ועדת המשנה לעניין אינטגרציה של עולים חדשים בחברה הישראלית, כנסת 23, פרוטוקול מספר 2, 2020-06-30 09:00

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם, היום 30 ביוני 2020, השעה 9:04, אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועדת משנה לעניין אינטגרציה של עולים חדשים בחברה הישראלית.

טלי פלוסקוב: קודם כל אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו, אני יודעת שהשעה מוקדמת יחסית לכל הדיונים בכנסת, אבל העומס של הוועדות באמת לא נתן לנו אפשרות לעשות את זה בשעה אחרת, לכן אני רוצה גם להודות לצוות הוועדה ולמנהלת הוועדה וכמובן לכל מי שנמצא איתנו בחדר שאנחנו כן מתחילים בזמן את הדיון.

טלי פלוסקוב: הפעם אני החלטתי לדבר על קבוצה מאוד גדולה של אנשים שבשפה פשוטה אנחנו קוראים להם פליטי השואה, למרות שאם אנחנו נבדוק איך הם מוגדרים בחוק הם מוגדרים כניצולי השואה.

טלי פלוסקוב: ההבדל בין הקבוצה הזו שאנחנו מדברים עליה היום לבין הקבוצה הרגילה שאנחנו מכירים כניצולי שואה זה שהאנשים האלה לא היו בגטאות, האנשים האלה לא היו במחנות ריכוז, אבל האנשים האלה עברו חוויות נוראיות בזמן מלחמת העולם השנייה.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה היום מהווים סדר גודל של, אני אשמח אם משרד האוצר יתקן אותי, הרשות לזכויות ניצולי שואה, כי זה כבר, לצערי הרב, לא משרד האוצר, אבל אני כן אשמח לקבל נתונים יותר מדויקים מבחינת המספר של האנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אני בכל אופן יודעת על סדר גודל של 85,000 אנשים שמוגדרים כזכאים למענק שנתי, ככה אנחנו נקרא להם, בשפה אחרת הם נקראים פליטי השואה.

טלי פלוסקוב: נמצאים איתנו פה נציגים של ארגון חזית הכבוד שעומדים בראש קבוצה מאוד גדולה של האנשים האלה והם מכירים את הסוגיות והבעיות שהאנשים האלה מתמודדים איתן.

טלי פלוסקוב: מה שלי ברור, ואני מבינה שהמדינה לא יכולה להישאר אדישה לנושא הזה, דווקא בקבוצה הזאת, בקבוצה של אנשים מאוד מבוגרים, יש לא מעט אנשים שחיים מתחת לקו העוני.

טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים על ניצולי שואה שחיים מתחת לקו העוני, רבותיי, זה הם, אלה האנשים.

טלי פלוסקוב: יש ביניהם קבוצה מאוד גדולה של אנשים שאין להם קורת גג ובטח אנחנו נשמע גם סיפורים של אותם הניצולים כי יש לנו אותם פה, חלק בזום וחלק גם היום פה בדיון, ומבחינתי אנחנו צריכים לבנות תכנית פעולה, מה אנחנו הולכים לעשות עבור האנשים האלה, איך אנחנו הולכים לעזור להם להתקיים בחיי היום יום ובמיוחד בתקופת הקורונה.

טלי פלוסקוב: האם יש יום מיוחד עבורם?

טלי פלוסקוב: האם המדינה גם דאגה להם?

טלי פלוסקוב: לצורך העניין אני אשתף אתכם בסיפור אחד, אני קיבלתי פנייה מכמה נשים מבוגרות שטענו שהן לא קיבלו מענק של 500 שקל שאנחנו כמדינה החלטנו לחלק את זה לכולם, בלי יוצא מן הכלל, ללא חישוב הכנסה וללא לקיחה בחשבון של שום דבר נוסף.

טלי פלוסקוב: מתברר שאכן שכחו קבוצה אחת וזה האלמנות של נכי מלחמת העולם השנייה ורק מסיבה אחת, שהאנשים האלה לא מקבלים שום קצבה מהביטוח הלאומי, הם מקבלים קצבאות מהמשרדים האחרים.

טלי פלוסקוב: אני לא מבינה איך אותו המשרד שאחראי עליהם לא דאג שהאנשים האלה גם ייכנסו לתוך הקבוצה של זכאי 500 שקל.

שלומית אבינח: זה הסתדר?

טלי פלוסקוב: לא, זה עדיין לא הסתדר ואני אבקש ממנהלת הוועדה לרשום את זה בפרוטוקול ולהוציא פנייה למשרד, אני חושבת שזה באוצר, קבוצת האנשים היא לא קבוצה גדולה, זה לא הרבה כסף וגם אם זה הרבה כסף אנחנו לא יכולים רק את הקבוצה הזאת, של האנשים הכי רגישים, אולי הכי מוחלשים, פשוט להוציא אותם.

טלי פלוסקוב: מה נסביר לציבור?

טלי פלוסקוב: אלה שיש להם פנסיות של 50,000 שקל בחודש כן קיבלו ואלמנות של נכי מלחמת העולם השנייה לא קיבלו.

טלי פלוסקוב: אין היגיון, חייבים לתקן את הטעות הזו ואני כן רוצה מכאן, מהוועדה, שתצא פנייה למשרד האוצר ולשר האוצר ואני בטוחה שאנחנו נמצא שם אוזן קשבת.

טלי פלוסקוב: אני כמעט בטוחה שמישהו לא עשה את זה בכוונה, אני בטוחה שזה נעשה כי זה פשוט אנשים שנפלו בין הכיסאות ואנחנו כמובן צריכים לפתור את הסוגיה הזו.

טלי פלוסקוב: עכשיו אני חוזרת לדיון.

טלי פלוסקוב: כשאני מדברת על ניצולי שואה הרבה פעמים כותבים לי בפייסבוק: כמה כבר נשאר?

טלי פלוסקוב: אז, רבותיי, נשארו ושיישארו איתנו עוד הרבה שנים קדימה, נכון להיום, לפי מה שאני רואה, במדינת ישראל חיים - - -

שלומית אבינח: באפריל.

טלי פלוסקוב: אפריל 2020, זה עכשיו, למרות שהקצב שהאנשים האלה הולכים לעולמם הוא מאוד גבוה, אבל באפריל 2020 ברשות לזכויות ניצולי השואה נרשמו 189,500 ניצולי שואה, מכל הקבוצות, אני לא מדברת על קבוצה ספציפית.

טלי פלוסקוב: 77% מהם מעל גיל 80.

טלי פלוסקוב: 31,000 מהניצולים בני יותר מ-90 ויותר.

טלי פלוסקוב: ויש לי עוד משהו טוב להגיד לכם, יותר מ-800 מהם מעל גיל 100.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו יכולים להשאיר את האנשים האלה ללא השגחה?

טלי פלוסקוב: ללא תשומת לב?

טלי פלוסקוב: ללא מציאת פתרונות לכל סוגיה וסוגיה במדינה שלנו?

טלי פלוסקוב: אנחנו לא יכולים.

טלי פלוסקוב: ולכן היום אנחנו שוב נדבר על הקבוצה של פליטי שואה, נקרא לזה.

טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת, ההגדרה מבחינתי זה אלה שזכאים למענק שנתי.

טלי פלוסקוב: אני קוראת להם ככה כי זאת ההגדרה שאנשים רגילים אליה ולא הגדרה משפטית, לכן אנחנו כן נדבר על הקבוצה הזו כפליטי שואה.

טלי פלוסקוב: אנחנו שלחנו כמה שאלות ולא קיבלנו תשובות ואני הבנתי שהנציגים של המשרדים ייתנו לנו תשובות במהלך הדיון.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, אני הייתי מאוד רוצה לדעת, על פי ההגדרה של הרשות לזכויות ניצולי שואה, כמה אנשים מבחינתכם מוגדרים כפליטי שואה?

טלי פלוסקוב: שוב, אלה שזכאים למענק שנתי.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש שתי החלטות של מענק שנתי, החלטה אחת לגבי החוק והחלטה שנייה הייתה החלטה מנהלית בכנסת ה-20, כשהשר כחלון היה שר האוצר.

טלי פלוסקוב: אז תנו לי, בבקשה, תעשו לי סדר מבחינת מספרים כמה אנשים שייכים לקבוצות האלה, כמה מהם חיים מתחת לקו העוני, האם מישהו בדק את זה?

טלי פלוסקוב: האם מישהו יודע כמה מהאנשים האלה חיים מתחת לקו העוני?

טלי פלוסקוב: האם יש בנוסף למענק השנתי קצבאות מיוחדות, מענקים מיוחדים, לקבוצה הזאת?

טלי פלוסקוב: שוב, אני רוצה להתייחס אך ורק לקבוצה הזאת, על ניצולי השואה האחרים אנחנו נדבר בדיון אחר.

טלי פלוסקוב: הייתי רוצה לדעת כמה מתוך האנשים האלה ממתינים לדיור ציבורי, כמה מהאנשים האלה מקבלים סיוע בשכר דירה וכמה.

טלי פלוסקוב: כל מה שקשור לסוגיית הבדידות, זה כבר משרד אחר כמובן, אבל זה מה שאני מאוד רוצה לדעת, איך אנחנו כמדינה דואגים שהאנשים האלה, בדיוק כמו שאנחנו היום מדברים בזום, יידעו גם לדבר איתנו בזום, כי זה כן יכול להציל אותם מבדידות ואנחנו עדים לכך שרק בשלושה החודשים האחרונים יש לנו יותר מ-50 מקרי מוות של קשישים עריריים בביתם.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת אנחנו איכשהו חייבים להגיע לאנשים האלה גם בתקופת הקורונה.

טלי פלוסקוב: האם מישהו מטפל בזה, האם מישהו עושה את זה, האם מישהו יכול לעדכן אותנו בדברים שאנחנו לא יודעים והאנשים האלה לא יודעים?

טלי פלוסקוב: אולי מגיע להם משהו?

טלי פלוסקוב: לצערי הרב, הרבה כאן בסיטואציה של חוסר ידע ואנשים פשוט לא יודעים למצות את הזכויות שלהם.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב, הצטרף אלינו חבר הכנסת אלכס קושניר.

אלכס קושניר: בוקר טוב לכולם.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שנמצא איתנו נציג של הרשות לזכויות ניצולי השואה.

טלי פלוסקוב: אופיר אטינגר, נכון?

אופיר אטינגר: כן, בוקר טוב.

טלי פלוסקוב: אופיר, אני אשמח לקבל ממך נתונים קצת יותר מדויקים.

טלי פלוסקוב: אני אמרתי מה שאני יודעת ובטח זה קצת שונה ממה שקורה היום.

אופיר אטינגר: כן, בסדר גמור.

אופיר אטינגר: תודה רבה שהזמנתם אותנו, זה דיון חשוב וראוי באמת לדון בדברים האלה.

אופיר אטינגר: אני קצת אחדד את הנתונים שהזכרת קודם.

אופיר אטינגר: הרשות לזכויות ניצולי השואה כיום מטפלת ב-187,000 ניצולי שואה ונפגעי התנכלויות אנטישמיות בתקופת השואה.

אופיר אטינגר: בשנת 2019 הרשות העבירה כ-5.5 מיליארד שקלים בתגמולים ובהטבות לניצולים, מתוכם 4.340 מיליון שקל בתגמולים ומענקים ישירים.

אופיר אטינגר: נכון להיום הקבוצה הזאת שמוגדרת כפליטי שואה הם כ-70,000 איש.

אופיר אטינגר: פליטי שואה, את נגעת בהגדרה הרחבה, אני רק אציין מבחינה עקרונית ומשפטית שפליטי השואה הם ניצולי שואה לכל דבר, הם אזרחים ותושבי ישראל שאינם מקבלים זכאות, הם לא זכאים לתגמול חודשי לפי חוק והם זכאים לתגמול שנתי לפי חוק הטבות לניצולי שואה וכמובן להטבות נוספות.

שלומית אבינח: מה גובה התגמול?

טלי פלוסקוב: 4,000 שקל.

אופיר אטינגר: אני אגיע לזה.

אופיר אטינגר: גילם הממוצע של פליטי השואה הוא 84, בדומה לכלל ניצולי השואה.

אופיר אטינגר: ביקשתם פילוח לגבי כמה דברים, אז 44,000 מתוכם נשים לעומת 26,000 גברים, 30,000 אלמנים ואלמנות, 28,000 נשואים ונשואות וכ-10,000 גרושים וגרושות.

אופיר אטינגר: מבחינת אזורי מגורים, חיפה היא העיר שיש בה הכי הרבה פליטי שואה, יש כ-5,170, אשדוד, באר שבע, נתניה בין 4,000 ל-5,000, בירושלים 3,200, בת ים וראשון לציון 2,900 ו-2,800, פתח תקווה 2,700 ובתל אביב 1,800.

אופיר אטינגר: אין לנו מידע לגבי כמה מהם נמצאים מתחת לקו העוני, זה לא נתון שאנחנו אוחזים בו.

אופיר אטינגר: מבחינת הזכאות של אותם פליטי שואה, הם זכאים למענק שנתי בסך 3,991 שקלים נכון להיום בנוסף לשורה של הטבות נלוות, בראש ובראשונה זה פטור מלא ואוטומטי מתרופות מרשם שכלולות בסל הבריאות, הם מקבלים סיוע בסיעוד ארוך טווח, תשע שעות שבועיות, בנוסף יש להם אפשרות לקבל סיוע קצר מועד, של 50 שעות.

טלי פלוסקוב: תשע זה רק לניצולי שואה, זה בנוסף למה שנותנת המדינה.

אופיר אטינגר: כן, זה בנוסף.

אופיר אטינגר: כל הדברים האלה הם מקבלים בנוסף למענק.

אופיר אטינגר: כמו כן הם מקבלים טיפול נפשי ומתנדב חברתי, אני אגע בזה.

אופיר אטינגר: גברתי הזכירה את סוגיית הבדידות, זו סוגיה שמאוד קרובה לליבה של הרשות ואנחנו נקטנו במהלכים רבים בתקופת הקורונה על מנת לעזור לאותם קשישים ולאותם ניצולים.

טלי פלוסקוב: אתה יכול לתת לנו פירוט, מה בדיוק - - -

אופיר אטינגר: בוודאי.

אופיר אטינגר: נכון להיום הרשות לזכויות ניצולי השואה מעמידה מערך טיפול נפשי.

אופיר אטינגר: בסביבות 7,000 ניצולים וניצולות שמקבלים היום טיפול נפשי על ידי אנשי מקצוע, טיפולים פרטניים, קבוצתיים.

טלי פלוסקוב: 7,000 מתוך 187?

אופיר אטינגר: כן.

אופיר אטינגר: מי שמעוניין, כל מי שמעוניין יכול לקבל את הטיפולים האלה.

אופיר אטינגר: פליטי השואה מוזמנים לפנות, אנחנו מעדכנים.

טלי פלוסקוב: אתה יכול, בבקשה, לפרט מה זה מבחינת

טלי פלוסקוב: כם טיפול נפשי?

אופיר אטינגר: טיפולים נפשיים אלה טיפולים פסיכותרפיים ופסיכיאטריים, מבוצעים באמצעות שתי עמותות שעובדות אצלנו, 'עמך' ואל"ה, אני מניח ששמעתם את השמות.

אופיר אטינגר: יש טיפולים קבוצתיים, טיפולים פרטניים, גם במרכזי טיפול וגם למי שצריך בבית.

אופיר אטינגר: אנחנו כמובן מתאימים את הטיפול, יש לנו רופאה ראשית ויש לנו צוות של רופאים פסיכיאטרים שמתאימים את הטיפול יחד עם העמותות כמובן, שגם שם נמצאים אנשי מקצוע מהמעלה הראשונה, מתאימים טיפול אישי לכל אחד מהניצולים.

אופיר אטינגר: אנחנו כמובן שמים דגש על כל מחלות הרקע וכל מה שצריך על מנת שהם יקבלו את הטיפול המיטבי וזה שיעזור להם.

אופיר אטינגר: בתקופת הקורונה מן הסתם ניצולי השואה היו בסיכון מוגבר ולכן הם לא יצאו מהבתים, אנחנו אפשרנו לבצע את הטיפולים האלה גם באמצעות זום, גם באמצעות שיחות טלפון.

טלי פלוסקוב: מי שיכול להשתמש בזום.

אופיר אטינגר: כמובן.

אופיר אטינגר: שיחות טלפון כולם יכלו, זום כמובן מי שהיה יכול, אבל הם המשיכו את הטיפולים והמשיכו להיות איתם בקשר.

אופיר אטינגר: אנחנו לא היינו מוכנים שטיפולים כאלה ייפסקו, בטח לא בתקופה כזו.

טלי פלוסקוב: אני עוצרת אותך, שתי סוגיות אני רוצה להעלות.

אופיר אטינגר: שנייה אחת, אני רק אסיים, ברשותך.

אופיר אטינגר: יש דבר נוסף שאנחנו עושים בנוגע לבדידות וזו תכנית מתנדבים, יכול להיות ששמעתם את השם, בשם 'עכשיו זה הזמן'.

אופיר אטינגר: זה מיזם הפגת בדידות ייחודי שאנחנו מפעילים בשיתוף עם הג'וינט ועמותת מטב.

אופיר אטינגר: יש לנו כ-5,000 מתנדבים בכל רחבי הארץ.

אופיר אטינגר: אני יכול להגיד לך ברמה האישית שבעיניי זה אחד הפרויקטים המשמעותיים ביותר להתמודדות עם אחת המצוקות הגדולות ביותר, הקשות, המורכבות וגם בתקופת הקורונה, גם שם אנחנו לא ויתרנו על זה וגם אם הם לא הגיעו ישירות אליהם לבתים עקב המצב הם יצרו איתם קשר פעם ביום, פעם בשבוע.

אופיר אטינגר: אני יכול להגיד לך שאנחנו גם ניצלנו את המערך הזה והוא סייע גם ברכישת מזון והבאת תרופות לניצולים.

אופיר אטינגר: כל זה הפעלנו בתקופת הקורונה בנוסף לשירות הסוציאלי ומרכז המידע שלנו שפעל כל הזמן.

אופיר אטינגר: הדבר הראשון, ברשותך, שאני רוצה לגעת בו זה פרויקט לאומי למיצוי זכויות.

אופיר אטינגר: בשנתיים האחרונות הרשות ביצעה למעלה מ-54,000 ביקורי בית בנוסף לעשרות כנסים ברחבי הארץ.

אופיר אטינגר: אנחנו טיפלנו בלמעלה מ-380,000 שיחות במרכז למידע שלנו, הכול במטרה להגיע ולעזור למצות את הזכויות לכמה שיותר ניצולים וכמה שיותר זכאים פוטנציאליים.

טלי פלוסקוב: יש לי כמה שאלות לגבי הטיפול שאתם קוראים נפשי.

טלי פלוסקוב: האם אתה לא חשבת פעם שכשאתה מציג את זה כפגישה עם פסיכיאטר האנשים מפחדים מהמילה הזאת?

אופיר אטינגר: בוודאי, אנחנו לא שולחים אותם לפסיכיאטרים.

אופיר אטינגר: זה חשוב להבהיר.

אופיר אטינגר: מבחינתם הם מגיעים למרכזי טיפול, שם יש להם קבוצות ויש להם תמיכה.

אופיר אטינגר: אנחנו לא בהכרח מגדירים את זה וגם הם עצמם לא בהכרח מגדירים את זה כטיפול נפשי וככה זה מוריד את ההתנגדות.

אופיר אטינגר: חשוב להבין שאלה מרכזים שנמצאים שם מדי יום, בנוסף העמותות האלה גם מקבלות תמיכה מהרשות להפעלת מרכזים כאלה שהם יכולים לעשות שם דברים נוספים חוץ מטיפול נפשי.

אופיר אטינגר: אלה מרכזים שהם מגיעים אליהם בבוקר, מדברים, נפגשים, זה עוזר בהפגת הבדידות, זה עוזר להעלאת מצב הרוח, זה עוזר בכל כך הרבה דרכים שונות.

טלי פלוסקוב: הבנו, אבל שאלה לי אליך, איך האנשים יודעים על זכאותם לטיפול כזה?

טלי פלוסקוב: האם הנגשת המידע מספיקה ואיך בכלל מקבלים זכאות או שזה אוטומטית מגיע לבן אדם?

טלי פלוסקוב: דבר שני, האם אתם מדברים עם האנשים האלה?

טלי פלוסקוב: אני יודעת שלפחות 70,000 מהקבוצה הזאת לא מדברים עברית, האם אתם יודעים להנגיש מידע ולתת להם טיפול בשפה שהם מדברים בה?

טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו יודעים שרובם עולי ברית המועצות לשעבר וצריך לתת את השירות הזה בשפה הרוסית.

טלי פלוסקוב: האם שתי העמותות שנותנות את הטיפול לאנשים האלה כן מסוגלים לתת את זה בשפה של האנשים אלה?

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת שאני שואלת, האם אתה לא חושב שזה מעט מדי, מספר האנשים שמקבלים טיפול לפי מה שהגדרת כרגע?

טלי פלוסקוב: מעט מדי לעומת מספר הניצולים שנמצאים?

טלי פלוסקוב: איך אנחנו מרחיבים את הדבר הזה?

טלי פלוסקוב: איך אני יכולה להיות בטוחה שאף אדם שנמצא בקבוצה הזאת לא נשאר ללא טיפול שלכם, ללא טלפון שלכם?

טלי פלוסקוב: איך אתם מסבירים את זה שאנשים מתים בבית לבד?

טלי פלוסקוב: משהו כאן נופל, משהו כאן לא מתקיים כמו שצריך, אני רוצה להבין איך אתם, הרשות לזכויות ניצולי השואה, דואגים לאנשים האלה.

אופיר אטינגר: אז אני אתחיל דווקא בשפה הרוסית.

אופיר אטינגר: בוודאי שכל העמותות מנגישות את הטיפולים וכמובן שיש להם מטפלים בשפה הרוסית.

אופיר אטינגר: כמו שאמרת, זו באמת אוכלוסייה גדולה, אנחנו מודעים לזה, אנחנו לא מוכנים שהם לא יקבלו את הטיפול רק בגלל שהם לא דוברי עברית.

אופיר אטינגר: זה משהו שאנחנו הגדרנו במפורש בכל מכרז שאנחנו מבצעים, בטח בתחום הטיפול הנפשי, שתהיה אפשרות ושתהיה הנגשה גם לאוכלוסייה הזאת, זה בוודאי.

אופיר אטינגר: מבחינת הפרסום של הדברים אנחנו מפרסמים את זה, אנחנו מציעים את זה כמעט בכל שיחה איתם, אנחנו גם עושים שיחות יזומות, אנחנו גם מקבלים שיחות, הזכרתי קודם 380,000 שיחות בשנה, הזכרתי קודם 54,000 ביקורי בית בשנה.

אופיר אטינגר: אנחנו כמובן שמציעים, אנחנו - - -

טלי פלוסקוב: ביקור בית פעם אחת בשנה ל-54,000?

אופיר אטינגר: לא, עשינו ביקורי בית ל-54,000 במטרה למצות את הזכויות שלהם.

אופיר אטינגר: זה פרויקט מאוד מאוד גדול שעשינו בשנתיים האחרונות, אני בהחלט מקווה שאנחנו נמשיך ונגיע לכולם.

אופיר אטינגר: שוב, המטרה היא כמובן להגיע ולפרסם את זה.

אופיר אטינגר: אנחנו מעדכנים את זה.

אופיר אטינגר: אני יכול להגיד לך ברמה האישית שאני בכל הזדמנות שיש לי – אני חושב שזאת אחת ההזדמנויות ואחת הפעילויות הכי טובות שיש לנו להציע כרשות.

אופיר אטינגר: כמובן שאת צודקת, יש רתיעה מסוימת מההגדרה של טיפול נפשי.

אופיר אטינגר: אנחנו מודעים לזה, גם בחלק מהפרסומים שלנו לא נגדיר את זה כטיפול נפשי, אלא כתמיכה או כדברים כאלה.

טלי פלוסקוב: שינוי הגדרה, חד משמעית.

אופיר אטינגר: בנוגע למה שהזכרת לניצולי שואה ובאופן כללי קשישים שמתים לבד בביתם.

אופיר אטינגר: הרשות, אנחנו יוצרים קשר כמה שאפשר עם מי שאפשר, בשביל זה אנחנו גם בפעילות מאוד ענפה עם שירותי הרווחה.

אופיר אטינגר: אני לא יודע אם משרד הרווחה נמצא כאן, אולי הוא יוכל לשפוך אור גם כן.

טלי פלוסקוב: כן, הם איתנו בזום.

אופיר אטינגר: גם הם פועלים רבות ובצורה טובה, כמובן שאלה מקרים נוראיים ואנחנו עושים הכול על מנת להגיע לאותם אנשים.

אופיר אטינגר: אני בטוח שמשרד הרווחה יספר קצת יותר.

אופיר אטינגר: שוב, בנוגע לטיפול הנפשי, בכל הזדמנות, בכל אינטראקציה שיש לנו איתם אנחנו עושים הכול על מנת שהם יקבלו, בוודאי שחלק מהם נרתעים מזה, אנחנו מבינים את זה לגמרי ואנחנו מנסים להנגיש את המידע גם בדרכים אחרות.

טלי פלוסקוב: קודם כל תודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשתף אותך במשהו, ולא רק אותך, אלא כל מי שנמצא איתנו בדיון הזה, שהרבה פעמים האנשים האלה לא יודעים למי לפנות.

טלי פלוסקוב: אני כרגע מדברת על קבוצת האנשים שלא מדברים עברית, כי מי שמדבר עברית הוא כן נמצא באותו מעגל שאתה מספר ומתגאה בו.

טלי פלוסקוב: אגב, יישר כוח על כל מה שאתם עושים שם, אבל האנשים האלה שלא מדברים עברית הם נשארו לבד לחלוטין.

טלי פלוסקוב: אני אומרת דבר כזה, גם אם אתם עושים והעמותות האלה, אתם נותנים להם כלים לתת שירות לאנשים האלה הרבה פעמים האנשים האלה לא ניגשים לשם.

טלי פלוסקוב: לא ניגשים, אחת, מפחד שהם לא יידעו להתבטא, שתיים, ואני לא אומרת לך משהו שאני חושבת, אני אומרת לך משהו שאני שומעת מאנשים, זאת אומרת אלה תחושות שלהם ואם הם לא יכולים להגיד את זה אז אני אגיד את זה מגרונם, הם לא יודעים איך להגיע לשם, הם נורא מפחדים מהמילה פסיכולוג, פסיכיאטר, נפשי, זה דבר שהוא לא נתפס להם שהם יקבלו כזה שירות.

טלי פלוסקוב: שלוש, התחושה שלהם שלא כולם מכירים את הסוגיות הקשות, הכלכליות, שהם מתמודדים איתם כי הם לא רואים את הרצון לעזור.

טלי פלוסקוב: על הדברים האלה אמרתי בתחילת הדיון.

טלי פלוסקוב: הם הולכים ומחפשים שמישהו ילמד אותם להשתמש באינטרנט כדי באמת לדבר אחד עם השני או עם המשפחה בזום והם מחפשים תרומות לזה, ניצולי שואה מחפשים תרומות שמישהו ילמד אותם להשתמש באינטרנט, לא כולם, אני חייבת להגיד לך שהמדינה שלנו התברכה באנשים שיודעים להתמודד עם הטכנולוגיה, אבל יש כאלה שלא והם מחוץ ל-.

טלי פלוסקוב: ואני שומעת מאנשים שרוצים, נורא רוצים ללמוד, אבל אין מישהו שילמד אותם, אין מישהו שידבר איתם.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו כמדינה לא חשבנו על זה, ללמד אותם להשתמש בטכנולוגיות האלה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת על הפרויקט עם להב"ה, אני יודעת שאנחנו מלמדים, אבל הם לא יבואו לבד.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שלאנשים האלה אנחנו צריכים לשנות את הגישה, הם לא יבואו לבד לקחת את מה שמגיע להם, אנחנו צריכים לספק להם את מה שמגיע להם, אנחנו צריכים לבוא ולהגיד: מגיע לך אחת, שתיים, שלוש, ארבע ואם אתה רוצה את זה אז מגיע לך גם את זה ובשפה שהם מבינים אותה.

טלי פלוסקוב: זה הכי חשוב.

טלי פלוסקוב: קשה לי לקבל את העובדה שהעמותות האלה היום מבקשות תרומות כדי ללמד את האנשים ולעזור לאנשים האלה להשתמש באינטרנט, זה לא נתפס.

טלי פלוסקוב: האם יש לכם גם כסף לפרויקטים מסוג זה?

טלי פלוסקוב: ושאלה נוספת שלי, אם תוכל לענות לי, אנחנו לצערנו הרב, יודעים ועדים לכך שהרבה אנשים, אתה תגיד לי לבד, בטח אתה יודע בכמה אנשים כל חודש, המספר שאתה אמרת 187,000, הולך וקטן, כי האנשים האלה פשוט הולכים לעולמם.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שברגע שבן אדם הולך התקציב נשאר אצלך, ועוד פעם, אני יודעת שהקצב שאנחנו כל הזמן מדברים, שכל חודש אנחנו פה מדברים על אלפים שהולכים, מה הולך עם זה?

טלי פלוסקוב: האם אתם עוד פעם מגלים חדשים ומצרפים אותם או שבכסף שיש לרשות אתם יכולים להשתמש גם לדברים אחרים עבור האנשים שנשארו בחיים?

טלי פלוסקוב: כי אני רוצה שמי שחי איתנו יחיה בכבוד, אז אם נשאר משהו תנו להם, כל מה שנשאר תנו לאנשים, תרחיבו את השירותים, תרחיבו את הגישה, תרחיבו פרויקטים שאתם יכולים לתת לאנשים.

טלי פלוסקוב: כל מה שאמרתי עכשיו זה שאלות גם למשרדים אחרים כמובן.

אופיר אטינגר: אנחנו בוודאי שכל הזמן מרחיבים את הפעילויות שלנו, הכסף הוא לא כסף שנשאר אצלנו, זה משהו שחשוב להבהיר, זה כסף שמועבר תמיד ישירות לאותם ניצולים, בין אם זה דרך מענקים וקצבאות ובין אם זה באמצעות התכניות שהזכרתי קודם.

אופיר אטינגר: אנחנו יוצרים קשר עם אותם ניצולים, גם עם אותם פליטי שואה, גם בשפה הרוסית.

אופיר אטינגר: יש לנו מערך שלם מתוך מרכז המידע שלנו שדובר רוסית, אנחנו מבינים שחלק מאוד מאוד גדול מהם לא דובר עברית וזה בסדר גמור ואנחנו פועלים ואנחנו עושים הכול על מנת להנגיש את כל השירותים האפשריים גם עבורם.

אופיר אטינגר: בנוגע לפרויקטים של לימוד מחשוב.

אופיר אטינגר: אני חייב להגיד שזה משהו שהרשות עדיין לא נגעה בו, אנחנו כן יוצרים איתם קשר באמצעות טלפון, אנחנו יודעים להגיע אליהם גם בדרכים אחרות.

אופיר אטינגר: זום עדיין לא לימדנו אותם, אבל זה בהחלט פרויקט שאנחנו ניקח לתשומת ליבנו.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אני עוצרת דקה ולפני שאני נותנת התייחסות גם למשרדים האחרים אני כן רוצה לתת אפשרות לכמה ניצולים מהקבוצה הזאת לספר על החוויות ועל הדברים שהם עוברים ועל הקשיים שהם עוברים ואיך אנחנו יכולים לעזור להם, מה אתם, הרשות, משרד הרווחה שנמצא איתנו, המשרד לשוויון חברתי שנמצא איתנו וכל השותפים הנוגעים.

טלי פלוסקוב: אברהם שרנופולסקי, אתה רוצה עכשיו?

אברהם שרנופולסקי: יש לי שאלה.

טלי פלוסקוב: לא שאלה.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להגיד את הכול ובסוף את השאלה שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אברהם שרנופולסקי: שלום.

אברהם שרנופולסקי: תגיד לי כמה פליטי שואה דוברי רוסית כבר קיבלו את הטיפול הנפשי ומאיזה ערים?

טלי פלוסקוב: הבנת את השאלה?

טלי פלוסקוב: בעצם השאלה כמה באמת מדוברי הרוסית כן קיבלו את השירות שאתם מתגאים בו ככה?

טלי פלוסקוב: גם אני, אבל כמה מהם קיבלו את השירות הזה?

אופיר אטינגר: אין לי פילוח מדויק לכמה דוברי רוסית בדיוק מקבלים, אני יכול להגיד שמדובר באחוזים די גבוהים.

אופיר אטינגר: זה משהו שאנחנו נתקלים בבקשות ואנחנו כמובן בקשר תמידי ביחד עם העמותות בנוגע לטיפולים הנפשיים.

אופיר אטינגר: אנחנו יודעים שהמטפלים דוברי הרוסית שלהם עסוקים מאוד, הם כל הזמן מקבלים פניות נוספות.

אופיר אטינגר: מבחינת מספר מדויק אני לא יודע להגיד לכם כרגע.

טלי פלוסקוב: אברהם שרנופולסקי ואלכסנדר ברמן שנמצאים היום איתנו הם נציגים של עמותת חזית הכבוד, תחת העמותה הזאת יש 50 ארגונים מכל הארץ שמאגדים תחתיהם את העבודה עם פליטי השואה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול את האנשים האלה, ברשותך, אברהם, האם אתה ידעת על השירות הזה והאם אתה יודע או מכיר מישהו שמשתמש בשירות הזה?

אברהם שרנופולסקי: כן, ידעתי על השירות הזה.

אברהם שרנופולסקי: יותר מזה, ניסיתי כמה פעמים לעניין את פליטי השואה לקבל את השירות הנפשי ודיברתי עם הפסיכולוג, אבל לא הצלחתי, מה זאת אומרת?

אברהם שרנופולסקי: כדאי אולי לבקש מהעובדים הסוציאליים שהם עשו את העבודה לאלמנות ואלמנים לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: סליחה, אברהם, אני רוצה שתתייחס לקשיים וסוגיות שאתם מתמודדים עכשיו איתם בכללי ואני רוצה להעלות בזום עוד כמה ניצולי שואה שאני רוצה לתת להם להציג לנו תמונת מצב, מה אתם חווים, איפה אתם מרגישים חוסר התייחסות של המדינה, או של הרשות או של משרד כזה או אחר ואז אנחנו נראה איך אנחנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת, איך אנחנו יכולים לעזור.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה להישאר רק בדיבורים ובהצגת נתונים, תעלה את הסוגיה ואני רוצה לנסות למצוא את הדרך לפתור אותה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אברהם שרנופולסקי: קודם כל הייתי רוצה להסביר מיהם פליטי השואה.

אברהם שרנופולסקי: מדובר על קשישים עולים שבילדות ברחו יחד עם משפחותיהם, מהשטחים הכבושים, מהנאצים, תחת פצצות וירי והם חיו בתנאים בלתי נסבלים בסיביר ובאסיה התיכונה.

אברהם שרנופולסקי: הם איבדו את בתיהם, איבדו רכוש, לפעמים הם איבדו גם קרובי משפחה.

אברהם שרנופולסקי: פה בארץ רק בשנת 2014 הם מוכרים כניצולים פליטים ומקבלים מענק שנתי ממשרד האוצר בסכום של קצת פחות מ-4,000 שקל.

אברהם שרנופולסקי: בניגוד לזה פליטי השואה שעלו ארצה לפני שנת 1953 מוכרים כנכי רדיפות הנאצים ומקבלים תגמול חודשי ממשרד האוצר לפי אחוז הנכות, אחוז הנכות המינימלי מ-25 וסכום התגמול 2,200 שקל בחודש ל-25%, האחוז המקסימלי הוא 100%, ב-100% הם מקבלים כמעט 9,000 שקל.

אברהם שרנופולסקי: אז בוא תשוו 300 שקל בחודש, אם לחלק את המענק השנתי, ו-2,200 שקל.

טלי פלוסקוב: הסוגיה הזו לפי דעתי גם נידונה בבית משפט, נכון?

אברהם שרנופולסקי: נכון.

טלי פלוסקוב: מה הייתה החלטת בית המשפט?

אברהם שרנופולסקי: בית המשפט אמר שיש קשיים פרוצדורליים, זה לא אומר שהם מתנגדים לזה.

טלי פלוסקוב: אבל הם פנו למשרד האוצר למצוא פתרון, לפתור את הסוגיה?

טלי פלוסקוב: הם לא אמרו לממשלה שצריך לטפל בסוגיה הזו ושהתביעה היא נכונה?

טלי פלוסקוב: האם בית המשפט בהחלטתו לא חייב את הממשלה לתת מענה לסוגיה הזו?

אברהם שרנופולסקי: כן.

טלי פלוסקוב: אני אשמח לדעת את ההחלטה.

אברהם שרנופולסקי: בנוסף לזה צריך לציין שהמון פליטי שואה הזכאים לקבלת דיור ציבורי עדיין מחכים לדיור הציבורי יותר מ-20 שנה.

טלי פלוסקוב: אגב, יש לנו נתון, מישהו יודע מה מספר האנשים מהקבוצה הזו שזכאים וממתינים לדיור ציבורי?

שלומית אבינח: טלי, יובל פרנקל מעמיגור.

טלי פלוסקוב: יובל פרנקל, אני יודעת, אני מאוד מעריכה אותו, יובל, שלום לך, איש יקר, יישר כוח על כל העבודה הנפלאה שאתם עושים.

יובל פרנקל: אני לא מכיר את המספרים של אלה שמחכים בתור, אבל מדברים במשרד הקליטה על מעל 20,000.

יובל פרנקל: אני מהצד שנותן את הפתרונות אבל המספרים הם ענקיים, אין ספק.

טלי פלוסקוב: אתה יכול לפתוח לנו תמונת מצב לגבי פרויקט הבנייה נכון לעכשיו?

טלי פלוסקוב: אני ראיתי תמונות מאוד יפות של מקבצי דיור שאתם בונים כרגע, לכמה אנשים זה ייתן פתרון ובאיזה ערים?

יובל פרנקל: אנחנו מדברים על תכנית שאת מכירה אותה מההתחלה, היא הוצגה עוד בוועדות שלך בכנסות הקודמות, שנעשית בשיתוף פעולה של הממשלה, משרד השיכון והסוכנות היהודית.

יובל פרנקל: מדובר על 2,650 יחידות דיור, רובן הגדול הולך למועמדים שהם ניצולי שואה על פי כל ההגדרות.

יובל פרנקל: אנחנו כבר היום מדברים על 1,100 יחידות דיור בבנייה מתקדמת, אני העברתי לך חלק מהתמונות.

יובל פרנקל: בתל אביב אנחנו מדברים על 181 יחידות שממש אנחנו בשלבים של לקראת קבלת טופס 4, באשקלון 471 יחידות, גמרנו כבר, זה שלושה בניינים של 20 קומות.

טלי פלוסקוב: מתי אנשים נכנסים?

טלי פלוסקוב: מתי האכלוס?

יובל פרנקל: בתל אביב מדובר על החודשים הקרובים, באשקלון במשך השנה הקרובה.

יובל פרנקל: חברים, מדובר פה על בנייה ואנחנו בונים את זה מההתחלה.

יובל פרנקל: כבר התחלנו גם 220 יחידות באשדוד, בהרצליה פיתוח ובבאר שבע ובחודשים האחרונים קיבלנו היתרים, פשוט בגלל הקורונה אי אפשר היה להתחיל, לעוד 625 יחידות דיור בנתניה, שגם היא עיר מאוד נדרשת.

יובל פרנקל: בסך הכול אנחנו מדברים על 1,100 יחידות בבנייה ועוד 715 יחידות שקיבלו היתר, בסך הכול 1,825 יחידות, פרויקט שנראה חלום, אבל מי שיילך לאתרים יראה שהיחידות האלה בבנייה.

יובל פרנקל: כמובן, עוד פעם, הצורך הוא הרבה יותר גדול.

טלי פלוסקוב: זו בדיוק השאלה הבאה שלי, 2,600 אנחנו יודעים שזה בבנייה והכול מצוין, הלאה, יש משהו שעוד מתקדם?

יובל פרנקל: כן, כן, אני חושב שאת יודעת את התשובה כי את מאלה שלא נותנים לנו לנוח, מה שעשינו כבר לא נחשב אצלך, אלא רק מה שנעשה, אז אנחנו בהתדיינות, הסוכנות היהודית ומשרד השיכון, על 1,000 יחידות נוספות.

יובל פרנקל: ביקשו מאיתנו אפילו להציב פוטנציאל גדול יותר.

יובל פרנקל: כמובן שהכול היום הוא במגבלות תקציב, אני לא צריך לספר על זה, אבל אנחנו כבר הראינו, ומשרד השיכון ביקש מאיתנו להרחיב, פוטנציאל של בין 1,000 ל-2,000 יחידות דיור שאפשר להכניס אותן להמשכו של אותו פרויקט.

אברהם שרנופולסקי: מה אתם בונים בירושלים?

יובל פרנקל: קודם כל לא צריך לבוא בטענות למי שעושה, אבל גם בירושלים אנחנו מקדמים בפסגת זאב בנייה של בין 240 ל-260 יחידות.

טלי פלוסקוב: אגב, יובל, בטח אתה יודע, אנחנו ב-9 בחודש יוצאים לסיור למקום הזה כי יש, לצערי הרב, הרבה טענות של הדיירים של דיפלומט שנורא מודאגים מהמקום שבחרו לבנייה של המקום הזה, כל הוועדה יוצאת לסיור לראות את המקום.

טלי פלוסקוב: אני ראיתי את הפרויקט, הוא נמצא בירושלים, המהנדסת של עיריית ירושלים תהיה איתנו בסיור ואנחנו נשמע את כל ההסברים ומיד אחרי הסיור אנחנו עוברים לדיפלומט כדי להסביר ולספר לאנשים מה ראינו שם, האם זה באמת מפחיד.

יובל פרנקל: עוד פעם, אני אחראי על הבנייה, את המקום המדינה העמידה לרשותנו.

טלי פלוסקוב: ברור.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לעשות סדר.

טלי פלוסקוב: מר פרנקל, אנחנו מעריכים כל צעד שאתם עושים, אתם עושים עבודה נפלאה, ואם יש פה טענות הן לא טענות אליך, הטענות כאן זה באמת – אתה יודע, מה אני אגיד ל-20,000 ממתינים בדיור הציבורי, שבונים 2,600 ועוד 1,000?

טלי פלוסקוב: אבל מה אני אעשה אחר כך עם אותם 17,000 שעדיין ממתינים?

טלי פלוסקוב: והאנשים האלה מתבגרים, האנשים האלה, מה לעשות, לא נשאר להם הרבה בחיים, הם רוצים לחיות.

אברהם שרנופולסקי: נכון.

יובל פרנקל: קודם כל את יודעת שאני כמובן מקבל את זה ואני מרכין ראש כלפי אלה, כלפי התור, זה מובן מאליו, אבל גם הסוכנות היהודית, גם משרד השיכון, גם כל משרדי הממשלה, צריכים לזכור שקיימים היום 20,000 יחידות קיימות ומתפנות שם דירות כל הזמן, כולל, אני יכול לספר לך שבחודש האחרון אנחנו לבד, גם החברות האחרות, אבל רק אנחנו לבד אכלסנו 50 יחידות דיור במה שנקרא ניצולי השואה.

יובל פרנקל: ועוד פעם, זה כלום לעומת הצורך, אבל גם קיימת פעולה שמתקיימת כל הזמן והיא גם נעשית מול כל מיני עמותות שעוסקות בניצולי שואה כדי לקדם ניצולי שואה בתור.

יובל פרנקל: ממש הבוקר אני מטפל באחד המקרים האלה.

טלי פלוסקוב: קודם כל שוב אני חוזרת, יישר כוח.

טלי פלוסקוב: אני יודעת עד כמה אתה קשוב לכל פנייה וגם פניות שמגיעות מאיתנו פה מחברי הכנסת, על כך אני באמת חייבת להגיד תודה.

טלי פלוסקוב: האם אתה יודע, אולי אתה יודע, או אולי יש לנו על הקו את משרד העלייה והקליטה, האם יש לכם הגדרה מסוימת של האנשים האלה כניצולי שואה?

טלי פלוסקוב: האם אתם מפרידים אותם מכלל האנשים?

טלי פלוסקוב: האם יש התייחסות מיוחדת לאנשים האלה?

יובל פרנקל: אני מקבל את המועמדים ממשרדי השיכון והקליטה בהתאמה, אבל אני יודע שיש קידום בתור למי שמוגדר כניצול שואה.

טלי פלוסקוב: ניצול שואה, אני רוצה לעשות פה סדר - - -

יובל פרנקל: בהגדרה רחבה, כמובן.

יובל פרנקל: רוב ניצולי השואה הם היום עולים מברית המועצות לשעבר ובאחרונה גם הכירו ביוצאי צפון אפריקה, אני מדבר על ההגדרות הרחבות.

יובל פרנקל: אני פשוט רואה את מי שמתקבל, זה ההגדרות הרחבות.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אחד מהמשרדים, אני כן מבקשת שתעשו לי סדר בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: עד כמה שזכור לי ניצולי שואה, אלה שהיו בגטאות ומחנות, הקבוצה השנייה שכן מקבלים רנטה מגרמניה, להם כן יש זכות קדימות בתור, האם גם לאנשים האלה יש זכות לקדימות בתור?

טלי פלוסקוב: מי שיודע את המידע הזה, אני מבקשת לעלות לזום לתת לי את התשובה.

טלי פלוסקוב: נציגים של המשרדים.

שלומית אבינח: יש מישהו מהמשרדים שיודע לענות האם לפליטי שואה יש זכאות לקדימות בתור?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: משרד הקליטה איתנו?

שלומית אבינח: לא.

טלי פלוסקוב: איך זה יכול להיות?

טלי פלוסקוב: אנחנו הזמנו אותם?

שלומית אבינח: הם לא איתנו.

טלי פלוסקוב: אני מאוד כועסת למה אין פה נציג של משרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: אחת, אני מבקשת לקבל את התשובה הזאת, אני רוצה לדעת לגבי זה, אם תהיה תשובה בכתב שתהיה בכתב.

אברהם שרנופולסקי: יש לי עוד שאלה.

טלי פלוסקוב: אברהם, שאלה אחרונה כי אני רוצה לתת לעוד אנשים לשאול.

אברהם שרנופולסקי: תגיד לי מה אתה חושב על הגדלת סיוע בשכר דירה לניצולי השואה?

טלי פלוסקוב: עוד פעם, אברהם, לא שמעתי את השאלה.

אברהם שרנופולסקי: מה הוא חושב על הגדלת סיוע ל - - -

טלי פלוסקוב: זה לא קשור ליובל פרנקל.

טלי פלוסקוב: השאלה שאתה מעלה היא לגיטימית לחלוטין אבל היא לא קשורה ליובל פרנקל, זו שאלה יותר לאוצר, אולי לשיכון.

טלי פלוסקוב: מי איתנו בזום?

שרון אסיסקוביץ: שמי שרון אסיסקוביץ, אני ממינהל המחקר בביטוח הלאומי, בוקר טוב.

טלי פלוסקוב: יש לך למה להתייחס נכון לעכשיו על מה שדיברנו?

טלי פלוסקוב: יש לך התייחסות לדברים האלה מצד הביטוח הלאומי?

שרון אסיסקוביץ: אני רק אעיר שלצערי הרב אין לנו מידע על שיעור, גם ניצולי השואה וגם מתוכם פליטי השואה שנמצאים מתחת לקו העוני מכיוון שהנתונים שעל פיהם אנחנו מפיקים את דוח העוני אלה נתונים שנאספים בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ושם אין סימון של אנשים האם הם ניצולי שואה או פליטי שואה - -

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו דנים היום, אני מבינה שאין התייחסות רצינית לקבוצה הזאת.

שרון אסיסקוביץ: - - כך שאין לנו אפשרות למעשה לדעת כמה מהם נמצאים מתחת לקו העוני.

שרון אסיסקוביץ: לצערי.

טלי פלוסקוב: שרון, תרשו לי כאן לבוא בטענות אליכם.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו עושים את הדיון הזה?

טלי פלוסקוב: בגלל זה, אתם לא רואים את כל המידע על בן אדם כשאתם נותנים שירותים.

טלי פלוסקוב: הרי האנשים האלה כן מקבלים קצבאות מכם, הם מקבלים קצבת זקנה מכם, רובם מקבלים השלמת הכנסה מכם, אתם לא יודעים שהם ניצולי שואה?

טלי פלוסקוב: איך זה יכול להיות?

טלי פלוסקוב: איפה הצלבת מידע ביניכם לבין הרשות לזכויות ניצולי השואה?

טלי פלוסקוב: הרי האנשים האלה לא יכולים להיות כמו כולם, הם חייבים לקבל התייחסות מיוחדת.

שרון אסיסקוביץ: אנחנו מדברים פה על דבר שהוא שונה, קו העוני מחושב על פי סקר הוצאות משקי הבית של הלמ"ס, כשהם שואלים את האנשים הם מקבלים את המידע, לנו אין את כל המידע על ההכנסות של כל האנשים ולכן אין לנו אפשרות, לצערי, לתת תשובה לשאלה, שהיא שאלה חשובה, כמה אנשים נמצאים מתחת לקו העוני, כמה נמצאים לא רחוק מעל קו העוני שמצבם לא טוב בהרבה.

שרון אסיסקוביץ: לצערי הרב אני לא יכול לתת תשובה על השאלה הזאת.

טלי פלוסקוב: טוב, אנחנו נחשוב יחד עם הצוות של הוועדה מי יכול לתת לי תשובה כמה מתוך האנשים שחיים מתחת לקו העוני שייכים לקבוצה הזאת, או הפוך, כמה אנשים מהקבוצה הזאת חיים מתחת לקו העוני לפי ההגדרות של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו נעשה את זה, עוד פעם, אני שמה את זה בצד, אנחנו נחשוב איך אנחנו עושים כדי לקבל את המידע הזה.

טלי פלוסקוב: זה מידע הכרחי כדי שגם אם אני ארצה לעשות משהו עבור הקבוצה הזאת אני צריכה להבין על כמה אנשים אני מדברת, כמה כסף אני צריכה לקבל מהמדינה.

שרון אסיסקוביץ: אני לא חולק עלייך ואני באמת מתנצל שאני לא יכול להביא בפני הוועדה את הנתון, פשוט הנתון איננו קיים כי כרגע בכלים שיש לנו לא ניתן לתת אותו.

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: משרד העבודה והרווחה נמצא איתנו על הקו?

איריס בז'רנו: כן, אני איתכם.

טלי פלוסקוב: יש לך איזה שהיא דרך לתת לנו תשובות לשאלות שהועלו כאן?

איריס בז'רנו: מבחינת הממתינים לדיור לא, אבל אני כן יכולה להגיד שאנחנו כמשרד בשנה וחצי האחרונות נותנים סיוע נוסף לניצולי שואה שמקבלים השלמת הכנסה, שאחוז גבוה מהם הם יוצאי ברית המועצות, כשאנחנו כן מנסים לתת את ההתייחסות, כמו שאת העלית, להבדל התרבותי והשפתי והמענים שלנו הרבה פעמים הם מענים שאנחנו יוצרים רק ליוצאי ברית המועצות.

איריס בז'רנו: יש מועדונים שמיוחדים רק להם כדי שאפשר יהיה לתת מענה של אנשי מקצוע שיוכלו לדבר את השפה וגם באמת שהם ירגישו בנוח.

איריס בז'רנו: הקושי הזה הוא קושי אמיתי, קשה לנו לגייס מתנדבים דוברי השפה הרוסית, אנשי מקצוע שבאמת יוכלו לדבר את השפה.

איריס בז'רנו: אנחנו מנסים היום ב-20 הרשויות שאנחנו פועלים, שאנחנו נותנים את תכנית הסיוע הנוספת, להתגבר על המכשול הזה וליצור שירותים שנותנים מענה ייחודי עבורם.

טלי פלוסקוב: אני לפחות שמחה שאת איתנו ומבינה שהסוגיה היא באמת קיימת, זאת אומרת הבעיה כן קיימת ואנחנו צריכים למצוא פתרונות לתת מענים לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: ברשותכם, אני אתן לחבר הכנסת אלכס קושניר להגיד כמה מילים, כי הוא צריך לצאת לדיון אחר ואנחנו כמובן נמשיך בדיון שלנו.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אלכס קושניר: קודם כל, טלי, אני מברך על הדיון, זה דיון מאוד חשוב, אני חושב שבנושא הזה אני הייתי מתמקד בשני היבטים עיקריים.

אלכס קושניר: האחד, זה פשוט השוואת זכויות.

אלכס קושניר: הרי אין שום סיבה שרק שנת העלייה היא זו שמפרידה בין לקבל את הזכות ולא לקבל את הזכות.

אלכס קושניר: אני יודע שיש הצעות חוק רבות בנושא הזה, גם מהסיעה שלך וגם מהסיעה שלי וגם מסיעות אחרות, אני חושב שכולנו ביחד צריכים איכשהו להקים הצעת חוק אחת, כולנו נחתום עליה וננסה לדחוף את הדבר הזה, כי פשוט אין סיבה.

אלכס קושניר: אז אני יודע שהסכום הוא בסביבות 560 מיליון שקל כדי - - -

טלי פלוסקוב: לי אמרו 700 מיליון.

אלכס קושניר: אז הסכום הוא בערך שם, אבל אם את מורידה את המענק השנתי שיתקזז מזה - - -

טלי פלוסקוב: עשינו את זה כבר.

אלכס קושניר: כן, אז הסכום הוא מאוד מאוד גבוה, אבל יחד עם זאת אפשר לבנות איזה שהיא תכנית ש - - -

טלי פלוסקוב: הדרגתית לפעמים.

אלכס קושניר: כן, שתוכל להשוות את התנאים.

טלי פלוסקוב: נכון.

אלכס קושניר: זה דבר אחד.

אלכס קושניר: דבר שני לגבי הדיור הציבורי.

אלכס קושניר: אני אגיד לך, כמנכ"ל לשעבר, כ-19,000 אנשים, בזמני, קשישים היו זכאים לדיור ציבורי במשרד הקליטה, כ-90% מהם הם פליטי שואה, ולכן להגיד שנעשה איזה שהוא תעדוף זה - - -

טלי פלוסקוב: הבנתי, אם זה 90% זה לא רלוונטי.

אלכס קושניר: זה כולם, ולכן מאוד מאוד היה קשה לעשות תעדוף.

אלכס קושניר: התכניות שנעשות באמצעות עמיגור, משרד השיכון ומשרד האוצר וכולם ביחד, זה לא מספיק.

אלכס קושניר: אגב, אני לא יכול לבוא בטענות לשום משרד בנפרד, לא משרד הקליטה ולא משרד השיכון, זה פשוט פרויקט כל כך גדול שמי שצריך לקחת אותו ולהוביל אותו זה הממשלה, קבינט הדיור, ראש הממשלה, שר האוצר, צריכים לעשות את זה.

אלכס קושניר: ועוד פעם, אני חושב שבהרבה נושאים בוועדה הזאת, במיוחד בנושא הזה, אין קואליציה, אין אופוזיציה, כולנו ביחד, יש פה משימה חשובה ואני חושב שאנחנו נעשה את זה וכל שיתוף פעולה שאת צריכה אנחנו פה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת קושניר, אני יודעת שאתה מכיר את הנושא לפחות ממני.

אלכס קושניר: תודה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך.

טלי פלוסקוב: אני שומעת ממנהלת הוועדה שמשרד הקליטה כן הוזמן לדיון והוא לא נמצא איתנו ואני רואה את זה כ - - -

שלומית אבינח: כבר בודקים את זה במזכירות.

טלי פלוסקוב: יופי, אני אשמח מאוד לקבל תשובה עוד לפני סיום הדיון כי לא מקובל עליי שהמשרד לא יהיה שותף במה שאנחנו אומרים.

שלומית אבינח: משרד המשפטים.

שרי ורדי: שלום רב, בוקר טוב.

שרי ורדי: שומעים אותי?

טלי פלוסקוב: כן, אנחנו שומעים אותך, את שומעת אותנו?

שרי ורדי: שומעת ומברכת אותך ואת הוועדה החשובה לקידום ובאמת כל קידום של זכויות יכול מאוד לעזור כאן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול אתכם שאלה, כמשרד המשפטים.

טלי פלוסקוב: יש כל כך הרבה ארגונים שהיום רוצים לתת מענה לקבוצת האנשים האלה, זו קבוצה מאוד גדולה, כמו שאת מבינה, האם זה לא נכון לבחור פה ארגון גג שיטפל, כמו שיש לנו של ניצולי שואה, קולט אביטל שעושה עבודה נפלאה וכן הלאה, ולתת מענה לפליטי השואה?

טלי פלוסקוב: כי אם אנחנו מכניסים הכול ביחד לסל אחד אני שוב לא יודעת מה וכמה מגיע לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה מבחינתי שקופים.

טלי פלוסקוב: אם תשאלי מישהו, גם בכנסת, מי אלה פליטי השואה אנשים לא יודעים, ואני חושבת שלאנשים האלה מגיעה התייחסות של המדינה והתייחסות מיוחדת, שוב, כי מבחינתי הם גם עולים מצד אחד והם גם ניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: האם אתם לא חושבים שיש אפשרות, לא יודעת, אני כרגע לא מדברת על איזה תמיכה בארגונים שמטפלים בניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: בזמנו אני גייסתי חמישה מיליון שקל, השר כחלון כשהיה שר אוצר נתן לי את החמישה מיליון שקל ולא מצאתי דרך להביא את הכספים האלה לקבוצה הזאת, הכוונה לדרך משפטית.

טלי פלוסקוב: מה הכוונה שלי?

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה עוד כסף, שזה חשוב, לנושא של הנצחה, זה משהו נפרד, אני רוצה כסף שיגיע לאנשים האלה, אני רוצה שלאנשים האלה תהיה אפשרות ללמוד אינטרנט, מחשבים, אני רוצה שהאנשים האלה בדיוק כמונו עכשיו בתקופת הקורונה, ולא רק, יוכלו להשתמש בזום, מישהו צריך ללמד אותם.

טלי פלוסקוב: אני לא מבינה למה האנשים האלה צריכים ללכת ולחפש תרומות, תמצאו לי דרך משפטית איך אני יכולה לכוון את הכסף שאני אגייס, ואני בטוחה שאני אמצא אוזן קשבת במשרד האוצר, לאנשים האלה, איך אני מביאה אליהם.

שרי ורדי: טוב, קודם כל אני משרד המשפטים, אני עורכת דין שאחראית, ממונה ארצית על תחום סיוע לניצולי שואה, כלומר אנחנו ממצים את הזכויות שלהם.

שרי ורדי: אני יכולה להעלות לך ולהראות לוועדה גם בעיות שמגיעות אלינו ואיך אנחנו מתמודדים איתן ואיך הצלחנו לפתור אותן וגם בעיות שאני חושבת שאפשר לפתור אותן, ממש הבעיות שאת דיברת עליהן, התקרה הנמוכה של פעם בשנה, איך אפשר להעלות את התקרה הזאת, דבר שאני מאמינה שלא יעלה כסף רב למדינה ובכל זאת ייתן עזרה רבה לחלק מהאנשים שמאוד סובלים ונמצאים במצב הכלכלי, כמו שניסית קודם להתייחס לקבוצה הזאת שחיה מתחת לקו העוני.

שרי ורדי: אם אפשר אני אתן כמה דברים שאנחנו נותנים סיוע ושהצלחנו וכמה תיקוני חקיקה שאני חושבת שהוועדה יכולה לקדם אותם.

טלי פלוסקוב: אשמח.

שרי ורדי: אני רוצה להגיד שאנחנו נותנים סיוע משפטי בחינם ללא מבחני הכנסה ורכוש לכל ניצולי השואה והלוחמים בנאצים, לא משנה אם הם מקבלים קצבה חודשית או לא.

שרי ורדי: אני פונה לארגונים של הלוחמים ולארגוני פליטי השואה, תפנו אלינו, בהרבה מקרים אנחנו מצליחים לעזור.

שרי ורדי: יש אנשים שמקבלים מענק שנתי ומגיעה להם קצבה חודשית, חבל, אנחנו יכולים לעזור להם.

שרי ורדי: יש אנשים שמקבלים מענק שנתי והם עבדו בארץ ומגיעה להם תוספת של 3% לפנסיה ממקום העבודה ואנחנו עזרנו להם.

שרי ורדי: לפעמים זה מצריך הליך משפטי.

טלי פלוסקוב: אני פשוט לא מצליחה לעקוב אחרייך.

טלי פלוסקוב: ברגע שאת דיברת על הסעיף הראשון, האם יש הנגשה בשפות שונות?

טלי פלוסקוב: באיזה שפה אתם נגישים לאנשים?

שרי ורדי: יש לנו עורכי דין פנימיים שדוברים רוסית ויש לנו גם עורכי דין חיצוניים שדוברים רוסית, יש מקומות שיש לנו יותר, למשל במחוז באר שבע בעצם כל הצוות גם מדבר רוסית וגם עברית, וגם יש לנו עורכי דין בהליכים משפטיים שהם דוברי רוסית.

שרי ורדי: במחוזות אחרים פחות עורכי דין, אבל יש, אנחנו מוצאים את הפתרון, יש לנו עורכי דין דוברי רוסית.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: אני אבקש ממך משהו, מכיוון שהזמן של הוועדה מוגבל ואת מעלה סוגיות כל כך חשובות שאני כן רוצה לחשוב איך אנחנו מיישמים את ההצעות שלך, יש לי בקשה אליכם, להגיש לי את זה בכתב.

שרי ורדי: כן, אין בעיה, בשמחה.

שרי ורדי: את רוצה שאני אתן בקצרה את שתי ההצעות עכשיו?

טלי פלוסקוב: כן, בקצרה, בבקשה.

שרי ורדי: למשל יש מי שמקבל מענק שנתי ומקבל הבטחת הכנסה יש מענק סל הטבות של 4,000 שקל, אבל זה רק למי שקיבל מהקרן הגרמנית בעבר ולמעשה היום אין משמעות לזה כי מי שקיבל מהקרן הגרמנית בעבר יכול היום לקבל קצבה חודשית ואנחנו חושבים שאם יורידו את התנאי של הקרן הגרמנית יגיעו בדיוק לאותם אנשים שאת דיברת עליהם, אז יוכלו לתת למי שמקבל מענק שנתי והבטחת הכנסה, השלמת הכנסה, יוכלו לתת לו 4,000 שקל בשנה.

שרי ורדי: נכון שזה לא הרבה מאוד, זה עדיין לא פתרון, אבל גם עוד 4,000 שקל בשנה זה משהו.

שרי ורדי: זה אחת.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני כל כך מעריכה את ההצעות שלך ואת הרצון שלך למצוא פתרונות, אני אשמח לשוחח איתך בטלפון אחרי הדיון וגם אני אשמח אם תעבירי לוועדה את ההצעות שלך בכתב ואני מאוד מקווה שמשהו בסוף מזה ייצא.

שרי ורדי: אני גם אשמח.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מבקשת מכולם סליחה, אני עושה הפסקה של שתי דקות ואנחנו ממשיכים בדיון.

אברהם שרנופולסקי: יש לי שאלה, כיצד אפשר לבצע את האפשרות לקבל 4,000 שקל בשנה בנוסף למענק השנתי לאנשים שמקבלים קצבת זקנה והשלמת הכנסה?

שרי ורדי: מה שאני מבקשת זה שיהיה תיקון לחקיקה שיוריד את התנאי שהם קיבלו בעבר מהקרן הגרמנית ואז יוכלו.

אברהם שרנופולסקי: הבנתי, אז זה תלוי בכנסת קודם כל.

שרי ורדי: נכון, לכן אני פונה לוועדה שיהיה תיקון.

אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

אברהם שרנופולסקי: זה חשוב מאוד.

שרי ורדי: כן, תודה.

שרי ורדי: יש עוד רעיונות וגם לגבי הלוחמים, כמו שאמרתי, רק השנה הכרנו בלוחמים.

שלומית אבינח: עורכת דין ורדי, את יכולה, בבקשה, להסביר את הסוגיה הזאת, שאני אעביר אותה לגבי תיקון החקיקה מהקרן הגרמנית, מה צריך לעשות?

שרי ורדי: כן, אני מדברת על סעיף 5א בחוק ההטבות, בסעיף הזה כתוב שצריך תנאים מצטברים, אז יש שם שלושה תנאים מצטברים, קבלת מענק מהקרן הגרמנית בעבר, קבלת מענק שנתי וקבלת הבטחת הכנסה.

שרי ורדי: מה שאני אומרת שאם אנחנו נפחית את התנאי של הקרן הגרמנית אז הם יקבלו.

שלומית אבינח: אם מוציאים את הקרן הגרמנית זה מגדיל את הזכאות?

שרי ורדי: אם מבטלים את התנאי שבעבר הוא קיבל מענק חד פעמי מהקרן הגרמנית אז למעשה היום מרחיבים את המעגל לניצולי שואה שמקבלים מענק שנתי והשלמת הכנסה ומאפשרים להם לקבל את המענק הזה, את סל ההטבות של ה-4,000 שקל.

שלומית אבינח: את מכירה את מה שהיא אמרה?

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת על מה דיברתם.

שלומית אבינח: אז אני אחזור.

שלומית אבינח: אני ביקשתי מעורכת דין ורדי לפרט איזה תנאי צריך להוריד מהצעת החוק שהיא מציעה על מנת להרחיב את היריעה, על מנת שיותר זכאים יקבלו, ומה שהציעה עורכת דין ורדי, להוריד את התנאי של המענק מהקרן הגרמנית.

שרי ורדי: נכון, זה עלה ממה שיושבת ראש הוועדה דיברה, על המצב שאנחנו נפגשים עם אנשים שאנחנו מנסים לעזור להם, לראות איך אנחנו נוכל לסייע להם ואנחנו רואים שהם נמצאים במצוקה, הם מקבלים הבטחת הכנסה, הם מקבלים מענק שנתי וזה לא מספיק.

שרי ורדי: אז ראינו שיש סעיף חוק שבתחילה חשבנו שהוא יכול לעזור להם, לסייע להם לקבל לפחות עוד מענק של 4,000 שקל, אבל מה?

שרי ורדי: מסתבר שבסעיף הזה יש עוד דרישה אחת שהם לא עומדים בתנאי הדרישה הזאת וזה המענק החד פעמי מהקרן הגרמנית.

שרי ורדי: למעשה מי שקיבל את המענק, בעבר, מהקרן הגרמנית, הוא זכאי היום לקצבה אז הסעיף הזה בעצם נשאר מרוקן מתוכן.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: הרבה תודה לך, עורכת דין ורדי.

שרי ורדי: וכמו שאמרתי, יש לי עוד רעיונות והצעה אז אני אשמח לדבר איתך.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו סיכמנו להעביר את זה בכתב ואני אשוחח איתך טלפונית לראות איך אנחנו יכולים לקדם את הדברים האלה, בסדר?

שרי ורדי: בסדר, תודה.

טלי פלוסקוב: יש לנו עוד ניצולים בזום שרצו לדבר.

טלי פלוסקוב: אתם יכולים להגיד מי השמות של האנשים שנמצאים בזום?

טלי פלוסקוב: אברהם, מי נמצא איתנו בזום?

אברהם שרנופולסקי: מילה פלייטמן.

טלי פלוסקוב: הנה מילה פלייטמן, אנחנו רואים רק את התמונה שלך, תפתחי לנו גם את המצלמה.

טלי פלוסקוב: את שומעת אותנו?

מילה פלייטמן: (מדברת ברוסית).

טלי פלוסקוב: קודם כל עוברים לעברית כי אנחנו בדיון, אני יודעת שאת מדברת עברית.

מילה פלייטמן: אני איתכם.

טלי פלוסקוב: לא רואים אותך, את יכולה לפתוח גם את האופציה לראות אותך חוץ מלשמוע?

מילה פלייטמן: אני בעבודה ואני לא יודעת איך להעביר לתמונה שלי.

טלי פלוסקוב: לא חשוב, מילה, אנחנו שומעים איתך וזה מה שחשוב.

טלי פלוסקוב: תני לנו תמונת מצב מהצד שלך.

טלי פלוסקוב: מה התואר שלך?

טלי פלוסקוב: תזכירי לי, בבקשה.

מילה פלייטמן: קודם כל, טלי, אני מאוד מודה שהזמנת אותי לפורום כזה מכובד והבאתי לך ד"ש גדול מנתניה ואני מאחלת לך הכול הכול, כל הדרך שלך נהדרת.

טלי פלוסקוב: תודה.

מילה פלייטמן: אני גרה בנתניה ואני עובדת עיריית נתניה ומאז שעליתי ארצה תמיד אני עוזרת לעולים חדשים.

מילה פלייטמן: באוגוסט 2019 הקמתי עמותה בהתנדבות, 'ניצולי למען העתיד בנתניה'.

מילה פלייטמן: העמותה מאחדת כ-700 חברים ואנחנו חלק מקבוצה גדולה של ארגונים התומכים בתנועת חזית הכבוד.

מילה פלייטמן: לפני הפנדמיה ערכנו פגישות וכנסים וזה היה שמחה גדולה לאנשים.

מילה פלייטמן: כמובן לפני הפנדמיה היה לנו בית חם ופעם בחודש היינו בפגישות, דיברנו על כל מיני נושאים ואנשים ממש חיכו ליום הזה.

מילה פלייטמן: הקמתי קבוצה בווטסאפ בנושא הנ"ל עם קשר רציף וברכות בשמחות ובימי הולדת.

טלי פלוסקוב: מילה, סליחה שאני עוצרת אותך, אנחנו קצת מוגבלים בזמן.

טלי פלוסקוב: כל הדברים מבורכים כמובן, מה שעשיתם, מה אתם צריכים עכשיו?

טלי פלוסקוב: איפה את מרגישה שהמדינה לא נותנת לכם?

מילה פלייטמן: דרך אגב, רוב האנשים שבעמותה שלי נמצאים במצב קשה, הם חיים רק על קצבת זקנה ואין להם פנסיה ממומנת, רבים מתגוררים בדיור להשכרה ולא נשאר להם כסף למחייה.

מילה פלייטמן: זה לא מונע להיות אנשים נהדרים ולאהוב את ישראל.

מילה פלייטמן: האנשים האלה עם ביוגרפיה, עם עבר עשיר, הם עבדו קשה בברית המועצות ופה הרבה שנים לפני שהגיעו לגיל הפרישה והם כמובן לא יוצאים מהקירות.

מילה פלייטמן: לכן אני חושבת שחשוב מאוד לתת להם הזדמנות לשוחח באינטרנט ורצוי שתהיה תכנית חינוך ממלכתית שתעזור להם להשתמש באינטרנט ובתקשורת החדשה, בזום, בווטסאפ, קורסים וכו'.

מילה פלייטמן: אני מבקשת את עזרתכם בנושא הנ"ל, מאחלת לכולם בריאות טובה, בכבוד רב, מילה פלייטמן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כרגיל, את מקסימה.

טלי פלוסקוב: שוב, אתם מבינים, עוד פעם עלתה הסוגיה של ללמד את האנשים להיות חלק מהחברה.

טלי פלוסקוב: נמצאת איתנו נציגה של מועצת תנועות הנוער.

טלי פלוסקוב: כמו שאתם יודעים, לא פעם דיברתי על הקשר הבין דורי, עד כמה הוא חשוב, במיוחד בתקופה הזאת.

טלי פלוסקוב: נופר עזר איתנו?

נופר עזר: כן, כמובן.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: שמעת את הדיון, תגידי מה את מרגישה.

נופר עזר: אני אגיד שמהמקום שלנו אנחנו מפעילים תכנית ביחד עם המשרד לשוויון חברתי שהמטרה שלו היא חיבור בין דורי בין חניכי תנועות הנוער מגילאי השכבה הבוגרת יחד עם קבוצות של אזרחים ותיקים.

נופר עזר: הם פועלים כרגע ב-200 מוקדים ברחבי הארץ במגוון רחב של סוגי פעילויות כשהמטרה העיקרית היא לייצר באמת פעילות משמעותית וחיבור קבוע.

טלי פלוסקוב: נופר, האם אתם יכולים ללמד אותם גם להשתמש בזום?

נופר עזר: אני אגיד שכן.

נופר עזר: הרבה מהפעילויות הן סביב העולם הדיגיטלי, חיבור בין העולם העכשווי שבני הנוער משתמשים בו לבין העולם שהוותיקים מכירים.

נופר עזר: בהחלט אפשר ללמד אותם, אנחנו יכולים לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: יש ביניכם גם בני נוער שמדברים את השפה הרוסית?

נופר עזר: כן, כמובן, בטח.

נופר עזר: יש סניפים ברחבי הארץ שמוגדרים יותר כסניפי קליטה, קליטת עלייה, מה שהיה יותר בעבר, אבל גם היום, יש שם אוכלוסיות יותר של דוברי רוסית.

טלי פלוסקוב: באיזה ערים אתם פועלים היום, באיזה יישובים?

נופר עזר: יש לנו בערך 170 רשויות שאנחנו פועלים בהן.

טלי פלוסקוב: הרבה.

נופר עזר: מכל הגוונים, מכל המגזרים גם.

נופר עזר: בערים הגדולות, במושבים, בקיבוצים, 200 מקומות ברחבי הארץ.

טלי פלוסקוב: אז אני אשמח גם איתך להיות בקשר ולראות איך אני מקשרת ביניכם לבין קבוצות של ניצולי שואה בערים שמרגישים שעדיין שיש צורך בזה.

טלי פלוסקוב: יישר כוח על העבודה שאתם עושים, כל הכבוד.

נופר עזר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: - - -את הקשר איתכם, שהם יודעים שאתם מעריכים את מה שהם עברו ואתם מכירים את ההיסטוריה ואתם יודעים לדבר ולספר מה שרוצים.

טלי פלוסקוב: זה מאוד מאוד חשוב, אז שוב, יישר כוח ואנחנו גם איתך נהיה בקשר, ברשותך, כדי לקשר ביניכם לבין הקבוצות שעדיין לא קיבלו מענה.

איריס בז'רנו: אפשר להגיד משהו?

טלי פלוסקוב: כן, בקצרה בבקשה.

איריס בז'רנו: בקצרה.

איריס בז'רנו: אם אנחנו עוסקים באוריינות דיגיטלית אז אצלנו יש מיזם שותף עם הקרן לרווחת ניצולי שואה שעוסקת גם בחיבור בין תלמידים במחויבות האישית שלהם, והם באמת מלמדים את זה, את התקשורת הדיגיטלית, שזה פרויקט שגם קורה בכל הארץ.

איריס בז'רנו: עכשיו בנוסף לזה אנחנו יוצאים בחיבור ל-5,000 ניצולי שואה גם, שיאפשר להם רווחה מרחוק, שהם יוכלו להיות בקשר גם עם הקהילה וגם עם המשפחה ולקבל תכנים מרחוק.

איריס בז'רנו: אז יש גם היום באותן רשויות שאנחנו פועלים תכניות שעושים באוריינות דיגיטלית, אני יכולה אפילו להגיד שבחיפה שהם עובדים עם מקבצי דיור על הסוגיה הזאת של ללמד איך להשתמש בזום ואיך לעשות את התקשורת מרחוק.

איריס בז'רנו: אז זה קיים ואנחנו מוכנים להיות בקשר גם ולעשות את החיבורים.

טלי פלוסקוב: אני מברכת על זה שזה קיים, אבל אני תוהה, 5,000 זה לא מספיק.

טלי פלוסקוב: צריכים להרחיב את זה.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי אנחנו צריכים לעשות פרויקט של חודש אחד ולהיכנס לכל בית שבו גר אזרח ותיק ערירי ולתת לו את המענה הזה.

טלי פלוסקוב: תאמינו לי שזה יכול להציל את החיים שלהם.

שלומית אבינח: גם לא עריריים.

טלי פלוסקוב: גם ללא עריריים, גם למשפחות.

טלי פלוסקוב: זה יכול להציל את החיים שלהם, הם ימשיכו בתקופת הקורונה להרגיש חלק מאיתנו.

טלי פלוסקוב: היום המצב הוא קשה, הוא לא יכול לראות את הילדים שלו, הם לא יכולים לראות את הנכדים שלהם, אסור לצאת לשם, אסור לצאת לפה, זה כלי יוצא מן הכלל להשאיר את הבן אדם עם הרגשה שהוא לא לבד, אנחנו פה ודואגים לו.

טלי פלוסקוב: ושוב פעם אני חוזרת, זה מציל חיים.

טלי פלוסקוב: זו הגדרה חד משמעית, זה מציל חיים.

טלי פלוסקוב: צריך לחשוב איך אנחנו עושים את זה עכשיו.

טלי פלוסקוב: עם הקורונה אנחנו נמשיך עוד שנה, עכשיו.

טלי פלוסקוב: הלוואי שזה יסתיים בשנה.

טלי פלוסקוב: ברשותכם, אני מתחילה לסכם את הדיון.

אברהם שרנופולסקי: אפשר משפט אחד?

טלי פלוסקוב: משפט אחד, אברהם.

אברהם שרנופולסקי: שמעתם וראינו שלאף משרד אין מידע מדויק על מצבם של פליטי השואה, אז לכן אנחנו מבקשים להזמין סקר עמוק שיאפשר לנו ל - - -

טלי פלוסקוב: הצעה מאוד נכונה ומאוד חשובה.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים לקבל נתונים ולהתייחס לקבוצה הזאת כמשהו מיוחד.

טלי פלוסקוב: זו קבוצה מיוחדת, מצד אחד ניצולי שואה, מצד שני אנחנו לא רואים בהם ניצולי שואה כי הם לא אלה שמקבלים מענק שנתי והם הבעייתיים ביותר בחברה הישראלית.

שלומית אבינח: הם מקבלים רק מענק שנתי.

טלי פלוסקוב: חודשי, סליחה, התכוונתי, הם לא מקבלים קצבה חודשית, תודה על התיקון.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני ברשות

טלי פלוסקוב: כם מתחילה את הסיכום.

טלי פלוסקוב: אחת, הנושא שהעליתי בהתחלה, על כך שקבוצת אלמנות לא קיבלו את המענק של 500 שקל.

טלי פלוסקוב: פנייה לשר האוצר לוודא שגם אלמנות נכי מלחמת העולם השנייה יקבלו 500 שקל כפי שקיבלה כל האוכלוסייה של אזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: שתיים, פנייה לרשות לזכויות ניצולי השואה, מידע כמה ניצולי שואה, יזמינו סקר עמוק, בדיוק מה שאתה אמרת, אברהם, זה נכון, אני רוצה שאנחנו לא נגיד שיש לנו במדינה 187,000 ניצולי שואה, מצוין, אבל אני רוצה להבין כל קבוצה ועם איזה קשיים כל קבוצה מתמודדת כדי לנסות לפתור את כל הסוגיות של כל קבוצה בנפרד.

טלי פלוסקוב: אלה קבוצות שונות, גם מבחינה כלכלית, גם מבחינה נפשית, גם מבחינה חברתית אלה קבוצות שונות ולכן אנחנו לא יכולים קבוצה כל כך גדולה של אנשים להשאיר ללא טיפול.

טלי פלוסקוב: זו פנייה לרשות לזכויות ניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: לגבי תור לדיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שחבר הכנסת קושניר כאן עשה לי קצת סדר, הוא אמר ש-90% מאלה שממתינים לדיור ציבורי הם פליטי שואה, אז אנחנו לא יכולים לדבר על איזה שהיא קדימות.

טלי פלוסקוב: אולי אפשר לבדוק 10% נוספים בסיוע לשכר דירה, כמו שמקבלים ניצולי שואה שהיו בגטאות ומחנות.

טלי פלוסקוב: זו כן הצעה שבהחלט יכולה להיות, 10% תוספת לסיוע בשכר דירה לקבוצה הזאת של האנשים.

שלומית אבינח: זה שר השיכון בנושא?

שלומית אבינח: שר השיכון ושר האוצר?

טלי פלוסקוב: נכון, נכון.

טלי פלוסקוב: שוב אני חוזרת ואומרת, אני רוצה מאוד לדעת כמה מהאנשים האלה, ואני לא אתפלא לדעת שרובם, חיים מתחת לקו העוני.

טלי פלוסקוב: גם זה נתון שהוא מאוד חשוב מבחינתי.

טלי פלוסקוב: מבחינת משרד המשפטים, אני מחכה למסמך בכתב ואני אהיה בקשר עם הנציגה.

טלי פלוסקוב: אני הבנתי שמצאתי פה נציגה מאוד אכפתית ורגישה לנושא ואולי אנחנו ביחד נוכל להעביר כמה הצעות חוק שיעזרו כאן לעזור לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: למצוא דרך לימוד של ניצולי שואה לנושא המחשבים, אינטרנט, זום וכל הטכנולוגיות החדשות שכולנו היום חיים בהן.

טלי פלוסקוב: למצוא דרך, אולי שוב פעם, אני לא מדברת על מצוקה כלכלית כי כסף אני אמצא, תמצאו לי דרך משפטית להעביר את הכסף שזה יגיע לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה הנצחה, אני רוצה לעזור לאנשים שעדיין בחיים.

טלי פלוסקוב: אני חייבת פה פתרון ואני אשמח מאוד אם משרדי הממשלה שנמצאים איתנו יוכלו לעזור לי בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: לגבי המענק השנתי שמקבלים היום.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שאני הגשתי הצעת חוק ואני מקווה מאוד שאנחנו נתחיל לקדם אותה, וזה מתחבר להשוואת תנאים של פליטי השואה שעלו ארצה לפני שנת 53' ואחרי 53', זו בעיניי אפליה חד משמעית.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שהמדינה לא יכולה, במיוחד עכשיו במצב כל כך קשה, לעמוד בהוצאה כל כך גדולה, אבל לעשות את זה הדרגתית, להעלות כל שנה ב-10% מענק שנתי אנחנו כן יכולים.

טלי פלוסקוב: זו הצעה שהגשתי וזו הצעה שאני אקדם.

טלי פלוסקוב: אני אשמח מאוד שכל משרדי הממשלה שהיום שותפים איתנו בדיון ייתנו גיבוי להצעה הזו, זה לא הרבה כסף, אפשר להתחיל את הצעדים האלה.

טלי פלוסקוב: דבר נוסף, ניצולי שואה שהיו בגטאות ומחנות זכאים למענק חודשי כאשר ניצול שואה הולך לעולמו, האלמן/אלמנה ממשיכים לקבל קצבה, אתם יודעים, כל החיים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לאנשים האלה לתת אפשרות לקבל את המענק השנתי הזה עוד שלוש שנים מיום פטירתו של ניצול השואה, למה?

טלי פלוסקוב: כי ברגע שאחד מהם נפטר ההכנסות יורדות משמעותית, הסיוע לשכר דירה יורד, קצבת הביטוח הלאומי יורדת והבן אדם ממשיך להתמודד עם כל הסוגיות שהיו לו לפני, גם לפעמים השכירות אותה שכירות, אי אפשר לעצור אותה באמצע, אנחנו חייבים לתת עוד שלוש שנים תמיכה לאותו בן זוג שנשאר בחיים.

טלי פלוסקוב: זו גם הצעה שעומדת על השולחן, שוב אני מבקשת תמיכה של המשרדים הרלוונטיים שנמצאים היום איתנו.

טלי פלוסקוב: עוד נושא שאני מאוד רוצה לקדם, תחבורה ציבורית חינם לניצולי שואה במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: רבותיי, זה כבוד של המדינה לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: בהרבה מדינות בעולם זה קיים, אצלנו לא, חייבים לעשות את זה גם כן.

טלי פלוסקוב: כמובן מה שהציעו משרד המשפטים, להרחיב את מעגל הזכאים לקבלת מענק שנתי מהמדינה.

טלי פלוסקוב: גם פה אני אשמח מאוד לשיתוף פעולה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני מודה לכולם על ההשתתפות בדיון, אני חוזרת ואומרת, את הקבוצה הזאת אני אלווה כנראה עוד הרבה שנים, אני מבקשת מכולם, תפתחו את העיניים, הנציגים של המשרדים, זו קבוצה ייחודית שנופלת בין הכיסאות, אנחנו צריכים לתת גם להם את תשומת ליבנו.

טלי פלוסקוב: קבוצה מאוד גדולה, 80,000 איש, אני חייבת בצער להגיד, מנותקים ממה קורה במדינה בגלל חוסר בשפה, אנחנו צריכים לתת להם את זה, אנחנו צריכים להגיע אליהם ולא לחכות עד שהם יגיעו אלינו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם, יישר כוח על מה שאתם עושים ונמשיך בשיתוף פעולה.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.