעיף שמדבר על מי משלם את המענק.

משה גפני: << יור >> רגע.

משה גפני: מבקש מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי להתייחס.

משה גפני: בבקשה, אם אפשר להעלות אותו בזום ונשמע מה הוא אומר.

קריאה: << קריאה >> הרב גפני, הוא רוצה אבל על סעיף 8?

קריאה: על איזה סעיף הוא רוצה?

משה גפני: << יור >> על כמה סעיפים.

משה גפני: בבקשה, מאיר, הבמה שלך.

מאיר שפיגלר: << דובר >> הרב גפני, אני רוצה לדבר על מה שנאמר, שחלק מחברי הוועדה בעצם הקדימו את המאוחר בהקשר הזה.

מאיר שפיגלר: תראה מה קורה, אני הוצאתי מכתב שבוע שעבר, שמגולל או בעצם חושף את דרך התנהלות אגף התקציבים לעניין העברת המידע מהביטוח הלאומי לשירות התעסוקה, כדי ששירות התעסוקה יקים מנגנון חדש ויעביר את הנתונים לרשות המסים, כדי שרשות המסים תשלם.

מאיר שפיגלר: אני לא רוצה כרגע לדבר מדוע זה נעשה ככה, אני רוצה לדבר לגופו של עניין.

מאיר שפיגלר: ראשית, הביטוח הלאומי ער למשמעות של צנעת הפרט בנתונים, ואתה ציינת את זה.

מאיר שפיגלר: ואנחנו אמרנו, ואנחנו אומרים גם כעת, שהנתונים צריכים לעבור לגוף שבסוף מבצע את התשלום.

מאיר שפיגלר: אם זה רשות המסים, אז זה רשות המסים.

מאיר שפיגלר: אנחנו כבר ביצענו את זה בעבר, העברנו אליהם נתונים אודות חברות מעטים של בעלי שליטה, בצורה שקופה, בצורה ישירה, על בסיס סיכום בינינו לבינם; את מלוא הפרטים והנתונים שהיו בידינו, והם על הבסיס הזה היו אמורים לבצע את התשלום.

מאיר שפיגלר: אמרנו גם כעת במכתב שהוצאתי, והעברתי אותו למזכיר הוועדה שלך כדי שיעביר אותו, אם אפשר, לכל חברי הוועדה: תראו עד כמה במקום לייעל, לפשט, לקדם ולקצר לוחות זמנים, מערימים עוד ועוד מערכות שלא היו קיימות, שכל הייעוד שלהם זה ליצור מנגנונים נוספים במקום לעבוד בצורה יעילה.

מאיר שפיגלר: הביטוח הלאומי מתנגד לזה בתוקף.

מאיר שפיגלר: הדבר הזה לא היה במתכונת הזאת בעבר.

מאיר שפיגלר: אין סיבה שבעולם שהביטוח הלאומי לא יעביר את המידע ישירות על בסיס מה שהוא יאפיין לגורם המשלם, וזה יהיה יעיל יותר, טוב יותר, בפרקי זמן קצרים יותר, ותוך כדי שמירה מרבית - - - יותר מדי גורמים שנחשפים לנתונים של צנעת הפרט.

מאיר שפיגלר: אנחנו מתנגדים לזה בתוקף.

מאיר שפיגלר: שלא לדבר על זה שהכול נעשה במחשכים, בצורה שאף אחד לא ידע דבר וחצי דבר אודות מה שנעשה.

מאיר שפיגלר: לא דיברו איתנו, לא שאלו איזה נתונים יש לנו, האם הנתונים מטויבים, מעובדים, האם אפשר להעביר אותם ולבצע?

מאיר שפיגלר: כי כרגע אני אומר לך, כבוד הרב, שאין נתונים מטויבים.

מאיר שפיגלר: רוב הנתונים לא מטויבים, וכנראה לא יצליחו לעמוד בלוחות הזמנים שאומרים לחברי הוועדה - - -

משה גפני: << יור >> מאיר, דקה.

משה גפני: אני רוצה לדעת ממשרד האוצר, למה צריך להעביר את זה דרך שירות התעסוקה ושהוא יעביר את זה לרשות המסים.

משה גפני: האם משרד האוצר יודע לענות לי?

מאיר שפיגלר: << דובר_המשך >>

ינון אזולאי: << דובר >> הוא רוצה שזה יעבור דרכו ישירות, לא צריך לתת להם מידע.

משה גפני: << יור >> כן, תודה.

משה גפני: משרד האוצר, למה צריך את הסיבוב הזה, עם העברת מידע שיעבור לשירות התעסוקה ומשירות התעסוקה לרשות המסים?

משה גפני: אני מבקש להגיד עוד דבר: יש את הנושא הזה של כפל תמיכות.

מאיר שפיגלר: << דובר >> כפל קצבאות.

משה גפני: << יור >> כפל קצבאות, סליחה.

משה גפני: הנושא של כפל קצבאות, המשמעות של העניין, שעל פי המצב הקיים יקזזו את הקצבה שהוא מקבל.

משה גפני: אני מבקש, וזה לאחר ששוחחתי גם עם שר העבודה והרווחה וגם עם שר האוצר, ושניהם מסכימים לעניין הזה, שלא יהיה כאן כפל קצבאות, ובן אדם יוכל לקבל את הקצבה על אף שמדובר על שתי קצבאות וצריך לבצע את זה, ואני מבקש להוסיף את זה בחוק.

משה גפני: בבקשה, משרד האוצר.

אסי מסינג: << דובר >> אני אענה רגע לעניין הראשון.

אסי מסינג: לגבי השאלה של העברת המידע לשירות התעסוקה, כפי שהבהרתי במהלך הדיון, יש לנו פה שני גופים – גוף שקובע את הזכאות וגוף שמבצע בסוף את התשלום.

אסי מסינג: הגוף שקובע את הזכאות, כדי לקבוע את הזכאות הוא חייב לקבל מידע.

אסי מסינג: חלק מהמידע נמצא אצלו, חלק מהמידע נמצא בביטוח הלאומי.

אסי מסינג: זה בדרך כלל מסוג המידעים שעוברים מהביטוח לאומי לשירות התעסוקה.

אסי מסינג: והחלק השלישי הוא חלק שנמצא ברשות המיסים.

אסי מסינג: אחרי שהוא מקבל את המידעים משני הגופים, בצירוף המידע מהמעסיק והמידע מהעובד, אז הוא יכול לקבוע את הזכאות.

אסי מסינג: ולכן העברת המידע מביטוח לאומי לרשות המסים לא תעזור בדבר וחצי דבר, מכיוון שרשות המיסים אינה קובעת את הזכאות.

אסי מסינג: זה לעניין הראשון.

אסי מסינג: לעניין השני, מה שביקש היושב-ראש, אז אנחנו נעביר הצעה מסודרת, איך לכלול את התיקון.

אסי מסינג: זה תיקון עקיף לחוק הביטוח הלאומי ולחוק הבטחת הכנסה, והוא אינו קשור, הוא בנוסף לחוק הזה.

מאיר שפיגלר: << דובר >> הרב גפני, אני נזהר בלשוני.

מאיר שפיגלר: המידע ששמעתם כעת הוא מאוד לא מדויק.

מאיר שפיגלר: אני אומר את זה באנדרסטייטמנט בצורה מאוד זהירה.

מאיר שפיגלר: כל הנתונים נמצאים אצל הביטוח הלאומי, הביטוח הלאומי מטייב אותם, מעדכן אותם, והעביר בנושא אחר את הנתונים לרשות המיסים, והרעיון הוא שכך ייעשה גם כעת.

מאיר שפיגלר: איך הם יכולים לדעת מה יש לנו ומה אין לנו?

מאיר שפיגלר: הם בכלל לא פנו אלינו, הם לא דיברו איתנו.

מאיר שפיגלר: הם עשו את כלאחר יד.

מאיר שפיגלר: ואני מוחה על זה בתוקף.

ינון אזולאי: << דובר >> רגע, שפיגלר, אתה אומר שאתם תעשו את הבדיקה?

מאיר שפיגלר: << דובר_המשך >>

ינון אזולאי: << דובר_המשך >> מאיר, מה ההצעה שלך?

מאיר שפיגלר: << דובר >> ואני אומר לך את זה עוד פעם ועוד פעם, ואני אחראי על דבריי.

שגית אפיק: << דובר >> אתה מציע שהביטוח יקבע את הזכאות, שרשות המיסים תקבע את הזכאות או מה?

מאיר שפיגלר: << דובר >> אנחנו בדרך כלל מקבלים מרשות המיסים את המפרט של הנתונים שהם צריכים כדי שהם יוכלו לקבוע – הם במערכות שלהם – למי לתת וכמה.

מאיר שפיגלר: אגב, הביטוח הלאומי עושה את זה דרך קבע.

אסי מסינג: << דובר >> אני לא מבין - - - ומה לא ברור.

אסי מסינג: לא מוצע כאן שמי שיקבע את הזכאות יהיה רשות המיסים.

משה גפני: << יור >> אוקיי, רבותיי, מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, אני לא יודע אם אתם מכירים אותו הרבה זמן, אבל אני מכיר אותו הרבה זמן והוא איש רציני.

משה גפני: ואם הוא בא לכאן והוא אומר שאפשר להעביר את המידע, במקום שהוא יתגלגל בכמה מקומות, להעביר אותו במישרין לרשות המסים, אני חושב שזאת הצעה טובה.

משה גפני: הם הגוף המקצועי שעוסק בעניין הזה.

אסף וסרצוג: << דובר >> הרב גפני, אם אפשר רגע להגיד.

אסף וסרצוג: אני - - - שההתנגדות של ביטוח לאומי גם נובעת מהעובדה שלא היא מבצעת את זה, וזה בסדר, אבל רק לומר את הדברים.

אסף וסרצוג: המענק מתבסס על זה שאנחנו מחפשים את דורשי העבודה, לא את מקבלי הקצבאות.

אסף וסרצוג: מקבלי הקצבאות זה עוד דרך להגיע לכלל האוכלוסייה.

אסף וסרצוג: דורשי העבודה רשומים בשירות התעסוקה.

אסף וסרצוג: כך או אחרת, צריך להיות פה מעבר של מידע בין גופים.

אסף וסרצוג: ובסופו של דבר, ההחלטה שרשות המסים תשלם, נבעה מהעובדה שרשות המסים היא זו שנמצאת בקשר עם כל בעלי העסקים במדינת ישראל, היא יודעת לשלם להם, גם עשתה את זה במהלך התקופה הזאת.

אסף וסרצוג: ולכן נאלץ לבצע את ההעברה הזאת.

אסף וסרצוג: כך או כך יהיה לה את הצורך לעשות את זה.

אסף וסרצוג: אני מבין שביטוח לאומי ומנכ"ל הביטוח הלאומי מעוניין לבצע את זה.

אסף וסרצוג: זה בסדר גמור, אין לי טענה כלפי העניין הזה.

אסף וסרצוג: אבל העברת המידע מתבססת על מידע שכבר קיים בשירות התעסוקה וכבר עובר לשירות התעסוקה - - -

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: הבנתי.

מאיר שפיגלר: << דובר >> הרב גפני, אני חייב להשיב.

אסף וסרצוג: << דובר >> רגע, תשיב, רק תן לי לסיים.

אסף וסרצוג: אסיים רק בכך שאומר, שהממשלה דנה בעניין הזה, היא הייתה מודעת לזה, זה עמד בפניה, וככה היא גם החליטה שהיא רוצה לבצע את זה.

משה גפני: << יור >> אני מבקש, היות שאנחנו לא נמשיך עכשיו את הדיון, אנחנו נחדש אותו, בעזרת השם, מחר בבוקר ב-10:30, אני מבקש שתבדקו את זה מחדש.

משה גפני: העברת מידע ושזה יתחיל להתגלגל בצורה כזאת – לא מוצא חן בעינינו.

משה גפני: אני מבקש שתבדקו אצלכם, יחד עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, לראות מה אנחנו עושים עם הדבר הזה.

משה גפני: לכאורה אנחנו מקצרים תהליך, והמידע לא מסתובב על האזרחים בכמה מקומות.

משה גפני: אני מבקש שתבדקו את זה עד מחר.

משה גפני: הדבר הנוסף, לגבי הדבר השני שהעליתי, אני מבקש תשובה.

מאיר שפיגלר: << דובר >>

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: תשובה לשאלה השנייה שלי.

אסי מסינג: << דובר >> התיקון הזה, כמו שאמרנו, מקובל על השרים.

אסי מסינג: ואנחנו נעביר את התיקון לשילוב שלו בהצעת החוק.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: אנחנו נוכל לנסח את זה, שגית?

שגית אפיק: << דובר >> כן.

שגית אפיק: הם אומרים שיש להם נוסח מוכן - - -

אסי מסינג: << דובר >> יש לנו נוסח מעודכן שאנחנו נעביר לכם.

שגית אפיק: << דובר >> על איזה תיקון דיבר מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי לנוסח שלכם?

שגית אפיק: אתם יכולים להסביר?

מאיר שפיגלר: << דובר >> עם תיקון קטנצ'יק, כן.

שגית אפיק: << דובר >> אז אפשר להסביר אותו?

מאיר שפיגלר: << דובר >> כן, בוודאי, התיקון בסך הכול אומר את הדבר הבא - - -

אסי מסינג: << דובר >> בשביל זה אני רוצה שנעבור על כל הנוסח.

אסי מסינג: אני מציע: נסיים רק את ההצעה, ואז נעבור לתיקון העקיף לחוק הביטוח הלאומי ולהבטחת הכנסה.

אסי מסינג: פשוט אנחנו נמצאים בסעיף 8 כרגע.

משה גפני: << יור >> לא שמעתי את התשובה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: אני מבקש להמשיך להקריא "תשלום ביתר".

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

שגית אפיק: << דובר >> ויתרתם על הריבית?

אופיר כץ: << דובר >> למה חייב מידע חסר?

אסי מסינג: << דובר >> כלומר, אם יש תשלום ביתר, שהוא אינו אגב מסירת מידע מוטעה או חסר, אז ההחזר שלו - - - למדד.

אופיר כץ: << דובר >> לא, בסדר, מידע מוטעה אני מבין.

אופיר כץ: למה מידע חסר?

אסי מסינג: << דובר >> ככל שמדובר בתשלום שהוא מבוסס על מידע חסר או מוטעה, אז התשלום יישא גם הפרשי ריבית.

ינון אזולאי: << דובר >> אם איחרו, אתה לא מסכים שהממשלה תשלם בריבית.

ינון אזולאי: אין שום סיבה פה שהוא ישלם בריבית בדבר שהוא חסר, או גם בדבר שהוא מוטעה, שהוא לא בזדון, אין שום סיבה לשלם על זה ריבית.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

משה גפני: את החסר אנחנו נוציא.

משה גפני: הלאה.

ינון אזולאי: << דובר >> את הריבית?

משה גפני: << יור >> כן, ריבית למידע חסר.

ינון אזולאי: << דובר >> לא, אבל גם את החסר וגם את - - -

קריאה: << קריאה >> לא, את הריבית הם הורידו, אבל צריכים להוריד את המילה חסר.

אייל לב-ארי: << דובר >> - - - בהפרשי הצמדה בריבית, הוא יהיה חייב רק בהצמדה אולי.

ינון אזולאי: << דובר >> ואת הטעות אתה משאיר?

אופיר כץ: << דובר >> לא, טעות לא, ביקשנו להוריד.

אייל לב-ארי: << דובר >> טעות יהיה גם הצמדה.

ינון אזולאי: << דובר >> אז הכול?

אסי מסינג: << דובר >> לא יכול להיות מצב שבו מעסיק מוסר מידע מוטעה, ועל בסיסו התקבלה החלטה, ולאחר מכן הוא צריך להשיב אותו, והוא משיב אותו ללא תשלום לכל הפחות של ריבית.

אסי מסינג: נדמה לי שזה מצב שהוא מאוד בעייתי.

אסי מסינג: ולכן אנחנו קיבלנו את ההערות שעלו, והורדנו במצב שבו אין לצורך העניין אשמה במידע שנמסר למעסיק על דרישת ההחזר.

אסי מסינג: אבל ככל שלמעסיק יש אשמה בעניין, בין אם הוא מסר מידע חסר ובין אם הוא מסר מידע מוטעה, יש לכל הפחות מקום להוסיף ריבית, מבלי להידרש לשאלה שייתכן - - -

משה גפני: << יור >> המילה "חסר" אנחנו מורידים.

אופיר כץ: << דובר >> המוטעה באמת מובן.

אופיר כץ: החסר לא מובן, ונראה לי שצריך ואפשר להוריד אותו.

משה גפני: << יור >> להוציא אותו.

משה גפני: הלאה, בבקשה, להקריא.

אסי מסינג: << דובר >> האפשרות האחרת היא, דרך אגב, שפשוט לא ידונו בבקשות שיש בהן מידע - - -

אופיר כץ: << דובר >> לא, אנחנו לא רוצים להעניש את האנשים.

אופיר כץ: אנחנו רוצים ללכת לקראת, אבל אם חסר לו איזה טופס או איזה פרט כלשהו, לא צריך להאשים אותו - - - יתר.

אסי מסינג: << דובר >> אני עובר לסעיף הבא.

משה גפני: << יור >> מה זה?

משה גפני: תסביר מה אמרת.

אייל לב-ארי: << דובר >> תסביר מה אומרות ההוראות.

אסי מסינג: << דובר >> ההוראות מאפשרות לבצע הוראות לפי חוק פקודת המסים (גבייה).

אסי מסינג: אנחנו מדברים, שוב, על סכום היתר שדיברנו עליו קודם לכן, ועל הפרשי ההצמדה וריבית, כך שאפשר יהיה לקזז את הסכום הזה, לגבות אותו כמו שגובים חוב מס.

אייל לב-ארי: << דובר >> וזה למשל אומר עיקולים של חשבון, אסי?

אסי מסינג: << דובר >> ובמידה שהגבייה היא באיחור, אז גם לשלם על זה קנס פיגורים.

אסי מסינג: ככל שיש ריבית כמובן.

אסי מסינג: שוב, על סכום היתר ועל הפרשי הצמדה וריבית כאמור, אנחנו בסך הכול נותנים פה כלים בסופו של דבר, ככל שהם ישנם, לאפשרות לגבות אותם.

אסי מסינג: אלה סעיפים סטנדרטיים שנמצאים בכל חקיקה שבמסגרתה משלמים מענקים ונדרשת - - - בגינם, אם מס הכנסה שלילי, דרך מענק לעצמאים וכו' וכו'.

אייל לב-ארי: << דובר >> אם ככה, אם אני מבין נכון, יש בעצם עכשיו כמה מקורות לגבייה או קיזוזים: אחד, על סכום יתר כלשהו, בין אם הוא ניתן על מידע מוטעה ובין אם לא, בין אם בטעות; ובין אם גם על הפרשי ההצמדה וריבית יחולו הוראות פקודת המיסים (גבייה), שזו גם אפשרות לעקל את החשבון של הבן-אדם או להטיל עיקול.

אייל לב-ארי: על הוראות חוק המיסים (קנס פיגורים) במקרה, כמו שאמרת, שיהיו קנסות פיגורים אחרי ה-90 ימים.

אייל לב-ארי: הוראות חוק קיזוז מיסים, שזה בעצם אפשר לעשות את הקיזוז ביחס - - -

אסי מסינג: << דובר >> לחוב מס - - -

אייל לב-ארי: << דובר >> אם יש לאותו מעסיק יתרת זכות אצל מס הכנסה.

אייל לב-ארי: ובנוסף, גם אפשרות לעשות עכשיו קיזוז, להסמיך את החשב הכללי לבצע קיזוז על - - -

אסי מסינג: << דובר >> לא, את הסעיף הזה לא קראתי.

אסי מסינג: אנחנו מדברים רק על סעיף קטן (ד).

אייל לב-ארי: << דובר >> אה, חשבתי שקראת.

אייל לב-ארי: סליחה.

אייל לב-ארי: אתם רוצים פה שתהיה אפשרות להכניס את זה לתוך הוראות של פקודת המיסים (גבייה), קנסות פיגורים, קיזוז מיסים?

ינון אזולאי: << דובר >> למה אני צריך את כל זה?

ינון אזולאי: הרי אם אנחנו מבטלים להם את הריבית - - -

אופיר כץ: << יור >> לא, אתה לא מבטל להם לגמרי את הריבית, זה העניין.

אסי מסינג: << דובר >> בדומה להוראות אחרות בתשלומים, ששולם תשלום שהוא ביתר למדינה, אז יש את אמצעי הגבייה האלה, האמצעים המינימליים.

ינון אזולאי: << דובר >> אם תשלום היתר ניתן בטעות שלהם?

ינון אזולאי: הם הפקידו לי יותר.

אייל לב-ארי: << דובר >> הם שילמו בטעות.

אסי מסינג: << דובר >> - - - שהמעסיק קיבל ולא מגיע לו.

אסי מסינג: על זה אנחנו מדברים.

ינון אזולאי: << דובר >> יפה, הם שילמו בטעות.

ינון אזולאי: לא טעות שלי, טעות שלהם.

ינון אזולאי: למה אני צריך לשלם על זה ריבית?

אייל לב-ארי: << דובר >> לא, על זה לא יהיה ריבית.

אסי מסינג: << דובר >> על הריבית דיברנו קודם לכן.

אופיר כץ: << יור >> אסי, שנייה רגע.

אייל לב-ארי: << דובר >> על מה ששולם בטעות, גם מה ששולם בטעות וגם מה ששולם עקב מידע חסר, זה יהיה בעצם הקרן בצירוף הצמדה.

אייל לב-ארי: מה ששולם עקב מידע מוטעה, זה יהיה יחד עם הצמדה בריבית.

אייל לב-ארי: שני הראשים האלה, לא משנה כרגע ממה היה תשלום היתר, מחילים הוראות לעניין גביית תשלום היתר, בין אם זה פקודת המיסים (גבייה), חוק המיסים (קנס פיגורים) וחוק קיזוז מיסים.

אייל לב-ארי: אלה בעצם ההוראות שיחולו.

ינון אזולאי: << דובר >> אז אם אני רוצה להכניס פה, שאם שילמו פחות ממה שצריך, ישלמו לי גם זה בתוספת ריבית והצמדה – כן?

אייל לב-ארי: << דובר >> זה לא כתוב.

ינון אזולאי: << דובר >> נוסיף.

ינון אזולאי: אם הם שילמו לי פחות בטעות שלהם, לא בגלל מידע חסר, אז שישלמו גם על זה ריבית והצמדה.

אסף וסרצוג: << דובר >> רק הערה.

אסף וסרצוג: אתה גם מתייחס, כמו שביקשת מאיתנו להתייחס קודם, אנחנו לא מתייחסים למעסיקים כעבריינים, אלא רק רוצים למנוע ממי שמנסה לנצל לרעה, ויש פה הרבה פתח לניצול לרעה.

אסף וסרצוג: יכולים לספר לך, נגיד, רשות המסים, שבצוק איתן הוגשו בקשות לשיפוי בקרן מס רכוש בהיקף של 2.5 מיליארד שקלים, ואחרי בדיקה שולמו 1.3, כי גילו ש-1.2 היו בעצם בקשות שלא עמדו בתנאים, ורובן באו בעולם השכר.

אסף וסרצוג: אז אני מבקש, באמת אני אומר, אל תתייחס גם למדינה - - -

ינון אזולאי: << דובר >> יכול להיות שזה בגלל בירוקרטיה.

ינון אזולאי: בוא נעשה סדר, אסף, יכול להיות שזה בגלל בירוקרטיה - - -

אסף וסרצוג: << דובר >> חבר הכנסת אזולאי, אני מבין את הקושי שאתם מעלים, וזה בסדר, זה מאזן אותנו.

אסף וסרצוג: אבל תהיו גם רגע אחד כלפינו, נעשה פה משהו שלא נעשה מעולם.

אסף וסרצוג: זה שהיו בעבר מענקי תעסוקה, הם אף פעם לא היו בהיקפים האלה.

אסף וסרצוג: אנחנו מדברים פה על מאות אלפי שכירים, מאות אלפי עסקים.

אסף וסרצוג: זה לא קיים באף מנגנון.

אסף וסרצוג: אתם גם צריכים להבין אותנו, הפתח לניצול לרעה פה הוא אדיר, אדיר.

אסף וסרצוג: יכולים לרמות את המדינה במאות מיליוני שקלים, וזה כסף של כולנו – שלך ושלי ושל כל מי שנמצא פה.

אסף וסרצוג: בסופו של דבר אנחנו צריכים גם לשמור עליו.

אסף וסרצוג: תסתכלו רגע אחד גם מהצד שלנו.

אסף וסרצוג: אל תסתכלו רק על זה שהמדינה, הממשלה, לא רוצה לשלם את הכסף, ולכן אתם תעשו הכול כדי - - -

ינון אזולאי: << דובר >> אסי, אנחנו מסתכלים.

אסף וסרצוג: << דובר >> זה בסדר, תעשו פיקוח.

אסף וסרצוג: אבל תבינו אותנו.

אסף וסרצוג: אתם לא יכולים להסתכל על זה - - - זה לא הוגן.

ינון אזולאי: << דובר >> ההבדל, שאני מסתכל מנקודת מוצא, שקודם כול האזרחים ברובם הם ישרים.

ינון אזולאי: אני לא מסתכל עליהם כרמאים.

ינון אזולאי: אני בדיוק מסתכל עליהם בצד ההפוך.

ינון אזולאי: קודם כול, בוא נעשה אותם ישרים.

ינון אזולאי: זה שאתה אומר שבצוק איתן היה מ-2.2 ל-1.2 – אני לא יודע, אולי זה בגלל בירוקרטיה של המדינה, שאנחנו אחר כך ראינו שהשלימו למסעדנים והשלימו לעוד מקומות.

אסף וסרצוג: << דובר >> לא בגלל בירוקרטיה, זה בגלל שהוצאו בקשות לא – אבל, חבר הכנסת אזולאי, כבר במענק הוצאות קבועות שיש היום, אנחנו רואים חברות מאוד מכובדות שמגישות בקשות ביתר, ורק אחרי בדיקה מורידים להם.

אסף וסרצוג: ופה תהליך הבדיקה הוא בדיעבד.

אסף וסרצוג: אז תבינו רק מה הפוטנציאל.

ינון אזולאי: << דובר >> אתה יודע כמה כאלה אני מכיר, שכבר בתחילת שנה הגישו את הדוח שבעלי העסקים מגישים אותו, ואחר כך אומרים להם: אם בסופו של דבר אתם הגשתם פחות תשלמו על זה קנס, ואם הגשתם יותר נחזיר לכם.

ינון אזולאי: יש כאלה שכבר הגישו לפני הקורונה, כי הם לא ידעו מה ילך, ובסופו של דבר גם לא יחזירו להם את הריבית או משהו כזה.

ינון אזולאי: אני לא עושה סדר עכשיו בכל העולם, אבל אני אומר: בדברים שעכשיו אנחנו נמצאים בהם, בואו ננסה לעשות כמה שיותר קל, וכמה שפחות גנבים לעשות את האזרחים שלנו.

אסף וסרצוג: << דובר >> אין בעיה, אבל אנחנו נמנענו מהרבה בירוקרטיה כדי שזה יהיה מהר.

אסף וסרצוג: אנחנו צריכים את ההגנה שלכם גם, כדי שלא יהיה abuse, זה בסוף כסף של כולנו.

אסף וסרצוג: הדברים שאתם מורידים לנו פה, השלייקעס שאתם שמים עלינו, בסוף רק גורם לכך שיותר קל לרמות את המדינה.

אסף וסרצוג: זה הכול.

אופיר כץ: << יור >> זה שהורדתם אם הוא לא אשם והוא לא צריך לשלם ריבית זה בסדר.

אופיר כץ: אסי, אתה יכול להמשיך, סעיף (ה).

אייל לב-ארי: << דובר >> אבל כל בקשה לא מאושרת אוטומטית.

אייל לב-ארי: גם אם זה ייעשה באמצעות האינטרנט, מישהו יבדוק את הנתונים.

אייל לב-ארי: זאת אומרת, החשש מפני ניצול לרעה, כמו שאסף אמר, לכאורה אמור להצטמצם, כי עין אנושית בודקת את זה.

אייל לב-ארי: זו לא תהיה בקשה כמו מחשבון סימולציה שאומר לך: אולי כן, אולי לא.

אייל לב-ארי: מישהו בודק את זה.

קריאה: << קריאה >> בדיעבד.

אייל לב-ארי: << דובר >> התשלום גם לא ניתן אוטומטית.

אייל לב-ארי: אנחנו לא יודעים תוך כמה זמן הוא גם יאושר.

אייל לב-ארי: זאת אומרת, זה לא כזה בדיעבד, יש אפשרות לעשות בקרה לפני שמאשרים ומעבירים את הכסף.

אסי מסינג: << דובר >> שוב, יש פה שורה של תשלומים, שחלקם יהיו על בסיס נתונים מסוימים שהבדיקה תהיה בדיקה מינימלית.

אסי מסינג: וייתכן בהחלט שיתברר שהתשלומים ששולמו הם תשלומים ביתר.

אסי מסינג: ולכן יש כאן מנגנונים מאוד מאוד פשוטים להשיב את הסכומים.

אסי מסינג: הם מנגנים מקובלים, כמו שציינתי, הם קיימים במס הכנסה שלילי, והם קיימים במענקים לעצמאים ובעוד דברים האחרים.

אסי מסינג: ולכן אין פה איזה חידוש גדול.

אסי מסינג: כל מה שהוא מבטיח זה יכולת מינימלית של הגבייה שפשוט ששולם ביתר, עם ההערה שהוערה לגבי השאלה של הפרשי הריבית והצורך של ההתאמה של העניין הזה.

אסי מסינג: אני ממשיך, אני עובר לסעיף קטן (ה) ברשותכם.

להוסיף את: הסעיף הזה מאפשר שבמקרה ובו יש למעסיק חוב למדינת ישראל, למשרד ממשלתי כלשהו, ניתן יהיה לקזז את המענק הזה כנגד אותו חיוב כספי.

להוסיף את: סעיף דומה ומקובל גם הוא בתחומים אחרים.

ינון אזולאי: << דובר >> לא, סליחה, אם עכשיו היה מגיע לו המענק, והחוב היה קודם לקורונה, לצורך העניין, יקוזז לו?

אסי מסינג: << דובר >> אם יש לו חוב למדינת ישראל, למשרד ממשלתי אחר כלשהו.

ינון אזולאי: << דובר >> שקדם לקורונה, כן?

אסי מסינג: << דובר >> אז אין הצדקה שהמדינה גם תשלם לו תשלום וגם הוא עדיין יהיה חייב לה סכום.

אסי מסינג: ולכן הוא יקוזז במקור בהיקף - - -

ינון אזולאי: << דובר >> לא.

ינון אזולאי: אין שום סיבה.

ינון אזולאי: אז הוא לא יביא את האנשים בחזרה לעבודה.

ינון אזולאי: אין שום סיבה שאת המענק הזה לא ניתן לו ונעקל אותו.

ינון אזולאי: הרב גפני, אתה שומע מה שהוא אומר פה?

משה גפני: << יור >> לא, אני הפסקתי לשמוע כבר.

משה גפני: להמשיך הלאה, אנחנו לא מקבלים את הסעיף הזה.

משה גפני: מדינת ישראל היא לא מדינה שלוקחת מפה כסף, וההוא חייב שמה, אז נקזז לו את זה.

משה גפני: עם כל הכבוד.

ינון אזולאי: << דובר >> אולי היא עושה שעבודא דר' נתן.

ינון אזולאי: מה אתה אומר?

משה גפני: << יור >> אני לא מסכים.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> אם יש - - -

משה גפני: << יור >> הלאה, הלאה.

משה גפני: רבותיי, אני רוצה לגמור את ההקראה היום.

משה גפני: אני מבקש לעשות את זה מהר, מה שנצטרך לשאול אנחנו עוד נשאל.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: סעיף (ז) ירד.

משה גפני: סעיף 9.

אסי מסינג: << דובר >> הערה בקשר לסעיף 8, שהיא מתחברת, שאנחנו נצטרך להתייחס גם לשאלת העיקולים הנוספים שקיימים על ידי נושים אחרים לגבי המענק, ואנחנו נתייחס לכך מחר בבוקר.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: סעיף 9.

אסי מסינג: << דובר >> הסעיף הזה קובע למעשה שלא צריך על המענק לשלם מע"מ.

משה גפני: << יור >> סעיף 10.

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> מה זה (ב)? מאיפה (ב)?

אייל לב-ארי: << דובר >> הם הוסיפו.

אייל לב-ארי: הם הוסיפו תוך כמה זמן אפשר להגיש ערר.

אסי מסינג: << דובר >> זה סעיף שאנחנו מבקשים להוסיף.

משה גפני: << יור >> כן.

משה גפני: כמה?

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> כדי לקצוב זמנים, בהתאם למקובל, כמה זמן אפשר להגיש ערר.

ינון אזולאי: << דובר >> מעניין שזה מקובל לקצוב בזמנים, אבל להם זה לא מקובל לקצוב בזמנים.

ינון אזולאי: אתה מבין?

משה גפני: << יור >> הלאה.

משה גפני: אבל זה לטובת העניין.

ינון אזולאי: << דובר >> כמה זמן?

אייל לב-ארי: << דובר >> תוך כמה זמן יחליטו בערר?

אסי מסינג: << דובר >> 60 ימים.

ינון אזולאי: << דובר >> לא, אבל תוך כמה זמן הוא יכול להגיש?

אייל לב-ארי: << דובר >> לא, ערר מוגש תוך 60 יום.

אייל לב-ארי: תוך כמה זמן תינתן החלטה בערר?

יערה למברגר: << דובר >> לא מקובל לקצוב בזמן כשנותנים החלטה בערר.

אייל לב-ארי: << דובר >> אני יודע שלא מקובל, יערה, וזה לא כתוב לא בחוק בתי המשפט - - -

יערה למברגר: << דובר >> לא, זה קבוע בחוק בתי דין מנהליים שחל 45 ימים, נדמה לי.

אייל לב-ארי: << דובר >> אני יודע.

יערה למברגר: << דובר >> - - - לקבוע פה הוראה מפורשת.

אייל לב-ארי: << דובר >> אבל זה חלק מהשאלות שאנחנו שואלים לגבי מועדים, כי אנחנו בסופו של דבר אנחנו רוצים שהמענק ישולם במהירות המרבית בנסיבות העניין למעסיקים.

אייל לב-ארי: זה חלק מהתכליות שהסברתם בוועדה.

אסי מסינג: << דובר >> בסופו של דבר ועדת ערר היא הערכאה השיפוטית שבגינה לפני ההליכה לבית משפט, אפשרות לעתור על ההחלטה בערר, והמועדים הללו אין מקום לקצוב לגביהם מועד מיוחד אחר בהקשר הזה.

ינון אזולאי: << דובר >> מה זה "אין מקום"?

ינון אזולאי: אתה רוצה שיגישו ערר תוך 60 יום, תגיד תוך כמה זמן תהיה החלטה בערר.

ינון אזולאי: מצד אחד מקובל זמנים, מצד אחד לא מקובל זמנים.

משה גפני: << יור >> כמה זמן?

משה גפני: כמה זמן צריך לתת תשובה?

אסי מסינג: << דובר >> המקסימלי, שוב, על ערר חל חוק בתי הדין מנהליים, וההחלטה בעניין הזה היא תוך – אין שמה מגבלה?

אסי מסינג: על החלטה של ערר אין מגבלה, למיטב ידיעתי.

יערה למברגר: << דובר >> 45 יום.

אסי מסינג: << דובר >> אז זו המגבלה.

משה גפני: << יור >> 45 יום.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >>

ינון אזולאי: << דובר >> מה אתה מוסיף פה?

ינון אזולאי: הוספת פה משהו, תגיד שהוספת.

אסי מסינג: << דובר >>

מירי סביון: << דובר >> כבוד היושב-ראש, זאת מירי, אני מנסה להתפרץ.

מירי סביון: מתנצלת על ההתפרצות.

אסי מסינג: << דובר >> רגע, אבל אני רק באמצע סעיף 11.

מירי סביון: << דובר_

מירי סביון: המשך >> אה, אז תסיימו, ואני אשמח אם אחרי זה תהיה לי רשות דיבור.

משה גפני: << יור >> תגידי עכשיו.

משה גפני: הח"כים לא פה.

מירי סביון: << דובר_המשך >> אני רוצה רגע להתייחס, מכיוון שהחלק שאנחנו אחראים עליו זה הנושא של תשלומי המענק, ולהגיד מה אפשרי לעשות ומה אי-אפשרי לעשות.

מירי סביון: אנחנו מדברים פה על מערכת שאמורה לשלם את המענקים האלה בטווח זמן מאוד קצר, ולכן אנחנו מבחינת המערכות התפעוליות שמשלמות, צריכים להיות מסוגלים לעשות את זה בטווחי הזמן שהוגדרו.

מירי סביון: ולכן גם לגבי הריבית וההצמדה, מבחינתנו החוב הזה, ככל ששולם ביתר, יישא ריבית והפרשי הצמדה לפי ההגדרה שלהם בפקודת מס הכנסה.

מירי סביון: זה אחד.

מירי סביון: לגבי הנושא של עיקולים ו/או קיזוזים – אז המערכות האלה לא מאפשרות טיפולים, לא על ידי צדדים שלישיים ולא על ידי המדינה, למעט האפשרות לקזז כנגד מענק כזה חובות מיסים.

מירי סביון: ולכן זה מה שכרגע אפשר לעשות בתוך המערכות בלוחות זמנים שהותוו.

מירי סביון: אם רוצים להיכנס למערכת שמסוגלת לקבל רישומים של עיקולים ודברים מהסוג הזה, המשמעות היא שהפיתוח ידרוש זמן רב ניכר נוסף.

אייל לב-ארי: << דובר >> אז לפי מה שאת אומרת צריך להוריד את הוראות פקודת המסים (גבייה)?

מירי סביון: << דובר >> לא, לא, לא.

מירי סביון: פקודת המיסים (גבייה) יכולה לחול, כי זה נמצא בתוך מערכות הגבייה שלנו.

מירי סביון: ולכן זה מה שאפשר להשאיר בפנים וזה צריך להיות בפנים.

אייל לב-ארי: << דובר >> עיקולים אחרים לא?

מירי סביון: << דובר >> אבל מה שחייבים לקבוע בהקשר הזה, אלא אם כן מוכנים לקחת עוד חודשים רבים של עבודה על המערכות:

מירי סביון: סכום היתר צריך להיות מוחזר בתוספת ריבית והפרשי הצמדה מהיום שהוא שולם עד ליום ההחזר, כי הוא הופך להיות בעצם מבחינתנו חוב מס לכל דבר ועניין.

מירי סביון: גם המשמעות היא שניתן יהיה לקזז החזרי מס על חוב, לקזז סכום ששולם ביתר.

מירי סביון: וגם לגבי היעדר היכולת למשול עיקולים על המענק הזה – זה אומר שאם יש צד שלישי לדוגמה שרוצה לרשום עיקול בגין המענק, אין אפשרות כזאת.

מירי סביון: זה משהו שצריך להבין את המשמעויות שלו, וצריך לקחת בחשבון.

משה גפני: << יור >> טוב, אני אחשוב על זה.

משה גפני: הלאה.

מירי סביון: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> טוב, נתייעץ על העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש להמשיך להקריא.

משה גפני: תודה רבה.

יערה למברגר: << דובר >> שנייה, אני רוצה בבקשה לתקן טעות.

יערה למברגר: אני אמרתי לפני כמה רגעים שבחוק בתי דין מנהליים קבוע זמן של 45 ימים להכרעה בערר – ולא קבוע מועד להכרעה בערר בחוק, זה רק מועדים להגשת הערר.

יערה למברגר: באופן כללי לא מקובל לקבוע את המועד להכרעה בערר.

יערה למברגר: זה גוף מעין שיפוטי, ואין הוראה כזאת בחוק בתי דין לעניינים מנהליים.

ינון אזולאי: << דובר >>

אייל לב-ארי: << דובר >> אין אף חוק שקובע, עד כמה שאני יודע לפחות, בהחלטות שיפוטיות, בין אם חוק בתי המשפט, חוק בתי דין מנהליים, חוק בית משפט לעניינים מנהליים, קביעה תוך כמה זמן יינתן פסק דין.

ינון אזולאי: << דובר >> בסדר, גם אין חוק כזה.

ינון אזולאי: אבל יכולים למשוך אותו - - -

אייל לב-ארי: << דובר >> יש בתקנות, רק זה לא קיים.

ינון אזולאי: << דובר >> אז זה יהיה תקדים.

יערה למברגר: << דובר >> ולכן רציתי לתקן, כי אמרתי משהו לא מדויק.

קריאה: << קריאה >> - - -

ינון אזולאי: << דובר >> לא, אז אתה תביא את זה עוד פעם לחוק?

ינון אזולאי: עכשיו החוק.

משה גפני: << יור >> רגע, אני לא מקיים דיון.

משה גפני: אני רוצה לגמור את ההקראה, וזה הכול.

משה גפני: כן, מה הדבר השני?

יערה למברגר: << דובר >> משפט קצר.

יערה למברגר: עמדת מנכ"לית משרד המשפטים, כי בסופו של דבר ועדת ערר לא תוקם במשרד המשפטים ללא הקצאת משאבים מתאימה למשימה, והבנתי שטרם סוכם העניין.

משה גפני: << יור >> טוב, אז לא.

משה גפני: אנחנו נמחק את הסעיף של ועדת הערר עד שיהיה תקציב לעניין.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> המשמעות שאין ועדת ערר זה פשוט שכל העתירות בעניין ילכו לבית המשפט – או לבג"ץ או לבית משפט מנהלי.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: אסי, יש דברים שאתם כותבים בחוק, אתם יודעים שהוא לא ישים.

משה גפני: אין כסף לעניין של ועדת ערר, אז אין.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> אז אם לא, אז הוא ילך לבתי משפט - - -

משה גפני: << יור >> טוב.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: אם אפשר לסיים את ההקראה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> אז אני רק מסיים את הסעיף הזה, הייתי פשוט באמצע.

אסי מסינג: (ג) זה סעיף שאנחנו מבקשים להוסיף אותו.

משה גפני: << יור >> אני מאוד מבקש לא להוסיף עכשיו סעיפים.

משה גפני: אנחנו אישרנו את זה בכנסת בקריאה ראשונה.

משה גפני: את כל התוספות שלכם הייתם צריכים לעשות קודם.

משה גפני: אני מבקש לא להוסיף עכשיו.

משה גפני: תרצו, מחר תבואו עם תוספות, עכשיו לא להביא שום תוספת.

משה גפני: הלאה, רק להקריא.

אסי מסינג: << דובר >> זו הבהרה טכנית.

אסי מסינג: אני כבר מסיים אותה.

אסי מסינג: הוא בסך הכול מבהיר איזה דינים חלים על - - - של מישהו שהוא לא עובד מדינה.

אסי מסינג: זה פשוט ארבעה חוקים.

משה גפני: << יור >> מאיפה אתה קורא?

אסי מסינג: << דובר_המשך >> התוספת שאני קורא, שהעברנו אותה ליועצת המשפטית של הוועדה.

משה גפני: << יור >> אני לא שומע.

משה גפני: מאיפה אתה קורא?

משה גפני: איזה פסקה?

אסי מסינג: << דובר_המשך >> סעיף 11(ג), שביקשנו להוסיף אותו.

אסי מסינג: הוא נמצא בפני היועצת המשפטית של הוועדה, היועצת המשפטית של הכנסת:

אסי מסינג: דיין ועדת ערר - - -

משה גפני: << יור >> בסדר, אתם רוצים, תביאו את זה מחר.

משה גפני: מליאת הכנסת לא אישרה את זה, אנחנו לא ראינו את זה.

משה גפני: ראינו את זה אתמול בלילה ולא קיבלנו כלום.

אופיר כץ: << דובר >> אנחנו גם לא קיבלנו את זה.

אופיר כץ: יש פה הרבה תוספות.

משה גפני: << יור >> הלאה, הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> העברנו את זה - - -

משה גפני: << יור >> הלאה, אני מבקש להפסיק.

משה גפני: לא יודע מה אני עובד כמו חמור על החוק הזה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> אני אסביר אותו.

אסי מסינג: אני יכול לעבור הלאה.

אסי מסינג: זה סעיף שאני חושב שלא שצריך להתעכב עליו יותר מדי.

משה גפני: << יור >> בסדר, מאה אחוז.

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> שר המשפטים רשאי להתקין תקנות, באישור ועדת הכספים.

אסי מסינג: << דובר >> לעניין סדרי הדין?

משה גפני: << יור >> באישור ועדת הכספים.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> אני מדגיש רק שהסעיף הזה הוא לעניין סדרי דין.

משה גפני: << יור >> הלאה.

משה גפני: 12(א).

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> אנחנו לא מקבלים את התוספת.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: חבל להקריא את זה.

אסי מסינג: << דובר >> "על אף האמור"?

משה גפני: << יור >> "על אף האמור".

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> התוספת היא "על אף האמור".

יערה למברגר: << דובר >> אבל, אסי, היא גם לא מתואמת איתנו.

יערה למברגר: היא לא מתואמת עם משרד המשפטים.

אסי מסינג: << דובר >> אבל השאילתה, לא שיניתי לגביה.

אסי מסינג: לא הבנתי.

מאיר שפיגלר: << דובר >> הרב גפני, אפשר לומר משהו?

משה גפני: << יור >> אפשר להמשיך הלאה?

אסי מסינג: << דובר >> התוספת שאני ציינתי היא תוספת - - -

משה גפני: << יור >> אני מבקש, עם כל הכבוד, שום תוספת לא תתווסף עכשיו.

משה גפני: ואני גם אשקול את התוספות שהיו עד עכשיו.

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> רגע, אז אני צריך לראות - - -

אופיר כץ: << דובר >> מה הבעיה לשלוח לנו?

אופיר כץ: אני פשוט לא מצליח להבין את זה.

משה גפני: << יור >> מי אתה בכלל?

משה גפני: זה אנשי משרד האוצר.

משה גפני: מי אתה?

ינון אזולאי: << דובר >> לא, הוא רכז הקואליציה.

משה גפני: << יור >> מה קואליציה?

משה גפני: חבר כנסת כולה.

אסי מסינג: << דובר >>

משה גפני: << יור >> אתה מבין?

משה גפני: הם אפילו לא תיאמו את זה עם משרד המשפטים.

משה גפני: בעלי הבית של המדינה.

אסי מסינג: << דובר_

אסי מסינג: המשך >> אני אגיד עוד דבר אחד, אנחנו נתייחס לזה מחר בבוקר.

משה גפני: << יור >>

אסי מסינג: << דובר_המשך >> מה יורד?

אסי מסינג: לא הבנתי.

משה גפני: << יור >> ח"פ יורד.

מאיר שפיגלר: << דובר >> הרב גפני, אפשר לומר משהו?

משה גפני: << יור >> לא, לא.

משה גפני: הלאה.

מאיר שפיגלר: << דובר_המשך >> ראית?

מאיר שפיגלר: הם רוצים את כל מאגר המידע של הביטוח הלאומי.

מאיר שפיגלר: תראה כמה הם קוראים.

מאיר שפיגלר: בדיוק מה שאמרתי.

ינון אזולאי: << דובר >> הם קוראים כמו כל המאגר.

משה גפני: << יור >> אני רוצה תשובה מחר.

מאיר שפיגלר: << דובר >> תיקחו את כל הביטוח הלאומי ותנהלו אותו.

ורד וייץ: << דובר >> הם מבקשים את זה גם מהעובד, זה בסדר.

אסי מסינג: << דובר >> אני מזכיר, זה מי שמשולם בגינו תשלום מאותם משרדים לעידוד תעסוקה.

יערה למברגר: << דובר >>

אסי מסינג: << דובר >> התבקשתי לקרוא את כל הסעיפים ללא שינויים.

אסי מסינג: זה מה שהיושב-ראש ביקש.

יערה למברגר: << דובר >> לא, אבל זה - - -

אסי מסינג: << דובר >> זה מה שהיושב-ראש ביקש.

אסי מסינג: אנחנו נסב אחרי זה את תשומת הלב לכל התיקונים ונקריא אותם במרוכז.

אסי מסינג: זה מה שהתבקשתי קודם לכן.

משה גפני: << יור >> רגע, יערה, את שלמה עם הדבר הזה, שאנחנו המחוקקים לא יודעים בכלל איפה התיקונים האלה, מתי הם מגיעים, ואנחנו נצטרך עכשיו גם לדון בהם.

יערה למברגר: << דובר >> אני חשבתי שמשרד האוצר העביר נוסח - - - לוועדה.

משה גפני: << יור >> לא העביר נוסח.

אייל לב-ארי: << דובר >> העביר בלילה - - -

משה גפני: << יור >> העביר בלילה נוסח – בסדר, חלק גדול לא נמצא שם.

אסי מסינג: << דובר >> העברנו.

משה גפני: << יור >> בסדר.

משה גפני: הלאה.

אייל לב-ארי: << דובר >> אסי, להעביר בחצות זה לא העברנו.

אייל לב-ארי: בוא לא נתחיל דברים מהעבר.

משה גפני: << יור >> הלאה.

ינון אזולאי: << דובר >> בסדר, כי הייתה שבת.

משה גפני: << יור >> הלאה, חבל על הזמן.

אופיר כץ: << דובר >> לא משנה מתי הועבר, שיעבירו לנו, לא משנה באיזה שעה.

אופיר כץ: יש לנו נסיעה של שעתיים מעפולה עד ירושלים, יכולתי לקרוא את זה בדרך.

משה גפני: << יור >> אסי, הלאה.

ורד וייץ: << דובר >> היה כדאי גם לפרסם באתר, שכולנו נדע.

אסי מסינג: << דובר >> לא, זה נראה כאילו אנחנו משרד האוצר משחק או משהו כזה.

אסי מסינג: אנחנו עושים את הדברים בלחץ זמנים.

אופיר כץ: << דובר >> אין בעיה, רק תעבירו לנו - - - הקודמים.

משה גפני: << יור >> משרד האוצר הוא משרד שעובד מאוד קשה.

אייל לב-ארי: << דובר >> האמת, אם מדברים על כן משחק, לא משחק, ההצעה ה זאת עקרונית הרי אמורה להיות מושלמת מהרגע שהיא עוברת קריאה ראשונה.

אייל לב-ארי: בזיכרון שלי מהדיון הקודם בהצעה, לא נראה לי שהיו כל כך הרבה הערות של חברי הכנסת עד אז שהצריכו כאלה כמויות של תיקונים.

אייל לב-ארי: התיקונים המהותיים היחידים שאני זוכר זה הבקשות של חברי הכנסת אזולאי וסמוטריץ'.

אייל לב-ארי: אז כל מה שהיה זה דברים שלא בהכרח עלו.

אסי מסינג: << דובר >> נדמה לי שזו לא הפעם הראשונה שאנחנו מעבירים הצעה.

אסי מסינג: ואנחנו מדי פעם עושים תיקונים, שהם תיקונים נדרשים, ומציעים אותם.

אסי מסינג: הכנסת כמובן יכולה לקבל אותה או שלא לקבל אותה, זה בסדר גמור.

אסי מסינג: אבל הזלזול בשאלה אם אנחנו עובדים או לא עובדים – נדמה לי שהיא לא במקומה, לא בהקשר הזה.

אייל לב-ארי: << דובר >> זה משהו שממש לא אני אמרתי ואף אחד לא אמר, וזו הפרשנות שלך, אסי.

ינון אזולאי: << דובר >> אף אחד לא אמר שאתם לא עובדים.

משה גפני: << יור >> תודה רבה, אסי.

משה גפני: אנשי משרד האוצר עובדים במלוא המרץ וקשה ובסדר גמור.

משה גפני: אני רק רוצה שהשר ידע, שאם הוא מתקשר אליי והוא אומר לי או שולח את העוזר שלו, שאני אעביר את החוק הזה, שאני אעביר, בשעה 03:00 בלילה, הוא לא ידע אפילו שיש לכם כל כך הרבה תיקונים.

משה גפני: הוא לא ידע.

משה גפני: באמת, ככה מעבירים חוק?

משה גפני: הלאה.

אסי מסינג: << דובר >> רוב התיקונים הם תיקונים קטנים.

משה גפני: << יור >> הלאה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אסי, תמשיך להקריא בבקשה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

ינון אזולאי: << דובר >> זה לא יהיה.

ינון אזולאי: אסי, אין שום סיבה להטיל על העובד את האחריות ועונש מאסר וכל המסביב.

ינון אזולאי: זה לא יכול להיות שהעובד יצטרך לקבל את העונש הזה, ובכלל לשים עליו את האחריות.

ינון אזולאי: דיברנו על זה כבר לפני זה, העובד לא צריך שתהיה עליו אחריות ולא עונש מאסר ופלילי.

ינון אזולאי: הרב גפני, רק תשים לב ל-13(ב), שהוא רוצה שם שהעובד ייקח עליו את האחריות עד עונש מאסר של חצי שנה.

קריאה: << קריאה >> בשביל 3,000 שקל.

אסי מסינג: << דובר >> אחריות להצהרה שלו.

ינון אזולאי: << דובר >> ועוד כסף.

אסי מסינג: << דובר >> אם הוא מסר בהצהרה - - -

משה גפני: << יור >> אנחנו סיכמנו שהעובד לא מגיש הצהרה.

ינון אזולאי: << דובר >> העובד לא נמצא בכלל.

משה גפני: << יור >> עובד לא מגיש הצהרה.

אסי מסינג: << דובר >> אבל הסברנו, שוב, שלא ניתן יהיה לבצע את התשלום אם העובד לא מגיש הצהרה.

משה גפני: << יור >> אז לא.

אסי מסינג: << דובר_המשך >> המשמעות תהיה בראש ובראשונה פגיעה משמעותית בעובדים.

ורד וייץ: << דובר >> אתה בעצמך הקראת קודם את כל המידע שמצוי בידי המוסד לביטוח לאומי.

ורד וייץ: זה בדיוק אותו מידע שאתה מבקש מהעובד, זה בדיוק אותו מידע שאתה מבקש מהמעסיק.

ורד וייץ: למה אתה שם את העובד בפוזיציה הזאת בכלל?

קריאה: << קריאה >> הרב גפני, לא יכול להיות מצב שהעובדים אחראים על הדבר הזה.

ינון אזולאי: << דובר >> לא יהיה.

ינון אזולאי: העובד לא ימלא שום הצהרה.

משה גפני: << יור >> טוב, אנחנו לא מקיימים את הדיון הזה.

משה גפני: אני מבקש את הסעיף הזה להוריד.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: תמחק את הסעיף הזה, את פסקה (ב).

אסי מסינג: << דובר >> את הסעיף הזה כבר אפשר להוריד למעשה, מכיוון שהתיקון לחוק היסוד כבר עבר.

משה גפני: << יור >> הלאה.

אסי מסינג: << דובר_המשך >>

משה גפני: << יור >> רבותיי, אני מבקש עד מחר תשובה לגבי - - -

ינון אזולאי: << דובר >> עוד דבר עד מחר.

ינון אזולאי: אני רוצה להוסיף סעיף לגבי העמותות, שיהיה ביטול של שכר המעסיקים בגובה של 7.5% משכרם של כלל העובדים ממרץ, תחילת הקורונה, עד סוף שנה.

משה גפני: << יור >> שמעתם את ההסתייגות שלו?

אסי מסינג: << דובר >> מה הבקשה?

ינון אזולאי: << דובר >> אני מבקש ששכר המעסיקים בעמותות יבוטל, מחודש מרץ עד סוף שנה.

אסי מסינג: << דובר >> מה יבוטל?

ינון אזולאי: << דובר >> חוק שכר המעסיקים, 7.5%.

ינון אזולאי: קוראים לזה מס השכר בעמותה, 7,5%, על מנת שנוכל לעזור גם לעמותות.

משה גפני: << יור >> אוקיי.

רם בן ברק: << דובר >>

משה גפני: << יור >> למה?

משה גפני: אבל את העובדים הוצאנו.

רם בן ברק: << דובר_המשך >> אבל בסופו של דבר הוא נותן עונש מאסר על העובדים.

משה גפני: << יור >> לא, אז הוצאתי את זה.

משה גפני: את הסעיף הזה הוצאתי.

משה גפני: ידעתי שזה מה שתגיד.

ינון אזולאי: << דובר >> לא יהיה.

ינון אזולאי: אגב, לכל העובדים לא תהיה הצהרה בכלל.

רם בן ברק: << דובר >> חזרתי בי.

משה גפני: << יור >> רבותיי, לגבי העברת המידע, אני מבקש עד מחר תשובה, למה צריך את כל המהלך הזה.

משה גפני: זה שהממשלה החליטה – הבנתי.

משה גפני: אני רוצה אבל לדעת תשובה למה אי-אפשר שהביטוח הלאומי יעביר את הפרטים לרשות המיסים.

משה גפני: אני רוצה תשובה על זה עד מחר.

משה גפני: יש פה דברים בהעברת המידע שאנחנו לא קיימנו את הדיון כמו שצריך, אנחנו עוד נקיים את הדיון.

משה גפני: אני לא מוכן לשום תוספת.

משה גפני: אם היו לכם תוספות, תעשו חשבון שאני ביום רביעי שעבר בלילה, ב-03:00 לפנות בוקר, על פי בקשת השר הצבעתי כבר.

משה גפני: אז מה היה קורה עם כל התוספות?

משה גפני: מכיוון שהתוספות לא עמדו לנגד עינינו, הן לא היו בקריאה הראשונה, הן לא הובאו לכאן, לא ללשכה המשפטית ולא לחברי הוועדה, אני מבקש לא להוסיף אותן, אלא אם כן תגידו: פתאום עכשיו קרה משהו דרמטי שבגלל זה צריך.

משה גפני: אני מחר מבקש תשובות על כל הדברים שעלו במהלך הדיון הזה.

משה גפני: אסי, אסף, אני מבקש תשובות.

משה גפני: אני רוצה לסיים את החוק הזה מהר.

משה גפני: אני רוצה לסיים אותו.

משה גפני: יש פה הרבה בעיות.

משה גפני: זה חוק שבימים רגילים לא הייתי מעביר אותו בצורה כזאת.

משה גפני: הוא דורש הרבה מאוד דיונים.

משה גפני: אני עושה את מה שאפשר, מכיוון שבמהותו החוק עוזר לאנשים, ואנחנו נמצאים בתקופה מאוד קשה.

משה גפני: אבל אל תנצלו את הדבר הזה כדי לגבב כל מיני נושאים חדשים.

משה גפני: אני מבקש שתלכו עם הדברים שאנחנו דיברנו עליהם, תלכו לקולא ולא לחומרא, ואני רוצה לסיים את החקיקה בעניין הזה.

משה גפני: אני מודה לאנשי משרד האוצר שעובדים עבודה קשה כל השנה.

משה גפני: יש דברים שהייתי מציע שלא תעבדו כל כך.

משה גפני: אבל בסך הכול אין לנו טענות על אנשי משרד האוצר, יש לנו טענות על הצורה שזה מתנהל.

משה גפני: אנחנו לא יכולים, אנחנו המחוקקים, בסוף האחריות היא עלינו, ואנחנו רוצים תשובות מחר.

משה גפני: מחר ב-10:30, בעזרת השם, אני מחדש את הישיבה.

מיקי לוי: << דובר >> ואז נמשיך את ההסתייגויות?

משה גפני: << יור >> ואת ההסתייגויות.

מיקי לוי: << דובר_המשך >> חלק מההסתייגויות כבר נכנסו לשינוי החוק ששלחתי, ואני שמח.

משה גפני: << יור >> בסדר, אז תגיד אותן.

מיקי לוי: << דובר_המשך >> שלחתי בצורה מסודרת.

מיקי לוי: למשל ההורדה של הצד הפלילי, אני כל כך שמח על כך.

מיקי לוי: אין היגיון בעניין הזה.

משה גפני: << יור >> בשביל מה עשית אותי יושב-ראש ועדה?

משה גפני: כדי שאני אוריד את זה.

מיקי לוי: << דובר_

מיקי לוי: המשך >> אני מתנצל, אדוני.

משה גפני: << יור >> תודה רבה, הישיבה נעולה.