הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 18, 2020-06-30 10:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא הפסקת טיפולים רפואיים לחולים פלשתינים (תיירות מרפא) והיעדר תו סגול במחסומים.

יפעת שאשא ביטון: זה בעצם דיון מהיר לבקשתה של ח"כ סונדוס סאלח.

יפעת שאשא ביטון: סונדוס, נפתח איתך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

סונדוס סאלח: בוקר טוב לכולם.

סונדוס סאלח: הנושא של הפסקת טיפולים בפלשתינים בתקופת משבר שהוא חוצה כל מגדרים וכל מגזרים וכל אוכלוסיות וכל מחלוקות שיכולות להיות בין בני אדם, זה דבר ונושא שהוא מאוד מאוד מדאיג אותי ומדאיג כל אדם שהוא עכשיו מוגדר כחולה ונמצא בסכנת חיים.

סונדוס סאלח: מטרת הדיון היום היא להציף את הנושא בסדר היום הציבורי ולהעלות את המודעות לאוכלוסיות האנשים האלה המוחלשות כי אנחנו יודעים ויודעות כמה המשבר הזה מצליח לפגוע בפגיעים ביותר וכמה הוא מעמיק את הפגיעה באוכלוסיות המוחלשות בכל העולם ובמדינת ישראל ראינו את זה בצד הפלשתיני, רואים את זה ומשלמים את האנשים בחיים.

סונדוס סאלח: בשבוע שעבר תינוקת ותינוק איבדו את חייהם כתוצאה מהפסקת התיאום למה שקוראים לו הפסקת התיאום, ואני חושבת שהפסקת התיאום לא צריכה להיות, להפסיק את התיאום האנושי וההומניטרי להציל חיים של אנשים אלה.

סונדוס סאלח: אני לא מחפשת אשמים בדיון הזה.

סונדוס סאלח: אני לא רוצה להאשים, לא את הצד הישראלי ולא את הצד הפלשתיני ואני לא כאן כדי לחלק צל"שים ולא להעריך את העבודה של כל צד או כל גורם שהוא מתערב בסוגיה הזו.

סונדוס סאלח: אני כאן כדי להציף את הנושא ולבחון איך אנחנו יכולים לעזור לאנשים אלה ולהציל את החיים שלהם.

סונדוס סאלח: אני מחפשת פתרונות להציל חיים ולמנוע את המוות הבא בפתח המחסום ובתוך הבירוקרטיה והטופסולוגיה והלוגיסטיקה הכל כך מסובכת שאנשים נתקלים ונתקלים שם והם מאבדים את חייהם.

סונדוס סאלח: מדובר במאות ואלפי מטופלים שהם בין חיים למוות, הם בסכנת חיים, שבגלל שהופסק תיאום הם לא יכולים להכנס.

סונדוס סאלח: אבל כשהיה מדובר בעובדים, אפשרנו להכניס עובדים פלשתינים.

סונדוס סאלח: פלשתינים נכנסים לעבוד כאן כנותני שירות, כעובדים, המעבר והמחסום פתוח בפניהם.

סונדוס סאלח: אבל כחולים, כמטופלים, המחסום סגור בפניהם.

סונדוס סאלח: מדובר באנשים חולים שהם במצב בריאותי קשה מאוד, אנשים שמוכרים למערכת הבריאות, חלק מהם היה וקיבל חלק מהטיפול והיו צריכים עכשיו להשלים את הטיפול, והכי חשוב גם כן, אני אומרת לכם, וגם אני וגם היועצת שלי רוני ניהלנו בשבוע שעבר שיחות, שעות על גבי שעות עם ארגונים, עם אנשים שא.

סונדוס סאלח: אין מקום אחד שהוא מאגד את הנתונים האלה ויש לו שליטה במספר האישורים, מספר האנשים, מספר המקרים, לאן זה מגיע, איפה הטיפול מתקדם, איפה הוא נתקע, אלה נתונים שחסרים לכל הארגונים כמעט, זה נתון ותחום שהוא לוט בערפל ממש, שאנשים מאבדים את עצמם, וארגונים מאבדים את החולים בדרך כיוון שאין בהירות בנתונים והעברת המידע בין הצדדים השונים.

סונדוס סאלח: האחריות היא על כולנו.

סונדוס סאלח: במיוחד האחריות על מי שהמציא את מנגנון ההיתרים והאישורים הקשה והמכשיל במקרה הזה.

סונדוס סאלח: אני לא פוטרת אף צד מהאחריות על האנשים האלה, אני כאן לחפש פתרונות איך להציל אותם, איך לאפשר להם להכנס ולקבל את הטיפול שמגיע להם.

סונדוס סאלח: אני רוצה להקריא לכם את התקנה שלא אנחנו ממציאים, שזה הממשלה: נוהל הנפקת היתרים לתושבי רצועת עזה לטיפולים רפואיים מאוקטובר 2014 קובע כי "הבקשה תאושר במקרים רפואיים בהתאם למדיניות התנועות העדכנית לאותה עת, ובעת שאין הטיפול זמין ברצועה ואין מניעה ביטחונית או אחרת פרטנית.

סונדוס סאלח: במידה וקיימת מניעה ביטחונית לכניסת התושב על פי גורמי הבטחון, הבקשה תסורב ותיסגר בהתאם להנחיות המפקד הרלוונטי" אלה אנשים שלא מהווים שום איום בטחוני, אנשים שנלחמים על החיים שלהם, נאבקים על הזכות המובנת מאליו, הפשוטה, על הזכות שלהם לקבל טיפול ולהציל את החיים שלהם.

סונדוס סאלח: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ח"כ סונדוס.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר כדי שיהיה ברור כבר בראשית הדברים, מי שהפסיק את התיאום זו הרשות הפלשתינית, צריך לומר את זה.

יפעת שאשא ביטון: למרות שאנחנו נמצאים בדיון כאן, זה לא מוריד מהחשיבות ומהרצון שלנו לתת את הסיוע, ככל שניתן.

יפעת שאשא ביטון: ההשוואה בין הנושא של טיפולים רפואיים לבין הפועלים, אני רוצה להזכיר לכולם, גם משום שהייתי שותפה בתהליך של הכנסת הפועלים הפלשתינים, גם בזה אנחנו דואגים לרשות הפלשתינית, כי בכך שאנחנו מכניסים הנה את כל אותם פועלים אנחנו דואגים לפרנסה ולהשאיר אותם מספיק יציבים כלכלית, ועשינו הרבה מאוד צעדים שיאפשרו להם להיות כאן ולקבל את הכסף ישירות לחשבון הבנק שלהם, מה שלא קרה לפני כן, ואיפשר להם להיות בראש שקט והמשפחות שם יכלו להישאר בראש שקט מהבחינה הזאת שבאמת הכלכלה שלהם לא תיפגע.

יפעת שאשא ביטון: אז כשאנחנו עושים צעדים כאלה, אלה צעדים של win-win, זה לא כי כשהם נכנסים לכאן לתת שירותים זה בסדר ולעניינים רפואיים זה לא.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר את הדברים, כדי שכשאנחנו ננהל את השיח כאן לגבי נושא של טיפולים רפואיים, ננהל אותו בידיים נקיות ובאמת בנפש חפצה כדי לראות איך אנחנו עושים כל מה שניתן כדי להציל חיי אדם מחד, אבל לא לשפוך את התינוק עם המים מצד שני.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר בעוד משפט, נכון שזה אפילו לא פופולארי להגיד את זה, אבל אני לא יודעת עד כמה אתם יודעים, מדינת ישראל עזרה מאוד לרשות הפלשתינית ובכך אנחנו תמיד עם הפנים לשכנות מבחינת כל הנושא של התמודדות עם הקורונה, אגב, גם מתוך תפישה שאם שם תהיה התפשטות זה יגיע אלינו ולהיפך.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש אינטרס משותף לראות איך בולמים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז חשוב לי שזה יהיה רוח השיח ומפה ננסה עכשיו לבדוק איך אנחנו יכולים לעשות את הכי טוב שאנחנו יכולים למען הצלת חיים ולא משנה מאיזה צד זה.

סונדוס סאלח: ברשותך, לדבר על ראש שקט בעזה, זה לא אותו, לחיות בראש שקט במדינת ישראל.

סונדוס סאלח: לא יודעת כמה אנשים שם בלי אינטרנט, בלי מים, בלי חשמל, בלי גישה לאינטרנט יכולים להיות בשקט, גם אם הם עובדים במדינת ישראל.

סונדוס סאלח: לגבי זה שמדינת ישראל עוזרת לפלשתינים למנוע את התפשטות נגיף הקורונה, זה בגלל שישראל לא רוצה שזה יעבור אליה, לא רק כי היא רוצה עכשיו להגן על הפלשתינים.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאמרתי, וזה בסדר גמור.

יפעת שאשא ביטון: זה win-win.

סונדוס סאלח: אני לא רוצה להפוך את הדיון לפוליטי בטחוני, כי אם אנחנו רוצים לדבר על הפסקת התיאום, מה שנקרא התיאום הביטחוני, זה לא הצד שהתחילה אותו הרשות הפלשתינית, זה כתגובה לכל מהלכי התכנון הסיפוח, אני לא שם, ואני רוצה לקחת את הדיון למקום האנושי וההומניטרי.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ סונדוס, אין טעם לפתוח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני הצגתי את הדברים משום הדברים שאת אמרת ומשום שחשוב לי שננהל דיון ענייני ולא ניכנס לכל הסוגיות האלה, אבל חשוב שהדברים ייאמרו, שהעובדות יהיו כאן, אחר כך שכל אחד יעשה מה שהוא רוצה עם הפרשנות שלו.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שיהיה ברור שהדיון הזה מתמקד אך ורק בצורך שלנו והרצון שלנו להציל חיי אדם וזה לא משנה מאיזה צד של הגבול הם נמצאים.

סונדוס סאלח: גם החובה - - -

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ אבוטבול.

משה אבוטבול: בוקר טוב לכולם.

משה אבוטבול: אני חושב שהדיון שגב' סונדוס סאלח ח"כ, הביאה לכאן הוא דיון חשוב מאוד.

משה אבוטבול: אנחנו כעם היהודי חייבים להביט קדימה בשני מישורים.

משה אבוטבול: קודם כל כי ההלכה היהודית דורשת מאתנו לדאוג לשלומם ולרפואתם של כל בני האזור, ולא משנה יהודי או לא יהודי, זה הלב והחמלה היהודית, כך חינכו אותנו, וזה דבר טוב.

משה אבוטבול: דבר שני, אני גם אינטרסנט.

משה אבוטבול: האינטרסנט שלי אומר אולי יום יבוא וגם יבוא השלום.

משה אבוטבול: אני לא יודע מה זה, אבל אם הוא יבוא, הוא יבוא גם בגלל מקרים מהסוג הזה, שאחד משתף פעולה עם השני בדברים כאלה הומניטריים.

משה אבוטבול: לכן אני באמת חושב שבאמת הדיון הזה חשוב.

משה אבוטבול: עם כל זה, אני גם אגיד עוד משפט אחד, ובנושא הזה את חייבת להסכים איתי כפי שאני מסכים איתך, שצריכים שהדברים יהיו ממש מסודרים, מקצועיים בצורה הטובה ביותר.

משה אבוטבול: היו כמה מקרים, ואני אומר את זה בצער רב וביגון מאוד כואב, שהדברים נוצלו לצערנו על ידי כל מיני גורמים עוינים ובתוך האמבולנסים, בתוך בתי החולים הכניסו כל מיני כאלה גורמים ששונאים את מדינת ישראל ופעלו נגד, אני אומר בצורה הכי עדינה, כל מיני מחבלים שהוכנסו במסווה של כאילו חולים.

משה אבוטבול: אני לא מדבר על עכשיו, אני מדבר על תקופות עברו, ואחרי זה התגלו הדברים האלה וזה יצר לנו המון מבוכה.

משה אבוטבול: כי כשאנחנו נותנים לדוגמה לאמבולנס לעבור, מאמינים שזה רק אנשי אמבולנס, ופתאום משתלט על זה מחבל, על אותו נהג, ואומר לו 'אדוני תכניס אותי פה ואם לא אז אני.

משה אבוטבול: ..' לא יודע בדיוק איך זה מתפתח, אלה דברים שאחרי זה גורמים להרבה בלגן וחוסר אמון.

משה אבוטבול: אבל לא פה הנקודה - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נכנסים לסוגיות האלה, יש הרבה מה להרחיב בהן, אנחנו נישאר במקום הבריאותי.

משה אבוטבול: אני אסכם את דבריי.

משה אבוטבול: לכן אני אומר, הדיון שאת מעלה הוא דיון מצוין ואני חושב שכולם מחויבים בו ואני מאחל ששיתוף הפעולה שנעשה בין ישראל לבין הרשות בנושא זה יהיה שיתוף פעולה פורה.

משה אבוטבול: אגב, זה לא קשור לקירבה.

משה אבוטבול: אני שמחתי לשמוע שלפני כמה ימים אמר ראש הממשלה שיש גם שיתופי פעולה גם עם סעודיה ועם כל מיני מדינות אחרות שלא קרובות אלינו, כלומר זה לא אינטרס רק של התפשטות.

משה אבוטבול: אפילו גם מדינות שאין להם שום גבול איתנו, כי רואים בזה דרך מסוימת לשתף את כל העולם בבעיה הזאת כי זו בעיה של כולם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה ח"כ אבוטבול.

יפעת שאשא ביטון: אשמח לשמוע את ענבל ממן מהמתפ"ש.

ענבל ממן: בוקר טוב.

ענבל ממן: קודם כל אגיד שזה פחות נוגע לקורונה, זה יותר קשור להפסקת התיאום.

ענבל ממן: אגיד שבתקופת הקורונה אושרו אלפי בקשות לטיפולים בישראל ופה אני אפילו לא מדברת על מזרח ירושלים ועל המעבר שאנחנו נותנים לעזתים להגיע לטיפולים באיו"ש.

ענבל ממן: זה אנחנו אפילו לא לוקחים בחשבון.

ענבל ממן: אנחנו מדברים נטו על טיפולים בישראל.

ענבל ממן: מה זה טיפולים בישראל?

ענבל ממן: נעשה סדר ונתחיל עם תושבי איו"ש, הם מקבלים טיפולים רפואיים באיו"ש, יש להם את המענה הרפואי.

ענבל ממן: במידה שהם רוצים לצאת לטיפולים בבתי חולים במזרח ירושלים, גם את זה הם יכולים לעשות ואין שום בעיה, והם מקבלים היתרים ליציאה הזו.

יפעת שאשא ביטון: כולל היום?

ענבל ממן: במידה שאין להם מענה בבתי חולים במזרח ירושלים, הם יכולים לצאת לבתי חולים בישראל, ופה רק במקרה הזה, נדרשת התחייבות כספית של הרשות הפלשתינית.

ענבל ממן: לא מדובר פה בעצם באיזה שהוא סכום עתק, זה בעצם פלשתיני שרוצה לצאת לטיפולים כאלה צריך שיהיה לו את הביטוח הרפואי של הרשות וככה זה עובד, בצורה מסודרת, אגב, כמו כולנו, עם ביטוח רפואי.

ענבל ממן: חשוב גם לומר שלגבי עזתים, עזתים שרוצים לצאת לטיפול רפואי באיו"ש עוברים את האבחון הביטחוני ובדיקה של הטפסים, אבל אין פה עניין של התחייבות כספית כי זו בעצם אותה רשות פלשתינית.

ענבל ממן: כנ"ל לגבי מזרח ירושלים, ורק במידה שהם יוצאים לטפולים בישראל, גם כן אז נדרשת ההתחייבות הכספית.

ענבל ממן: אני אגיד מה המצב כיום.

ענבל ממן: מבחינת איו"ש מועברות אלינו בקשות למרות הפסקת התיאום, מועברות אלינו בקשות גם דרך יחידות השטח שלנו שנקראות מת"קים, ויש לנו 8 כאלה ברחבי איו"ש, מג'נין בצפון ועד חברון בדרום הגיזרה.

ענבל ממן: אנחנו מקבלים בקשות גם דרך האתר שלנו 'אל מונאסק' וגם מתבצעת עכשיו עבודה להרחבת האופציות לקבלת בקשות של פלשתינים דרך אפליקציה, שהיא אישית והרבה יותר נוחה למשתמש.

ענבל ממן: בנוסף יש לנו את מוקד הפניות של המינהל האזרחי, שהוא מקבל גם כן בקשות, ויעידו ארגונים שפונים אלינו עם טפסים של תושבים.

ענבל ממן: אותו דבר אגב לגבי מת"ק עזה.

ענבל ממן: מת"ק עזה כרגע מקבל בקשות, אמנם אי אפשר לגשת אליו פיזית, התושב לא יכול להגיע פיזית אל היחידה, אבל כן מעבירים בקשות במוקד הפניות של המת"ק והפניות האלה מטופלות.

ענבל ממן: ממש בימים אלה וברגע זה ממש יש בקשות שמועברות לאבחון שב"כ ויש בקשות שמטופלות ויש היתרים רפואיים שמונפקים, ואלה לאיו"ש ולמזרח ירושלים.

ענבל ממן: אנחנו כן צריכים להגיד, הפסקת התיאום נעשתה על ידי הרשות.

ענבל ממן: הם יכלו להשאיר את ההתחייבויות הכספיות לטיפולים הרפואיים, הם לא עשו את זה.

ענבל ממן: אני אגיד עוד דבר, במקרים רפואיים מצילי חיים, זאת אומרת אם אנחנו רואים באמת מצב שבו המצב הוא קריטי, מאושרים טיפולים רפואיים בישראל ואפילו הרבה פעמים גם תיאומים כאלה של העברות של אמבולנסים בין האזורים ולישראל, גם ללא התחייבות כספית.

ענבל ממן: אז את זה צריך להגיד וחשוב, במצבים שהם באמת מצילי חיים וברגע שאנחנו יודעים מזה כמובן, אנחנו לא מתעסקים, אנחנו מיד מתאמים.

ענבל ממן: וזה קורה לאחר בדיקה מאוד קצרה.

ענבל ממן: חשוב להגיד שאין לנו עם מי לדבר בצד השני, הרבה פעמים העבודה שלנו היא באמת קשה יותר כי אנחנו צריכים להבין לפי טפסים ולפי כל מיני מידעים שמגיעים מכל מיני כיוונים, מה המצב הבריאותי של הבנאדם.

ענבל ממן: אנחנו נוכל הרבה יותר לעזור כמובן כשיהיה לנו תיאום.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, רק כדי לחדד, כל מה שאת דיברת עליו עכשיו, גם בהתחלה מבחינת היכולת שלהם לקבל טיפולים רפואיים באיו"ש והגשת בקשות מיוחדות למי שרוצה לקבל את זה בתוך ישראל, זה קורה גם היום.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

יפעת שאשא ביטון: כל מה שתיארת עכשיו קורה היום?

ענבל ממן: בוודאי.

ענבל ממן: אני מדברת על המצב היום.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: למרות חוסר התיאום ולמרות הכל, למעט אותם מקרים שנדרשת התחייבות כספית, ושוב, לא כשמדובר במקרים שהם באמת חירום ואז אתם מכניסים גם בלי התיאום ובלי ההתחייבות.

ענבל ממן: בדיוק.

ענבל ממן: אני אפילו לא מדברת על הקורונה, לפני הפסקת התיאום עדיין כשהייתה הקורונה, יצאו לישראל אלפי תושבים פלשתינים לטיפולים רפואיים.

ענבל ממן: זה פשוט התחיל מהפסקת התיאום.

ענבל ממן: זה היה הטריגר.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ סונדוס בבקשה.

סונדוס סאלח: למרות שהפניות אומרות אחרת, שאין את ההקלות האלה שאת מתארת אותן, אבל אני אשמח להביא לך אחרי הוועדה רשימה של אנשים שמוגדרים במצב מסוכן, אם את אומרת שיש את ההעברה אפילו בלי התיאום, ואם אתם מרגישים שיש משהו חירום, ובמצב מסוכן, אז אתם מעבירים אפילו מבלי לבדוק את כל הבירוקרטיה והלוגיסטיקה שאנשים נופלים שם.

סונדוס סאלח: אני שמחה אם זה כך, אז את מאשרת שאעביר לך רשימה של פניות?

יפעת שאשא ביטון: חירום זה אם הוא עומד למוד תיכף, אם הוא קיבל התקף לב.

יפעת שאשא ביטון: לא אם הוא שבר רגל.

סונדוס סאלח: כן.

סונדוס סאלח: יש לנו רשימה.

סונדוס סאלח: את מאשרת להעביר לך אותה?

ענבל ממן: אני מדברת על באמת מצבים של חירום, שיש סכנת חיים.

ענבל ממן: אני לא מדברת על מקרים שצריך לצאת לדיאליזה בישראל לסדרת טיפולים.

סונדוס סאלח: כן, יש לנו כזו רשימה.

יפעת שאשא ביטון: של מה?

יפעת שאשא ביטון: יש לכם רשימה של אנשים שקיבלו התקף לב לפני שבוע והם מחכים עכשיו?

סונדוס סאלח: לא, אנשים שהם בסכנת חיים, שהם עשו או השתלות או שעכשיו הם צריכים לעשות השתלות, או שהם עוברים התקף לב.

יפעת שאשא ביטון: עוברים התקף לב זה חירום וזה מעכשיו לעכשיו.

יפעת שאשא ביטון: היא אומרת לך, צריך לעשות סדר.

יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד, וגם יש גבול כמה אפשר לזרוק את הכל למקום שנוח לזרוק אותו אליו.

סונדוס סאלח: אני שואלת אותה.

סונדוס סאלח: היא - - -

יפעת שאשא ביטון: היא אמרה משהו שהוא חירום, שהוא מסכן חיים כן.

יפעת שאשא ביטון: משהו - - -

סונדוס סאלח: - - - את עונה במקומה?

יפעת שאשא ביטון: אני עונה מתוך מה שהיא ענתה.

סונדוס סאלח: אבל היא תענה לי, אני רוצה שהיא תענה לי.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ סונדוס, אני מנהלת את הדיון ואני חוזרת על הדברים שלה, ואם אני טועה, ענבל, תתקני אותי.

יפעת שאשא ביטון: כשמדברים על חירום זה בנאדם שמקבל עכשיו התקף לב או שקורה משהו שהוא בין חיים למוות בשעה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לך פניות מלפני שבוע הוא לא היה בין חיים למוות באותה שעה.

יפעת שאשא ביטון: זה שאנחנו מגדירים חירום, לא אני רופאה ולא את רופאה וגם לא ענבל רופאה ואנחנו מקבלים מן הסתם את הדברים בצורה מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: זה לא בא לדלג על הנושא של התיאום וההתחייבות הכספית.

יפעת שאשא ביטון: גם במדינת ישראל אזרחים ישראלים צריכים התחייבות כספית.

יפעת שאשא ביטון: אז אני לא באה עכשיו לפתור את כל הצרות של הרשות הפלשתינית ולנסות להיות יותר צדיקה מהאפיפיור כלפי התושבים הפלשתינים מאשר אלה שצריכים לקחת עליהם אחריות.

יפעת שאשא ביטון: ולמה אני אומרת את זה בצורה כזאת?

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו חושבת שהרבה מאוד פעמים אתם קצת מתבלבלים, אנחנו צריכים לראות איפה אנחנו שמים את כובד המשקל.

יפעת שאשא ביטון: יש את הדברים שבהם מדינת ישראל יכולה לקחת את האחריות, וכמו שמספרת ענבל, גם היום כשאנחנו יושבים כאן עדיין אנשים נכנסים ומקבלים שירות על ידי ישראלים.

יפעת שאשא ביטון: אם זה באיו"ש ואם זה במקרים אחרים בתוך ישראל.

יפעת שאשא ביטון: זה צריך להפנות גם לשם ויש לכם את הקשר איתם כדי להגיד גם להם 'חברים, תתנערו, מדובר בחיים של אנשים שנמצאים תחת אחריותכם'.

יפעת שאשא ביטון: אם מעבר לזה יש לך שאלה בשמחה רבה, ענבל עוד פה לענות.

סונדוס סאלח: לגבי האתר, זה אותו אתר שהעליתם אותו אתמול בצהריים?

סונדוס סאלח: מינהל אזרחי אגף כלכלי מינהלי אזרחי לתיאום הפניות?

ענבל ממן: לא.

ענבל ממן: אתר אל מונאסק זה אתר שכבר קיים כמה שנים, יש לנו מוקד פניות שכבר קיים לפחות שנה וזה מוקד שבעצם אנחנו יכולים לקבל פניות גם מארגונים, גם מתושבים פרטניים, אפילו כאלה שרוצים להסיר מניעה.

ענבל ממן: יש כל מיני דרכים ליצור איתנו קשר, גם בהגעה פיזית למת"ק, אם זה באיו"ש.

ענבל ממן: יחידת השטח.

סונדוס סאלח: אבל הם מדווחים שאין את האפשרות להגיע פיזית ולבקש שם בעזה את התיאום הזה, או את האישורים.

סונדוס סאלח: אתם עובדים שם באופן פיזי עם האנשים?

ענבל ממן: יש לנו חלון קבלת קהל, אנחנו עובדים בהתאם להנחיות משרד הבריאות, אבל כן מקבלים קהל.

ענבל ממן: אני מבינה שיש אנשים שלא יכולים להגיע פיזית, זה נכון, אבל יש קרוב משפחה שיכול להעביר את הטפסים, יש אפשרות לפנות אלינו למוקד פניות, יש טלפון, יש מיילים, אנחנו לא אטומים.

ענבל ממן: אנחנו מבינים, גם בימי הקורונה אנחנו עדיין מנסים לתת שירות בכל הפלטפורמות האפשריות.

ענבל ממן: שוב, אני מקווה שגם האפליקציה שלנו תאפשר את זה בקרוב, זה נמצא כרגע בעבודת מטה, זה אמור להשתחרר די בקרוב.

סונדוס סאלח: את יכולה להגיד לי מספרים לגבי הפניות, כמה העברתם?

סונדוס סאלח: כמה לא אישרתם?

סונדוס סאלח: כמה קיבלתם?

ענבל ממן: לגבי מספר פניות אני צריכה לבדוק - - - אם באמת פניות רפואיות ספציפיות שמתקבלות אלינו מארגונים ומתושבים.

ענבל ממן: אני יודעת בוודאות שהתקבלו פניות בנושא הרפואי כי גם יש כאלה שעלו אלינו לאישור לרמת המטה כי הן היו חריגות.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל לוועדה את אומדן מספר הפניות שהגיעו.

סונדוס סאלח: ושטופלו.

סונדוס סאלח: איך עוקבים אחרי טיפול בפניה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ענבל על הסקירה, אנחנו נשמח לקבל את הנתונים כמה שיותר מהר, אני מניחה שיש לכם איזה שהוא מרכז בקרה שיודע לומר מה מספר הפניות שהגיע.

ענבל ממן: אנחנו נאגד את הפניות.

ענבל ממן: אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ענבל.

יפעת שאשא ביטון: פרופ' נדב דוידוביץ', ההסתדרות הרפואית בישראל בבקשה.

רן גולדשטיין: אני רן גולדשטיין מ"רופאים לזכויות אדם".

רן גולדשטיין: פרופ' דוידוביץ לא נמצא, אבל אני בקשר איתו.

רן גולדשטיין: הוא מייצג את איגוד רופאי הציבור ואני יודע שהוא גם תומך, הם גם תומכים קודם כל בזה שיהיה מעבר כמה שיותר חופשי של אנשים בטיפול רפואי ואת הקשר הזה בטח לקורונה אבל בכלל בהשפעה של מגיפות שלהן אין גבולות.

רן גולדשטיין: אם אפשר לקחת את רשות הדיבור - - -

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אתה ממילא הבא בתור.

יפעת שאשא ביטון: הרשות היא שלך.

רן גולדשטיין: תודה רבה ח"כ שאשא, וח"כ סונדוס על העלאת הדברים.

רן גולדשטיין: קודם כל חשוב לי להגיד שמנגנון התיאום – ואני רוצה להתייחס בעיקר לעזה ולא לגדה ששם מרבית הפניות גם אלינו – מנגנון התיאום שהיה קודם הוא לא באמת מנגנון תיאום שעבד.

רן גולדשטיין: המון אנשים, בסביבות 20% מהפניות, כולל חולי סרטן, כולל אנשים שצריכים דיאליזה כמו שהקצינה ממן ציינה, לא מקבלים תשובות ולא קיבלו קודם תשובות ולפעמים חודשים, והמנגנון הזה לא עבד, ובעצם הפסקת התיאום כרגע אולי הוא הזדמנות באמת לייעל את הדברים כדי שאנשים באמת יוכלו לצאת לטיפול בצורה הכי מהירה.

רן גולדשטיין: היום, צריך גם להבין, מערכת הבריאות הפלשתינית ונעזוב רגע בצד את הטיפולים בישראל, מערכת הבריאות הפלשתינית היא אחת.

רן גולדשטיין: בתי החולים בעזה לא יכולים לתת מענה לכל הבעיות שם והם מסתמכים על מערכת הבריאות שיש בגדה ובירושלים המזרחית, בתוך בתי החולים הפלשתינים, ולכן כשהם מבינים שזו מערכת בריאות אחת, כמו שאם אני הייתי צריך טיפול בפוריה ואין אותו, אז אני יכול ללכת לרמב"ם ולקבל אותו, אותו דבר בנאדם בעזה, צריך שתהיה לו את האפשרות והנגישות לקבל את הטיפול בגדה או בירושלים המזרחית.

רן גולדשטיין: עוד דבר שחשוב לזכור, אנחנו עדיין בתקופת קורונה ורק המקרים ההומניטריים, רק המקרים באמת, הבעיות של חולי סרטן, בימים האחרונים התעסקנו המון עם תינוקות שהיו צריכים לצאת בגב אל גב, רק כאלה יכולים כרגע להגיש את הבקשות ולצאת.

רן גולדשטיין: אין חולים היום מעזה או לפחות לא ידוע לנו, חדשים, שיכולים לפנות ולצאת בפחות מ-60 יום בקשה אלא רק באמת המקרים ההומניטריים הכי קשים של חולי סרטן או מקרים דחופים אחרים.

רן גולדשטיין: יש בימים האחרונים - - -, בתקופה האחרונה מאז הפסקת התיאום וברור שגם מבחינתנו, ההחלטה להפסיק תיאום, גם אם היא לגיטימית בנושאים אחרים בגלל הסיפוח, ההחלטה להפסיק תיאום שפוגע באנשים היא החלטה לא מקובלת על הדעת, גם מבחינתנו הפגיעה בחולים מצד הרשות הפלשתינית היא מאוד מאוד בעייתית כי שוב האנשים ללא פתרון.

רן גולדשטיין: ומצד שני, מי שבאמת שולט היום ביציאה מעזה ומי שקובע מי יכול לצאת ומי לא יכול לצאת, זה אנחנו, זה ישראל.

רן גולדשטיין: אנחנו אלה שקבענו את מדיניות ההיתרים, אנחנו אלה שגם קובעים כל כמה זמן צריך להגיש אותה מראש, ואני חושב שזה משהו שצריך להשתנות.

רן גולדשטיין: בניגוד למה שענבל אמרה, עזתים לא יכולים להגיש בקשה ישירות למת"ק בעזה.

רן גולדשטיין: רק אם זה ארגון מגיש אותם, רק אם זה עורך דין או בית חולים, וזה בשיחות שלי עם המתפ"ש ישירות לפני יומיים, שאלתי בדיוק את השאלה הזאות ואמרו שכרגע מקימים מין פורום כזה און ליין שאפשר יהיה להגיש, אבל פלשתינים עצמם לא יכולים להגיש ישירות, אלא רק אם זה דרך איזה שהוא ארגון אחר, והארגונים לא מסוגלים לעמוד בעומס.

רן גולדשטיין: אני כרופאים לזכויות אדם יש לי 1.5 רכזות פניות שמקבלות עשרות פניות בימים האחרונים, אם זה כמו שני התינוקות שח"כ הכנסת סונדוס הזכירה ונפטרו, אם זה חולי סרטן אחרים שמגיעים אלינו, אנחנו לפחות ביומיים האחרונים לא מצליחים להשיג את המת"ק, לא מצליחים שיענו לנו לטלפונים ולהבין מה קורה ובכל מקרה לא נהיה מסוגלים לעמוד בכמות הפניות הזאת, ואני חושב שכן אם היה קצת משאבים, יותר לפחות במת"ק עזה, היה אפשר לפתור את זה ואם הייתה יותר נגישות של פלשתינים ישירות מול המת"ק אולי היה אפשר לפתור את זה ומעבר לעובדה שאנחנו חושבים שהאחריות היא כן של ישראל, ופה אנחנו חלוקים, ח"כ שאשא, ולא נפתח את זה, כן יש יכולת לפתור את הסוגיה הזאת של יציאה לטיפול רפואי לפחות, בצורה שתהיה יותר מהירה, יותר קלה ופחות תעלה בחיי אדם.

רן גולדשטיין: גם אם שוב, ואני יודע, כשצריך את הביקורת, אני יודע להגיד את הביקורת, אז כן את המילה הטובה, אני כן יודע, ואמרתי את זה גם ברדיו, כן, גם בקשר שלי עם האנשים במת"ק ארז, הם כן חושבים שהם מנסים למצוא פתרונות, אני יודע שיש ניסיון לפתור דרך ארגונים בינלאומיים וכרגע זה לא קורה, אין ארגונים בינלאומיים שמוכנים להכנס לתפר הזה של התיאום.

רן גולדשטיין: ארגונים פלשתיניים אחרים, זכויות אדם פלשתינים לפחות בעזה לא יעשו את זה, וגם אנחנו כארגונים ישראליים, אנחנו, גישה, מרכז פרס לשלום או לא יודע מי, לא נוכל לעמוד בעומס כזה.

רן גולדשטיין: זה לא משהו שארגונים בגודל שלנו בכלל יכולים לעשות והמדינה צריכה לקחת את זה על עצמה ולעשות.

יפעת שאשא ביטון: מה שמשעשע בדברים, סליחה, אני אתן לך לסיים, אבל מה שמשעשע בדברים שלכם זה שאיפה שנוח לכם אתם רוצים שמדינת ישראל תיקח אחריות שם בפנים ותיקח את המקום של הרשות הפלשתינית ואיפה שלא נוח לכם אז אתם לא.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו, יש דברים שאתם יכולים - - -

רן גולדשטיין: זה לא עניין של נוח - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, איך שזה נשמע בסופו של דבר, למרות שהרשות הפלשתינית מתנהגת ככה, וגם אם זה לגיטימי ובהקשר של הסיפוח, ו-, ו-, ו-, מדינת ישראל יכולה להתנהג אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אז בוא רגע נעשה את ההבחנה, נדע להגיד למי שצריך איפה האחריות שלו ואיפה האחריות שלנו, אין שאלה שאנחנו מהצד שלנו צריכים לעשות, ואנחנו עושים את כל מה שצריך בשביל להציל חיי אדם, גם במקומות אגב שאנחנו לא חייבים, ואתה יודע את זה על רקע כל ההתנהלות וההתרחשות, ואנחנו שם, ואני מרשה לעצמי להגיד את זה כמי שקידמה הרבה מאוד דברים לטובת הזכויות של העם הפלשתיני, כולל של ילדים פלשתינים, כשישבתי כאן בכנסת כיו"ר הוועדה לזכויות הילד ונסעתי עד לרמאללה, בשביל לוודא שהילדים שעומדים בכבישים ומקבצים נדבות, נוכל להגן עליהם ביחד, אז יש לי את הלגיטימציה המלאה לומר את הדברים האלה גם אם הם מאוד מאוד קשים.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של המת"ק, אנחנו תיכף נבדוק מול ענבל, אבל בוא, אנחנו בסופו של דבר צריכים לראות איפה אנחנו שמים את כל הביצים בסל שלנו ואיפה אנחנו גם צריכים לפנות, אתם, שמתיימרים להציל חיי אדם, גם לפנות לגורמים שם ולהגיד להם 'חברים, עם כל הכבוד לסיפוח או לכל הסכסוכים האחרים, יש פה חיים של אנשים, תשחררו לפחות בהיבט הזה את כל הנושא של חוסר תיאום'.

יפעת שאשא ביטון: ורצית לומר עוד משהו, אז אני אתן לך לסיים.

רן גולדשטיין: כן, רציתי לומר עוד שני דברים אבל אני חייב להתייחס לדברים שאמרת.

רן גולדשטיין: ראשית, ברור שיש לך זכות להגיד את הדברים ואני שומע את עמדתך, אבל אני חושב שגם מבחינה משפטית, ואין מחלוקת, כל מומחה למשפט בינלאומי שתשאלי אותו, אפילו לא אותנו, רופאים לזכויות אדם, שאנחנו לא בדיוק המומחים במשפט הומניטרי בינלאומי, אבל יש פה נציגים אחרים, אין ספק שישראל, כמי ששולטת על מעברים, שולטת על מרחב הדייג, שולטת על מרשם האוכלוסין, ושלא נדבר על הגדה שם היא ממש פיזית שולטת בשטח, יש לה אחריות.

רן גולדשטיין: אבל בואי נשאיר את זה רגע בצד.

רן גולדשטיין: עוד מילה לגבי הפסקת ההתחייבות לתשלום של הרשות הפלשתינית, זה לא קרה עכשיו, זה לא קרה בקורונה.

רן גולדשטיין: זה קרה כבר לפני שנה וחצי, הרשות הודיעה שהיא לא רוצה לממן יותר טיפולים בישראל, גם על כך הודענו ו"רופאים לזכויות אדם" פרסמו עמדה מאוד ברורה מה עמדתה לגבי זה על זה שהשאירו אנשים ללא טיפול וללא התחייבות.

רן גולדשטיין: עדיין האנשים האלה, אם אין להם את הטיפול בעזה, ואם אין להם את הטיפול בגדה, כן ככוח ששולט בשטח ומה לעשות שיש לנו אחריות על המצב הזה כל עוד אנחנו בסכסוך ובמצב של כיבוש, אנחנו צריכים לתת פתרון ומענה לדברים האלה.

רן גולדשטיין: כמה שזה, שוב, גם הדברים שאני אומר כנראה לא מאוד פופולאריים, ואנחנו עושים את כל מה שיכולים, באמת יום ולילה, לא הייתי מציע להתחלף עם אותן רכזות פניות אצלי שמקבלות את השיחות האלה מהמשפחות, עומדות מול משפחות שבהן תינוקות מתים וחולי סרטן, וצריכים לתת להם מענה, ובתור ארגון ישראלי שיושב פה ומנסה גם לסייע, אני לא חושד באף אחד שיש לו כוונות רעות, אבל אני חושב שכל אחד, לא מהפוזיציה שהוא יושב, אלא בתור באמת האחריות כממסד, צריך לעשות את הטוב ביותר וזה באמת לא ברמה אישית כמובן, לא ענבל ולא אף אחד אחר שאני מדבר עליו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רן.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, אני חוזרת אלייך.

יפעת שאשא ביטון: לגבי ההתייחסות כאן שאזרחים לא יכולים לפנות אלא רק ארגונים, עורכי דין וכולי, אני אשמח לקבל את ההתייחסות איך זה עובד באמת בשטח.

ענבל ממן: בסדר גמור.

ענבל ממן: אני קודם רוצה להתייחס לעניין הזה של הפסקת ההתחייבות הכספית.

ענבל ממן: לפני שנה וחצי באמת קרה שהרשות הפלשתינית החליטה להפסיק את ההתחייבות הכספית לישראל אבל זה לא קרה בהפסקה אלא הם כן צמצמו.

ענבל ממן: זאת אומרת שאם בעבר פלשתיני מאיו"ש היה יכול לצאת לישראל לטיפולים יחסית פשוטים, אפילו לבדיקת דם בישראל או לסי.

ענבל ממן: טי, כי הוא מעדיף את בית חולים הדסה על בית חולים ברמאללה, הוא היה יכול לעשות את זה, על בסיס אותו ביטוח שיש לו.

ענבל ממן: אנחנו מכירים שמ-2019 יש לנו ירידה מאוד מאוד חדה של כמעט 50% בטיפולים, אבל עדיין היו יוצאים לישראל לטיפולים ההכרחיים והחשובים, לדיאליזה, לכימותרפיה, לדברים האלה היו יוצאים.

ענבל ממן: זה אחד.

ענבל ממן: אז זה כן צומצם אבל זה לא הופסק.

ענבל ממן: לגבי הטענה ש-20% מהתושבים לא מקבלים תשובות, אני לא מכירה כזה דבר כי אנחנו כן עובדים על כל הבקשות.

ענבל ממן: רן, אם יש איזה שהן בקשות שלא מקבלות תשובה ומענה, אני אשמח גם לדעת מזה באופן ישיר.

ענבל ממן: אבל אני מכירה שהמת"ק, ואני בקשר ישיר איתו, כן עובד על כל הפניות הרפואיות.

ענבל ממן: יש כאלה שכמובן מתעכבות כי יש אנשים שנדרשים לאבחון הרבה יותר ארוך, וזה כבר לא תלוי בנו, זה תלוי בשב"כ.

ענבל ממן: זה דבר אחד.

ענבל ממן: לגבי הפניות, תושבים כן יכולים לפנות למוקד הפניות.

ענבל ממן: אני יודעת שיש בעזה, באיו"ש יש יותר מודעות בעצם, יש לנו קצת יותר קשר אל מול התושב, ואז בגלל שאנחנו באמת מנותקים יש לנו יותר קושי להגיע לתושב ולכן באמת פחות עזתים פונים אלינו.

ענבל ממן: זה נכון שעיקר הפניות מגיעות אלינו מארגונים כמו "רופאים לזכויות אדם", מהם אנחנו מקבלים את הפניות ומאבחנים אותם.

ענבל ממן: א.

ענבל ממן: כן ירבו, ונשמח גם לקבל יותר פניות מתושבים.

ענבל ממן: כמובן, גם אל תשכחו שזה חדש.

ענבל ממן: זאת אומרת זה ממש נוצר עכשיו.

ענבל ממן: התושבים הפלשתינים היו רגילים לפנות או לארגונים כאלה ולרוב כמובן לוועדה האזרחית הפלשתינית, שהיא הייתה מעבירה לנו באופן שוטף למת"ק ארז את כל הפניות.

ענבל ממן: לכן המצב הזה חדש, אני מקווה מאוד שהם יצליחו לפנות אלינו ואנחנו ניתן את המענה, כמובן.

ענבל ממן: צריך להגיד שהבקשות האלה נבחנות בהתאם לקריטריונים.

ענבל ממן: זאת אומרת, צריך שיהיו - - -

סונדוס סאלח: אפשר לדעת מה הקריטריונים?

ענבל ממן: - - - מסמכים רפואיים רלבנטיים, מתאימים, לא מזויפים, שבאמת מראים את המקרה, הרבה פעמים הפניות חוזרות אחורה, מבקשים מסמך יותר עדכני כי המסמכים ישנים, זה צריך לעבור אבחון בטחוני, התהליך הזה לוקח קצת זמן, זה קצת בירוקרטי, אבל זו העבודה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה ענבל.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שמה שציינת עכשיו זה חלק מהקריטריונים?

יפעת שאשא ביטון: כי ח"כ סונדוס שאלה מהם הקריטריונים.

ענבל ממן: הקריטריונים הם קודם כל טפסים רפואיים, אני מדברת על חולה, על הבקשה הבסיסית של לצאת לטיפול בישראל.

ענבל ממן: צריך בעצם את הטפסים הרפואיים שהם מאומתים על ידי מתאמת הבריאות שהיא נציגת משרד הבריאות במתפ"ש, מעבר לזה נדרש גם אבחון בטחוני ויש את המידע הכללי על אותו תושב שגם הוא נבחן.

ענבל ממן: כמובן שבמקרים שמדובר בהצלת חיים אז הצלת חיים עולה על הרבה מידעים אחרים שיש לנו.

ענבל ממן: אנחנו די סלחניים לגבי, סתם דוגמה, אם בנאדם היה שוהה בלתי חוקי בישראל או באיו"ש, אם אנחנו רואים שיש רמה מסוימת של סכנת חיים אז כמובן שאנחנו נבוא לקראת ונשקול בחיוב את הבקשה.

ענבל ממן: יש כמה קריטריונים שבונים את ההחלטה.

סונדוס סאלח: אבל רן אומר שלתושבי עזה זה לא נכון, לא מגיעים - - -

יפעת שאשא ביטון: זו השאלה ששאלנו אבל רגע.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: את תיארת שבעצם כל הסיטואציה היא חדשה מבחינת תושבים שיכולים להגיע אליכם באופן אישי ולא דרך ארגונים.

יפעת שאשא ביטון: נעשית שם - - -

ענבל ממן: אני מדברת רק על מה שבעזה.

ענבל ממן: כי באיו"ש הם יכולים להגיע אישית.

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: את גם אמרת ששם יש יותר מודעות.

יפעת שאשא ביטון: הקשבתי בקשב רב.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא כזאת, פעם אחת, איך מנגישים את המידע הזה, פעם שניה, האם לצורך העניין, רן אומר שמגיעים אליהם פניות והם לא עומדים בעומס.

יפעת שאשא ביטון: הם יכולים לומר לאנשים 'תפנו לאותו מוקד' ואנשים יוכלו לפנות אליכם?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה שלא מגיעים אליכם אנשים באופן ישיר זה כי הם לא יודעים או כי הם לא פונים באופן ישיר, או בגלל שהם לא יכולים?

ענבל ממן: שוב, לדעתי זה עניין של באמת חוסר מודעות, אבל אנחנו מכירים כן פניות שמגיעות אלינו באופן ישיר.

ענבל ממן: אם בנאדם באיו"ש לדוגמה מגיע אלינו לחלון קבלת הקהל ומגיש את הבקשה שלו, אז אין לנו בעיה שהוא יגיש אותה בצורה, לא פנים מול פנים, זו מבחינתנו אותה בקשה.

ענבל ממן: ברור שהיינו מעדיפים שיהיה תיאום, צריך להגיד, ושהכל יעבור דרך הרשות הפלשתינית כי כך אנחנו עובדים וזה מה שנכתב בהסכמי הביניים ואנחנו הולכים לפי זה, אבל רק בעניינים באמת רפואיים אנחנו רוצים לתת את המענה.

ענבל ממן: גם לגבי עזה אנחנו רוצים לתת את המענה לתושב, אנחנו נשמח לתת אותו.

רן גולדשטיין: אני רק אגיד, ענבל, מעולה, כי זה חדש.

רן גולדשטיין: זה עד לפני יומיים שדיברתי עם אדם אבידן במתפ"ש, שאלתי ספציפית אם עזתים יכולים ישירות לפנות דרך האתר החדש, דרך הלינק החדש, והוא אמר 'לא, זה רק לארגונים'.

ענבל ממן: חבר'ה, יש את מוקד הפניות, זה שונה מהאתר.

ענבל ממן: האתר הוא יותר פרסומי, זה נכון.

ענבל ממן: אנחנו מקבלים שם מדי פעם כל מיני דברים, אבל מוקד הפניות הוא מוקד פניות בעצם, זה הייעוד שלו.

ענבל ממן: אני בטוחה ש- - - שלא נפציץ את האתר, ואנחנו כן רוצים לקבל את זה בצורה מסודרת כי במוקד הפניות יש את האנשים הרלבנטיים שבוחנים את הבקשות.

רן גולדשטיין: טוב.

רן גולדשטיין: נמשיך את הדיון אחר כך.

סונדוס סאלח: ענבל, בואי תנחי אותנו, תעזרי לנו קצת להגביר את המודעות.

סונדוס סאלח: אם עכשיו חולה שצריך לקבל טיפול רפואי והטיפול הזה לא נמצא בעזה ואת עכשיו תנחי אותי איך לעזור להם.

סונדוס סאלח: והוא לא רוצה לחכות לאיזו שהיא עמותה או ארגון, מה הוא יעשה?

סונדוס סאלח: מה הוא צריך לעשות?

ענבל ממן: לפנות למוקד הפניות של מת"ק ארז.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ענבל.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שרן עוד יהיה איתך בקשר כדי גם לחזק את ערוצי ההתקשרות ואני חושבת שגם נכון יהיה שאתם שנמצאים שם בקשר עם התושבים שממילא רואים בכם כתובת, תנסו להפנות למוקד, שהם יעשו את התהליך ולפי זה יהיה אפשר לבחון אם הדבר הזה אכן עובד או שצריך עוד לחדד אותו.

ענבל ממן: אני אשמח לחדד עוד נקודה.

ענבל ממן: ביום שחוזר התיאום אנחנו נצטרך להפסיק עם העניין הזה, כי בעצם לפי הסכמי הביניים אנחנו עובדים רשות מול רשות ואנחנו צריכים לקבל את הבקשות מהם בצורה מסודרת ולא לעקוף אותה.

ענבל ממן: אז אנחנו מדברים פה על מקרים באמת הומניטריים, לא על ציפורן חודרנית.

ענבל ממן: אנחנו מדברים על בקשות לטיפולים שבאמת נדרשים לצאת מעזה, כי אין את המענה והוא גם לא יהיה בעוד שנה.

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: וזה מתחבר לדברים שאמרתי קודם לכן אולי אפילו בצורה קצת בוטה ונחרצת, שצריך מי שיש לו את הכוח שיפנה גם לגורמים שם שיבינו שלא משחקים בחיי אדם ואחר כך מבקשים ממדינת ישראל לפתור את זה, אלא שיחדשו את התיאום כדי שאנחנו נוכל באמת לתת את המענה, גם הרפואי, לאותם תושבים שנמצאים שם.

סונדוס סאלח: זה מה ש- - - למי יש כוח.

סונדוס סאלח: מדינת ישראל, אני חושבת, ברגע הזה, היא צריכה לקחת אחריות כי אם הטיפול הזה היה נמצא בעזה אז הם לא היו פונים לבתי החולים בישראל.

סונדוס סאלח: ומי שאחראי על המציאות המעוותת שם והקשה מאוד, כלכלית, חברתית ובריאותית - - -

יפעת שאשא ביטון: ח"כ סונדוס, תאמיני לי, את לא רוצה להכנס לסוגיות הפוליטיות, לא איתי.

יפעת שאשא ביטון: אז בואי נניח להם ונדאג לבריאות של האנשים שם ושכל אחד ייקח את האחריות, בואי, אנחנו כל הזמן אומרים לא להיות פטרונים, ואגב, גם אתמול אמרתי את זה ולא בהקשר של הפלשתינים, שאנחנו צריכים להפסיק להיות פטרונים.

יפעת שאשא ביטון: אז גם במקום הזה אני אומרת, לא רוצה להיות פטרון של אף אחד, יש אחריות שנמצאת בגזרה שלנו ויש אחריות שנמצאת בגזרה שם, צריך גם לדעת לפעמים לפי לפנות.

יפעת שאשא ביטון: עד שהדברים ייפתרו ברמת הרשויות אז יש פה את רן ואת ענבל שאני מניחה שגם ימשיכו את התקשורת אחר כך כדי לראות איך בעת הזו אנחנו נותנים את הפתרונות הכי טובים, במיוחד למקרים ההומניטריים, ומצילים שם חיי אדם.

יפעת שאשא ביטון: נעה גלילי מהמרכז לשמירה על הזכות לנוע.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

נעה גלילי: אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה ח"כ שאשא ביטון וגם לח"כ סונדוס סאלח על קיום הדיון המאוד מאוד חשוב הזה.

נעה גלילי: חשוב לי לציין שמפניות ומידע שאנחנו אוספים בארגון "גישה" ונאספים גם בארגונים נוספים, עדיין ישנם עשרות לפחות של חולים שהטיפול שהם זקוקים לו לא זמין ברצועת עזה והם בעצם עדיין ממתינים גם היום להסדרת היציאה שלהם לטיפולים בגדה ובישראל.

נעה גלילי: בין החולים האלה כמו שצוין, אני אגיד במהרה, זה באמת רבים שסובלים מסרטן או ממחלות מסכנות חיים אחרות, בהם חשוב לציין גם הרבה קטינים שכל עיכוב בטפול גורם להם לא רק לסבל אלא באמת לנזקים שהם בלתי הפיכים ולסכנת חיים.

נעה גלילי: גם היום, למרות מה שנאמר, חולים מוצאים את עצמם מחזרים על הפתחים, הם פונים לארגונים לא ממשלתיים וארגונים בינלאומיים, והנקודה היא שאין כתובת ברורה לציבור ברצועת עזה ולאוכלוסייה הפלשתינית בנוגע להגשת הבקשות להיתרים.

נעה גלילי: ברוב המוחלט של המקרים באמת הפונים לא מקבלים את ההיתר שנדרש להם וגם על אף מה שנאמר על ידי ענבל ממן, במספר מקרים רפואיים שהובאו לידיעתנו בארגון "גישה" המת"ק סירב לטפל בבקשות של תושבי עזה, בשל העובדה שהן לא הועברו על ידי הוועדה האזרחית הפלשתינית.

נעה גלילי: אז הבעיה הזאת עדיין קיימת ועדיין צריכים לתת עליה את הדעת.

יפעת שאשא ביטון: נעה מתי ביקשתם את זה?

יפעת שאשא ביטון: כי יש לנו פה שתי תקופות.

יפעת שאשא ביטון: אומרת ענבל, בתקופה שבה יש תיאום אנחנו מחויבים, זה ההסכם שלנו עם הרשות, הכל צריך לעבור משם בצורה מסודרת.

יפעת שאשא ביטון: לגיטימי, הם קבעו את ההסכמים איך הדברים עובדים.

יפעת שאשא ביטון: היום משום שאין תיאום יש מוקד לפניות שאפשר לפנות אליו באופן ישיר.

יפעת שאשא ביטון: על איזו תקופה את מדברת?

יפעת שאשא ביטון: מתי פניתם ו- - -

נעה גלילי: אני מדברת אך ורק על התקופה שאחרי הפסקת התיאום.

נעה גלילי: כלומר אני בכלל לא מדברת על התקופה שלפני.

נעה גלילי: וגם המקרים שאני מציינת פה זה לאחר הפסקת התיאום.

נעה גלילי: אני חושבת שכולנו מסכימים שזה לא סביר שחולים ישלמו בבריאות שלהם ואף בחיים שלהם בגלל כשל בירוקרטי, והתחושה היא שעדיין אין חלופה ראויה למנגנון התיאום.

נעה גלילי: על אף הדיון המאוד מאוד חשוב בנוגע לחולים, אני חייבת להזכיר במילה שבעצם התיאום שכן מתקיים היום שהוא מצומצם מלכתחילה, הוא בכלל לא נוגע ליתר האוכלוסייה.

נעה גלילי: יש משטר היתרים ומערך קריטריונים ישראל ובעצם אנשים שמבקשים לצאת ללוויות, לביקור משפחה, לביקור חולים בעצם לא יכולים בכלל לנסות להגיש בקשה לצאת ואין שום מנגנון ש - - -

יפעת שאשא ביטון: נעה, אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק בעניינים הבריאותיים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא עכשיו באה לפתור את כל הצרות של עזה, ויש עוד הרבה מאוד סוגיות אחרות שקשורות בזה, אנחנו עכשיו נמצאים בהצלת חיים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת שההיבטים הרפואיים, המקרים ההומניטריים ובאמת מקרי חירום שאין להם מענה בעזה מטופלים, אז בואי ננסה להתמקד בזה.

נעה גלילי: אז נכון, אז גם אם נחזור למקרים הרפואיים, למרות שאני חושבת שיש מקום שהוועדה תיתן את הדעת גם על יתר האוכלוסייה, אבל גם במקרים הרפואיים חשוב להבין שאי אפשר בעצם את פתרון הביניים הזה שענבל ממן מציינת.

נעה גלילי: צריך מנגנון ברור, שקוף, שיפורסם לכל הציבור.

נעה גלילי: אני יכולה להבטיח לך שאנשים באוכלוסיית עזה אינם מודעים ללינק הזה שעלה אתמול על ידי מתפ"ש והמינהל האזרחי, אני לא יודעת אם הוא מפורסם בשפה הערבית - - -

יפעת שאשא ביטון: אז מה את מציעה?

יפעת שאשא ביטון: מה זה מנגנון שקוף?

יפעת שאשא ביטון: תציעי.

יפעת שאשא ביטון: אם מוקד פניות זה לא מספיק שקוף ולינק שפורסם זה לא מספיק שקוף, מה את מציעה?

נעה גלילי: לינק שפורסם בשפה העברית הוא לא תמיד מספק.

נעה גלילי: אני מציעה באמת שישראל בשל האחריות שלה על תושבי הרצועה, אחריות שהיא לוקחת על עצמה כבר הרבה שנים ונובעת מעומק שליטה מאוד רחבה על חיי האוכלוסייה, היא צריכה לעשות תהליך מחשבתי, לספק חלופה ולפרסם אותה בשפות שנגישות לכלל האוכלוסייה.

נעה גלילי: המצב היום שהאוכלוסייה ברצועת עזה, ואני חושבת שגם באזורים פלשתינים נוספים לא מודעים למה הם יכולים לבקש ומה הם לא יכולים לבקש ואיך הדרך לעשות את זה.

נעה גלילי: אני מקבלת את שנאמר שיש הרבה רצון טוב ובאמת גם היום יש חולים שיוצאים לטיפול ויש את התיאום הזה, אבל בסופו של דבר, אם מסתכלים בנקודת הסתכלות רחבה, אין מענה לאוכלוסייה, אין מנגנון שמספק את הצרכים שלה, לא במובן הרפואי וכמובן לא במובנים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רק בואו נדייק, לפחות את הדברים שלכם, הסתירות הפנימיות, יש מענה.

יפעת שאשא ביטון: את אומרת שיוצאים אנשים לטיפולים רפואיים אבל לא כולם מקבלים מענה.

יפעת שאשא ביטון: אז זה לא שאין מענה, יש מענה, לא כולם מקבלים אותו.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, רק שאלת הבהרה, לגבי העניין של השפה, הלינק והמידע שאתם מנגישים, אתם מנגישים אותו רק בעברית?

ענבל ממן: לא.

ענבל ממן: אני פחות מתמצאת בנושא ההסברה אבל כן כל מה שבטח קשור אלי ולתיאום האזרחי, ובכלל האמת, כל מה שעולה לאתר "אל מונאסק", לא סתם קוראים לו "אל מונאסק", בערבית, יש מה שמפורסם בשפה הערבית, יש מה שמפורסם בשפה האנגלית בשביל הנוחות, יש גם מה שמפורסם לפעמים בעברית, אבל לרוב מדובר בשפה הערבית.

ענבל ממן: לרוב זה מפורסם בשפה הערבית או אנגלית.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההבהרה ענבל.

יפעת שאשא ביטון: עמליה ביקשה לדבר.

עמליה ויזל: אני מארגון "בדרך להחלמה".

עמליה ויזל: קודם כל אני רוצה לעשות הבחנה מאוד חדה בין עזה לבין הגדה.

עמליה ויזל: האנשים בגדה הם חופשיים, הם יכולים אפילו לשבת במשרד הבריאות על המדרגות עד שהם יקבלו התחייבות, יש להם גישה, יש להם גישה למת"ק, הם יכולים להתמודד.

עמליה ויזל: בעזה המצב הוא שונה לחלוטין, אין להם בעצם גישה ישירה.

עמליה ויזל: אני רוצה להוסיף נקודה שעלתה, לגבי כל ארגוני זכויות האדם בעזה שטיפלו עד עכשיו כתחליף לוועדה, הם קיבלו הוראה חד משמעית לא להעביר ולא לטפל יותר באף בקשה.

יפעת שאשא ביטון: ממי הם קיבלו הנחיה?

עמליה ויזל: הם קיבלו הנחיה מהרשות הפלשתינית.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב להגיד את הדברים האלה כי אני חשבתי שאולי מאצלנו ואני כבר רציתי - - -

עמליה ויזל: לא לא.

עמליה ויזל: הם קיבלו הנחיה חד משמעית מהרשות הפלשתינית לא לקבל פניות של החולים.

עמליה ויזל: הם אמרו לי 'אנחנו מתנצלים, אנחנו לא יכולים לעזור'.

עמליה ויזל: כך שבעצם מי שנשאר פה זה אנחנו הארגונים הישראליים, ואני לפחות מקבלת הרבה מאוד פניות לחולים מעזה, והצלחתי ליצור מנגנון מאוד מאוד מסודר, זה בתשובה לנציגה של ארגון "גישה", הצלחתי ליצור מנגנון מאוד מסודר עם נציגות משרד הבריאות בארז, עם טפסים מתאימים, עם כל הניירת המתאימה.

עמליה ויזל: לאזרח בעזה קשה מאוד לפנות דרך המוקד.

עמליה ויזל: אין להם אינטרנט, אין להם חשמל, אין להם אפשרות לשלוח מיילים, הם בקושי מכירים את המושג "מייל".

עמליה ויזל: לפחות עם פקס זה עובד קצת יותר טוב, ואני שמחה להגיד שאני מקבלת שיתוף פעולה מעולה מנציגות משרד הבריאות בארז.

עמליה ויזל: אני מעבירה להן את הבקשות והן מטפלות בזה.

עמליה ויזל: נקודה ספציפית שאני רוצה להעלות, שאבקש התייחסות אם יש כאן נציג ממשרד הבטחון.

עמליה ויזל: יש לפחות שני חולים שנאמר לי שהם צריכים לבוא לתחקור בטחוני במעבר, לפני שהם יוצאים לבית החולים.

עמליה ויזל: ברגע שהחולה הזה יגיע לתחקור במעבר, הוא יחזור לעזה, יכניסו אותו לבידוד ל-21 יום.

עמליה ויזל: קרוב לוודאי שהוא גם יפספס את המועד שלו.

עמליה ויזל: אני רוצה להציע שאת התחקיר הבטחוני שהוא צריך לעבור יעשו ביום היציאה של החולה, הוא ימתין במעבר עד שתהיה תשובה, במידה וחיובית הוא יצא לטיפול, ושוב, אני מדברת על שני טיפולים מצילי חיים.

עמליה ויזל: במידה וחס וחלילה ולא, הוא בין כה וכה יחזור לעזה ויכנס לבידוד.

עמליה ויזל: אני מקווה שהצלחתי להעביר את הבעייתיות שבנקודה הזו ולנסות לקבל עליה פתרון מיידי.

עמליה ויזל: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מי יכול לענות?

יפעת שאשא ביטון: ענבל?

יפעת שאשא ביטון: מי מטעמכם?

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שיש אותך ואת איציק שנמצאים מטעם משרד הבטחון?

יפעת שאשא ביטון: עלתה פה סוגיה של שתי בקשות לטיפולים מצילי חיים שנקראו לתחקיר בטחוני, והעניין הוא שאם הם חוזרים אחרי התחקיר הבטחוני הם צריכים להישאר בבידוד 21 יום, אני לא יודעת מי החליט שם אבל לא משנה, אני מעבירה את הדברים כפי שהם נאמרו כאן, והשאלה היא אם אפשר שהם יעברו תחקיר בטחוני ביום המעבר ויחכו לתשובה במחסום, כדי שאם הם יכולים לצאת החוצה הם ייכנסו בלי שהם מתעכבים את ה-21 יום ואם התשובה תהיה שלילית אז ממילא הם חוזרים, אז לא משנה שהם יהיו בבידוד.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לפתור את זה פרוצדורלית?

יפעת שאשא ביטון: כנראה שיש לענבל בעיה בקו.

יפעת שאשא ביטון: יש עוד מישהו ממשרד הבטחון?

יפעת שאשא ביטון: איציק איתנו?

ענבל ממן: כנראה שזה התנתק.

ענבל ממן: עכשיו חזרתי.

יפעת שאשא ביטון: שמעת את מה ששאלתי?

ענבל ממן: כן.

ענבל ממן: אז קודם כל אני אגיד שהחלטה על 21 יום זו החלטה של חמאס.

ענבל ממן: הם מחמירים את הנושא של הבידוד ובמקום 14 היום הם מחליטים על 21, זו החלטה שלהם ואם מחמירים אז למה לא.

ענבל ממן: אם אנחנו מדברים על תחקיר בטחוני שיהיה בסמיכות לטיפול, אני חושבת שאפשר לשקול את זה, אנחנו צריכים לברר את הנושא מול שב"כ.

ענבל ממן: אנחנו יכולים לנסות לפתור איתם את הנושא הזה.

ענבל ממן: אני אשמח להעביר את זה למת"ק ארז ולשב"כ בארז כדי שינסו למצוא את הפתרון ולחבר את כל המעגלים שם.

ענבל ממן: אני לא מכירה, אז אני לא יכולה לתת תשובה.

ענבל ממן: אני לא יודעת להגיד מהם השיקולים הביטחוניים.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נציג את זה גם בסיכום הדיון ואנחנו נרצה גם לקבל תשובה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ענבל.

יפעת שאשא ביטון: סונדוס רצית לשאול שאלה נוספת את עמליה?

סונדוס סאלח: כן.

סונדוס סאלח: רציתי לשאול עמליה לגבי המטופלים, מבחינת מספרי פניות, מספרי אנשים שאת מטפלת בהם, ביחס ללפני הפסקת התיאום.

עמליה ויזל: המספרים שלי עדיין כנראה הם יחסית נמוכים למה שציין רן.

עמליה ויזל: לי יש כרגע כעשרה מקרים פתוחים שאני מטפלת בהם, אבל כל יום זה גדל משום שהרבה אנשים מעזה מכירים אותי והשמועה על זה שאפשר דרכי לעשות את הבקשות מתפשטת.

סונדוס סאלח: כמה היה לפני חודש-חודשיים בממוצע ליום לדוגמה?

עמליה ויזל: לפני חודש-חודשיים כמעט ולא היו בקשות כי זה היה שיא הקורונה ובאמת יצאו רק חולים ממש ממש מקרים מצילי חיים ולכולם היו אישורים, עד כמה שאני יודעת.

סונדוס סאלח: אני מדברת על שיגרה שהיא לא הקורונה.

סונדוס סאלח: לפני הקורונה, לפני הפסקת התיאום.

עמליה ויזל: אני לא שמעתי את השאלה.

יפעת שאשא ביטון: היא דיברה על לפני הקורונה, אבל אני חושבת שעמליה סיפרה - - -

עמליה ויזל: לפני הקורונה, בוא נגיד במשך 10 השנים האחרונות, אבל במיוחד בשנתיים האחרונות טיפלתי בעשרות מקרים.

עמליה ויזל: עשרות מקרים, כשבעיקר הדגש הוא על בעיות באישורי יציאה.

עמליה ויזל: ואני שוב מציינת, שיתוף פעולה מעולה עם המת"ק, גם עם פניות הציבור של השב"כ שאני פונה אליהם במקרים שצריך ומקבלת תשובות.

עמליה ויזל: זאת אומרת התהליך עובד.

עמליה ויזל: התהליך זורם ואני חושבת שרוב החולים- - -

יפעת שאשא ביטון: היא הסבירה לפני כן, עמליה, ותתקני אותי אם אני טועה ולא הבנתי נכון.

יפעת שאשא ביטון: את אמרת בראשית דברייך קודם לכן, שבעצם את קיבלת הנחיה לא לקבל יותר פניות.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

עמליה ויזל: לא, אני אומרת שאותם ארגוני זכויות אדם כמו ד"ר בסיסו ומוחמד אל - - -

רן גולדשטיין: אל מיזאן ו-PCHR, אלה הארגונים.

עמליה ויזל: בדיוק.

עמליה ויזל: הם בעיקר, שני הארגונים, הם קיבלו הנחיה מהרשות הפלשתינית לא לטפל בהעברת בקשות של חולים.

עמליה ויזל: היה חלון זמן קצר שהם טיפלו בזה, וברגע שהייתה כתבה בערוץ הראשון שסיפרה על זה, ב"כאן 11", יום אחרי זה הם קיבלו הוראה לא להמשיך.

עמליה ויזל: באותו עניין אני רוצה להוסיף עוד דבר.

עמליה ויזל: קודם דיברתם על שני ילדים שנפטרו.

עמליה ויזל: להשיג אמבולנס שיבוא לארז לקחת חולים זה 5 דקות.

עמליה ויזל: להשיג אמבולנס שיעביר את החולה מבית חולים האירופי בחאן יונס למשל, להעביר אותו למעבר, זה 5 שעות.

עמליה ויזל: בגלל שאף אמבולנס לא רשאי לעבוד ולא רשאי להעביר חולים.

עמליה ויזל: היינו בכמה מקרים כאלה, הצלחנו איך שהוא להשיג אמבולנסים פרטיים בדרך-לא-דרך, גם זה, הם הביאו אותם חצי דרך, אבל גם אמבולנסים בתוך עזה אסור להם להעביר חולים וזו בעיה מאוד מאוד קשה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עמליה.

יפעת שאשא ביטון: מישהו נוסף רוצה להוסיף משהו מקרב המשתתפים בזום, לפני שאנחנו מסכמים את הדיון?

יפעת שאשא ביטון: רוני פלי בבקשה.

רוני פלי: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

רוני פלי: רק שתי נקודות קטנות.

רוני פלי: ראשית, יו"ר את חזרת מספר פעמים בבקשה שאנחנו הארגונים הישראליים נפנה לרשות - - -

יפעת שאשא ביטון: לא ביקשתי.

יפעת שאשא ביטון: רק אמרתי שתדעו איפה לשים את האצבע.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לבוא להגיד כל הזמן 'ישראל, ישראל'.

רוני פלי: בעניין הזה לא, את אמרת במפורש 'תלכו לדבר שם יש לכם קשרים'.

רוני פלי: אנחנו לא עובדים מול הרשות בעניין הזה, אנחנו ארגונים ישראליים, עובדים מול רשויות ישראליות ועובדים גם על האחריות הישראלית כלפי התושבים שהיא קיימת.

רוני פלי: בגלל זה מתקיים הדיון הזה וטוב שהוא מתקיים וטוב שהמתפ"ש מחפש דרכים לפתור את הבעיה.

רוני פלי: אני חושבת שעמליה עושה עבודה מבורכת אבל זה לא יכול להיות פתרון כי א.

רוני פלי: כמות הפניות תעלה ותעלה ואני בטוחה שלעמליה יש גבול בכמות שהיא יכולה לטפל ודבר שני גם לא נכון ליצור תלות של אותם ארגונים בארגון ישראלי של אותם תושבים, צריך לתת להם אפשרות לפנות בעצמם ואם צריך פקסים ולא משהו שמסתמך אינטרנט שלא קיים, אז אני מניחה שהמתפ"ש יכול למצוא דרך לעשות את זה.

רוני פלי: אני שואלת למעשה.

רוני פלי: זאת שאלה.

רוני פלי: עמליה, את חושבת שזה מה שיהיה צריך, זה מה שיאפשר להם להגיש בקשה ישירות, אם הם יוכלו לקבל פקסים?

עמליה ויזל: אני קצת בספק, משום ששוב, כמו שציינה קודם הנציגה של המתפ"ש ענבל, יש מספר טפסים ומספר ניירות שצריכים להעביר אותם.

עמליה ויזל: בדרך כלל הם שולחים לי אז חסר הנייר הזה וחסר מספר טלפון וחסר זה וחסר זה ואני יכולה להשלים איתם את המידע כדי להעביר אותו בצורה שלמה ומסודרת לנציגות משרד הבריאות.

עמליה ויזל: אני לא אומרת שלא צריך לתת להם את האופציה הזו, אני רק אומרת, יכול להיות ענבל, שצריך להוציא להם נייר מאוד מסודר שכתוב 1, 2, 3, 4, 5, מה אתם צריכים לשלוח בפקס כדי שהבקשה שלכם תירשם.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: מישהו פה התבלבל והתחיל לנהל את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים להחליף אותי?

יפעת שאשא ביטון: רוני, רוצה להחליף אותי?

עמליה ויזל: אני עשיתי פשוט רשימה כזו של הדברים שחייבים לשלוח כדי שאוכל להעביר את הבקשה.

עמליה ויזל: אם אפשר להנגיש להם את זה, לכתוב שזה מה שצריך לשלוח, ולשלוח באמת דרך פקס כי אין להם מייל.

עמליה ויזל: זה עשוי לעזור.

עמליה ויזל: בוודאי.

סונדוס סאלח: אני שומעת שאנשים מתקשים לשלוח פקס.

סונדוס סאלח: איך יסתדרו באתר, במוקד פניות שהוא באינטרנט, כשאין להם אינטרנט?

יפעת שאשא ביטון: מוקד הפניות הוא לא רק באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, את רוצה להתייחס לפני שאני מסכמת?

יפעת שאשא ביטון: הנגשת המידע פה היא סוגיה מאוד חשובה, אנחנו נציין אותה גם בסיכום, אבל בבקשה.

ענבל ממן: צריך להגיד שאנחנו נמצאים פה באיזה שהוא פער, כי מצד אחד אנחנו מאוד רוצים לעזור לתושב ובסוף להגיע אליו ולתת לו את הטיפול הרפואי.

ענבל ממן: בכנות גדולה.

ענבל ממן: מצד שני יש פה בעיה משפטית, כי ברגע שאנחנו מקבלים מהתושב בקשות זה אומר שאנחנו עוקפים את הרשות הפלשתינית.

ענבל ממן: ברגע שאנחנו עוקפים את הרשות הפלשתינית.

ענבל ממן: ברגע שאנחנו עוקפים את הרשות הפלשתינית יש פה בעיה משפטית מאוד חמורה כי אנחנו בעצם לא עובדים לפי הסכמי הביניים.

ענבל ממן: אז אנחנו כן פתוחים לקבל בקשות לטפולים רפואיים, שוב, חריגים, כאלה שהם לא נמצאים ב - - -, כאלה שהם מצילי חיים.

ענבל ממן: מצד שני, אם אנחנו נפרסם את הדבר הזה, איפה זה מעמיד ואתנו מול הרשות הפלשתינית?

ענבל ממן: אנחנו לא יכולים פתאום לצאת בקמפיין כזה, זה יחריב את הסיכוי הקלוש להמשך תיאום או לחידוש תיאום.

ענבל ממן: צריך להבין את זה.

ענבל ממן: זה מאוד עדין, אנחנו לא יכולים לעשות פה מהלכים כאלה, כי זה יקריס לגמרי את היחסים שלנו עם הרשות, וזה משהו שאנחנו כן רוצים לשמר אותו ואנחנו כן רוצים לעבוד לפי הסכמי הביניים.

ענבל ממן: אנחנו כן רוצים לעבוד מולם, לקבל מהם את הבקשות.

ענבל ממן: אנחנו מוכנים לעזור אבל בין זה לבין פרסום בראש חוצות זה מאוד בעייתי.

ענבל ממן: אני אומרת לכם כי המשפטנים יעצרו אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל כשאת דיברת על הלינק למשל שפורסם אתמול או על מוקד הפניות, זה כן מפורסם?

ענבל ממן: הלינק הזה ספציפית אני אפילו לא מכירה אותו, יש לנו מוקד פניות, גם לעזה וגם לאיו"ש, יש לנו אתר "אל מונאסק" שהוא בעצם מנגיש את המידע, הלינק הזה שפורסם זה לינק אולי לאתר המחודש, אבל זה לא משהו ש, זה לא מה שמשנה, זה לא מה שקריטי.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, מה שאני אבקש זה שתעבירו לוועדה את הקישור לאתר - - -

סונדוס סאלח: אנחנו מחפשים אותו כבר חצי שעה, אין כזה אתר.

סונדוס סאלח: יש דף פייסבוק שקוראים לו "אל מונאסק" ואני לא חושבת שאנשים פונים לדף הפייסבוק בכדי לקבל טיפול או לרשום פניה רשמית.

יפעת שאשא ביטון: ענבל, תעבירי לוועדה דרך איש הקשר ואנחנו נעביר את זה לח"כ סונדוס.

יפעת שאשא ביטון: רן, רצית לדבר?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה בקצרה כי אנחנו צריכים לסגור את הדיון.

רן גולדשטיין: אני רק אומר שזו בדיוק הנקודה שהעלינו וענבל קצת נסוגה ממה שהיא אמרה בהתחלה, שבעצם כן פלשתינים יכולים לפנות ישירות דרך הלינק הזה שהמתפ"ש עובד עליו, אני יודע, וקיבלנו אותו, ואם הוא יהיה באתר, אם פלשתינים יוכלו להגיש ישירות.

ענבל ממן: למוקד הפניות.

ענבל ממן: אמרתי.

ענבל ממן: לנושא ההסברה יש באמת את דף הפייסבוק, את הטוויטר, את ה- - -

רן גולדשטיין: טוב, בסדר, מוקד הפניות.

ענבל ממן: זה החוצה.

ענבל ממן: בסדר?

ענבל ממן: יש את מוקד הפניות שהוא מקבל את הבקשות.

רן גולדשטיין: אם פלשתינים בעזה יוכלו להגיש ישירות בקשה למוקד הפניות וינהלו מולכם את הדיאלוג הזה של לצאת/לא לצאת, אז נוכל להגיד 'אוקיי, זה לוקח 30 יום, זה לוקח שעה, לוקח כמה זמן', אבל כרגע הם לא יכלו לפנות ישירות.

רן גולדשטיין: את אומרת שדרך הלינק החדש, שאנחנו קיבלנו דרך קצין ארבל אפשר יהיה להגיש את הבקשות האלה, פלשתינים יוכלו מעזה ישירות להגיש בקשות?

ענבל ממן: אני צריכה לבדוק מה זה הלינק הזה שאתה קיבלת כי אני חושבת שאנחנו לא מדברים על אותו דבר.

ענבל ממן: אנחנו נעשה את הבדיקה הזאת.

דוברת: בעמוד הראשי של - - - מתפ"ש.

דוברת: זו הידיעה הראשונה.

ענבל ממן: האתר של המינהל האזרחי שהוא בעצם מונגש גם למתיישבים, זאת אומרת גם בעברית וגם תושבים פלשתינים.

ענבל ממן: לכן זה קצת שונה, האתר של המינהל האזרחי.

ענבל ממן: אני אעביר לכם את - - -

דוברת: יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

דוברת: - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא מנהלים את השיח ככה.

יפעת שאשא ביטון: תפסיקי אותה בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: מאוד פשוט.

יפעת שאשא ביטון: חברים, לא מתנהלים ככה, גם אי אפשר לשמוע אתכם וגם הכל נעשה בבלגן.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אספנו את הדברים, אני ברשותכם רוצה לסכם.

יפעת שאשא ביטון: ח"כ סונדוס ממש במשפט אם יש לך משהו לומר, לגבי הלינק לא צריך לשאול עוד פעם איך יוצרים קשר, אנחנו ביקשנו מענבל שתעביר לנו ואנחנו נעביר אלייך את כל הפרטים.

יפעת שאשא ביטון: אני גם אומר את זה בסיכום הדיון, אבל אם יש לך משהו כללי אז בשמחה.

סונדוס סאלח: אני חייבת להגיד שאחרי הדיון הזה אני עוד מודאגת יותר לבריאותם שלחולים פלשתינים שמשלמים מחיר כבד מאוד בחיים שלהם ובבריאות שלהם, שנופלים בין הבירוקרטיה והטופסולוגיה בשיטה שכל כך מסובכת לאנשים שנמצאים שם בלי אינטרנט, בלי תשתיות חשמל, עכשיו לפנות למוקד שהם אומרים לנו שאין להם את האפשרות הזאת לפנות פיזית למוקד הזה ועכשיו נאמר לנו שיש את האפשרות.

סונדוס סאלח: יש נתק מהגורמים שאמורים לטפל באנשים שם, ואני ידעתי ששק החבטות יהיה הפסקת התיאום עם הרשות הפלשתינית ואתם לא רוצים להגיד שהפסקת התיאום היא בגלל המעשים של הצד ה הישראלי - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: הדברים הסתיימו כאן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ח"כ סונדוס.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר כמה מילים לסיכום.

יפעת שאשא ביטון: כמה מילים בכללי ואחר כך נעבור לדברים אופרטיביים.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה לך שהעלית את הנושא ותודה רבה לענבל על האופן שבו היא הציגה את הדברים וגם על רוח הדברים שבאמת עם רצון אמיתי לראות איך אנחנו מסייעים לכמה שיותר אנשים.

יפעת שאשא ביטון: לצד זה אנחנו נחדד את העובדות שלא מבלבלות פה כמה אנשים שעדיין רוצים להישאר בתוך המקום המאוד צר ומצומצם של תפיסתם, סליחה שאני אומרת את זה כך, אבל כן, אנחנו לא נמצאים בחלל ריק, ומדינת ישראל לא צריכה להחליף שם את הרשות מתי שנוח למישהו ולא להחליף אותה מתי שלא נוח למישהו.

יפעת שאשא ביטון: השיח הפטרוני הזה אני חושבת שהוא גם לא מוסיף ולא תורם לאף אחד, ויש פה עובדה מאוד מאוד פשוטה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת עכשיו ל'למה'.

יפעת שאשא ביטון: אני נכנסת לזה שזאת המציאות.

יפעת שאשא ביטון: הרשות הפלשתינית החליטה שהיא מפסיקה את התיאום.

יפעת שאשא ביטון: נקודה.

יפעת שאשא ביטון: לרשות הפלשתינית יש לא פחות אחריות לגבי האזרחים שלה.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו צריכים להכיר בזה, כי ביום שאנחנו נפסיק להיות פטרונים אז גם אולי נוכל להתקדם באיזה שהוא הליך למציאות קצת אחרת כאן ולא כל הזמן לחשוב שרק אנחנו יודעים מה טוב להם, אלא גם הם צריכים לקחת אחריות על הניהול של עצמם.

יפעת שאשא ביטון: בתוך כל המציאות המורכבת הזו, והיא מורכבת, ואני מטפלת בה הרבה מאוד שנים ומכירה את המורכבות שלה, אני כן רוצה לומר לך ענבל ולכל מי שעוסק במלאכה, יש לנו חובה אמתית להציל חיים, כאנשים, כבני אדם.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת הרבה ממה שאנחנו עושים ברשות הפלשתינית גם בלי שהאנשים שצופים בנו פה מוכנים להודות בזה, וזה לא רק בהיבטים של בריאות, זה גם בהיבטים של כלכלה וזה גם בהתמודדות שלהם עם הקורונה היום וזה בהעברה של ציוד ובהעברה של מכשור ושמענו גם את ראש הממשלה אומר שאנחנו צריכים לגייס יותר מכשירי הנשמה ממה שאנחנו צריכים בתרחיש הייחוס הקיצוני ביותר של מדינת ישראל, כדי שנוכל לתת את זה לשכנות שלנו כי אנחנו מבינים בסוף שיש פה אינטרס אזורי כולל וכמה שאנחנו נצליח לצורך העניין לבלום את המגפה גם בקרב השכנות שלנו, אז אנחנו נוכל לבלום אותה גם כאן.

יפעת שאשא ביטון: בתוך זה אני מבקשת לראות איך אנחנו מפשטים את התהליכים שיסייעו לנו לסייע לאותם אנשים בעזה בעיקר לקבל את הטיפול הרפואי מציל החיים בלי לפגוע במרקם המאוד עדין ורגיש של מערכת היחסים בינינו לבין הרשות מבחינת כל הנושא של התיאום, כי בסופו של דבר אנחנו יודעים שברגע שיחזור התיאום אנחנו נוכל אולי לייצר גשר הרבה יותר פשוט גם לטיפול בסוגיות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת בדומה למה שביקשה עמליה, לראות איך אנחנו עוזרים לאותם אנשים לא להגיע לתחקיר ואחר כך לחזור לרשות אלא בעצם לקבל את הכל באותו יום כדי שהם יוכלו לצאת החוצה כמה שיותר מהר ולקבל את הטיפול שנדרש.

יפעת שאשא ביטון: לגבי המוקד של פניות ציבור, אני כן מבקשת שענבל ורן, תדברו ביניכם אחר כך ותנסו לראות איך אתם מפשטים את התהליך הזה ומייצרים נגישות של אותו מוקד עבור אותם אנשים בעזה, בלי שהם יצטרכו להגיע לארגונים השונים, במיוחד שאנחנו יודעים שיש הנחיה של הרשות הפלשתינית לארגונים לא לקבל פניות להעברה לטיפול בישראל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעקוב, ענבל, אני גם ביקשתי בתחילת הדיון שתעבירו אלינו את מספר הפניות ומספר המקרים שהועברו לטיפול, כדי שגם אנחנו נוכל לעקוב אחרי מה שמתנהל שם.

יפעת שאשא ביטון: ואת הקישור כמובן לאתר "אל מונאסק".

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם ותעשו טוב.