ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 13, 2020-06-23 12:26

רם שפע: שלום לכולם.

רם שפע: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

רם שפע: אני מתנצל על האיחור הקל אבל היה לנו כאן דיון ארוך וסוער בנושא הרפורמה בחינוך המיוחד.

רם שפע: הוועדה עוברת מנושא לנושא.

רם שפע: למרות שחלק מהאנשים המליצו לנו לחכות קצת עם הדיון על מצב התרבות כדי לראות איך המתווה משפיע, היה לנו חשוב לקיים את הדיון.

רם שפע: אנחנו מאוד ערים למצוקה האדירה של עולם התרבות בכל מובן ובכל רמה, בעיקר כלכלית אבל כמובן גם חברתית.

רם שפע: יוצרים שכבר תקופה כל כך ארוכה גם לא יוצרים ולא יכולים לקחת חלק בתשוקה הכי גדולה שלהם, וכמובן גם לא להתפרנס מזה – המצוקה היא אמיתית וגדולה.

רם שפע: אנחנו רוצים לוודא שלפחות ברור לאן הולכים, ואם לא ברור לאן הולכים, בדיוק בשביל זה הוועדה נועדה, כדי לשמוע מכם מה לא עובד טוב ואיך אני יכול לעזור או אנחנו כוועדה.

רם שפע: תודה רבה לחברת הכנסת סאלח שנמצאת כאן אתנו.

רם שפע: במקביל יש עוד כמה דיונים מעניינים תקשורתית ורוב חברי הכנסת נמצאים בהם, אבל אנחנו כאן להקשיב לכם בקשב רב.

רם שפע: תודה לכל מי שנמצא אתנו ב-זום.

רם שפע: אני אשתדל לתת לרובכם זכות דיבור אבל אני לא יודע אם אני אצליח כי אני רואה שיש רבים.

רם שפע: כהרגלנו נשמע קודם כל את משרד התרבות והספורט.

רם שפע: מוריה יריב, מנהלת מחלקת אומנויות ותרבות.

קריאה: אני רוצה לומר שיש עוד אנשים בהמתנה שכתבו לי שאתם לא נותנים להם להיכנס.

רם שפע: זה בטיפול.

רם שפע: אנחנו לא נמנע מאף אחד להיות חלק מה-זום.

רם שפע: מוריה יריב אתנו?

מוריה יריב: כן.

רם שפע: בוקר טוב לך.

רם שפע: נשמח לשמוע היכן הדברים עומדים.

רם שפע: בואי ננסה לחסוך את זה שהמצב יהיה מוצג כביכול טוב ואחר כך כל האנשים בשטח ידברו כמה הדברים לא מגיעים אליהם.

רם שפע: תנסי לשקף לנו נאמנה את המציאות.

רם שפע: היא מורכבת, אנחנו יודעים, אבל בכל זאת נשמח לשמוע אותה.

רם שפע: תודה שאת אתנו.

מוריה יריב: כפי שרובכם יודעים, אני מניחה, אנחנו הצלחנו לאשר בקבינט הקורונה ובממשלה את פתיחת המוסדות לקיום מופעי תרבות.

מוריה יריב: כבר שלשום התחילו המופעים ונכון שהאולמות עוד לא ממש מלאים בקהל, כי בכל זאת יש חששות שאפשר להבין אותם.

מוריה יריב: אנחנו מקבלים פניות מהרבה מאוד גופים ומאשרים פתיחת אולמות גם עד תפוסה של 500 אנשים.

מוריה יריב: המתווה מאפשר פתיחה עד 250 אנשים, תפוסה של 75 אחוזים או 250 אנשים.

מוריה יריב: במקרים חריגים מנכ"ל המשרד יכול לאשר גם פתיחה עד תפוסה שלך 500 אנשים.

מוריה יריב: זה מתווה מאוד מפורט של קבוצות, קפסולות ישיבה, ביניהם כיסאות ריקות וכיוצא באלה.

מוריה יריב: עברו רק יומיים ומחכים לראות בהמשך השבוע איך הדברים האלה מתקיימים.

מוריה יריב: זה ייתן אולי רק מענה חלקי אבל לפחות זאת תחילת הדרך.

מוריה יריב: אנחנו צריכים לזכור שמדובר בשגרת קורונה, בצל הקורונה, יש עלייה בתחלואה כל הזמן ואנחנו מקווים שנוכל להתקדם עם המתווה ולהגיע אחר כך לפתיחה נרחבת יותר, אבל לא בשלב הזה.

מוריה יריב: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד הבריאות ומקווים שנוכל להמשיך עם המתווה, גם נרחב יותר.

רם שפע: אני מסכים שבאמת הצלחתם, הרבה בזכות עבודה קשה של השר חיליק טרופר, לאשר את המתווה.

רם שפע: אני רוצה לרגע לקפוץ לאורי רשטיק, מנכ"ל שח"ם ואני מקווה שהוא יצליח לתת לנו תמונה יחסית רחבה על המצב ומשם נמשיך.

אורי רשטיק: קודם כל, תודה רבה.

אורי רשטיק: כמו שאתם יודעים שח"ם מייצג את כל השחקנים בתחומי הבמה והמסך.

אורי רשטיק: אני יכול לתת סקירה נרחבת על כל מה שקורה בשני התחומים האלו בכל הסקטורים, גם בקשר לאומנים וגם בקשר לחזרה לשגרה.

אורי רשטיק: אני רוצה להתחיל ולומר שהכותרות שעולם התרבות חזר לעבודה, הן פשוט לא נכונות.

אורי רשטיק: פשוט לא נכונות.

אורי רשטיק: זה נכון שתודות למאמצים של השר טרופר ושל משרד הבריאות, חלקים לא קטנים חזרו לעבודה.

אורי רשטיק: מדברים על התיאטרונים שמחזירים עובדים ומחזירים שחקנים, הטלוויזיה חזרה לעבודה, הפקות טלוויזיה, אבל חוץ מזה דברים לא חזרו לעבודה וברשות

אורי רשטיק: כם אני ארחיב ואומר היכן הבעיות המהותיות והאקוטיות של האומנים ושל ענף התרבות היום, וגם מה ניתן לעשות מכיוון שהדברים הם פתירים.

אורי רשטיק: הם לא ברמה אפידמיולוגית אלא הם ברמה הכלכלית וברמה של החלטות ממשלה.

אורי רשטיק: אני אומר שוב שהשר טרופר ומשרד התרבות באמת עשו מאמצים כבירים והצליחו להוציא מתווה טוב לחזרה לעבודה של מוסדות התרבות המתוקצבים.

אורי רשטיק: הצליחו גם להביא למוסדות האלו 200 מיליון שקלים, מה שמאפשר להם לחזור לפעולה.

אורי רשטיק: כאן אני אסייג ואומר שמוסדות התרבות עדיין ממתינים לכללי החלוקה של אותם 200 מיליון השקלים האלו.

אורי רשטיק: כל עוד אין את הכללים האלו, הם בעצם נמצאים עדיין בחוסר ודאות וחלקם, בגלל שאין את הכללים האלו, נמנעים מלפתוח וחלקם כבר אומרים שאם הכללים האלו לא יפורסמו בקרוב, הם יצטרכו לסגור מכיוון שאין להם שום ודאות כלכלית.

אורי רשטיק: זה דבר בו משרד התרבות – ואני יודע שעובדים שם במלוא המרץ – חייב לתת גז.

אורי רשטיק: אני רוצה לדבר עכשיו על התחומים שלא חזרו לעבודה ואלה תחומים לא פחות חשובים, לא פחות גדולים ולא פחות מפרנסים לאומנים, ליוצרים ולעובדים בתחום התרבות.

אורי רשטיק: תחום הקולנוע לא חזר לעבוד.

אורי רשטיק: הוא לא יכול לחזור לעבוד.

אורי רשטיק: נמצא כאן רועי אלבה שהוא מנכ"ל איגוד הבמאים ונמצאים כאן נציגי קרנות הקולנוע שיכולים להסביר מדוע.

אורי רשטיק: בשורה התחתונה, במצב הנוכחי אין השקעות פרטיות בתחום הקולנוע.

אורי רשטיק: אין להם יכולת, למפיקים פרטיים, לקבל מצ'ינג או כסף מקרנות הקולנוע שנתמכות על ידי המדינה ואנחנו מעריכים שכדי שתחום הקולנוע יוכל לחזור לעבודה ולתת פרנסה להמוני עובדים, שחקים ויוצרים, מדובר בתוספת תקציבית של 50 מיליון שקלים.

אורי רשטיק: אגב, ביחס לתוספת שניתנה לשאר התחומים בתחום התרבות, בסכום של 200 מיליון שקלים, אני חושב שזה בהחלט סביר ומידתי להוסיף עוד 50 מיליון שקלים לתחום הקולנוע.

אורי רשטיק: אני בטוח שגם רועי אלבה וגם נציגי הקרנות ירחיבו על כך.

אורי רשטיק: תחום התרבות הפרטי, מופעי תרבות פרטיים, מפיקי תיאטרון פרטי, לא חזרו לעבוד.

אורי רשטיק: הם גם לא יכולים לחזור לעבוד.

אורי רשטיק: הם ממש על סף פשיטת רגל.

אורי רשטיק: אין להם כל סיוע כלכלי שיעזור להם לצאת מהברוך הזה והם יושבים מול שוקת שבורה ואתם עשרות אלפי פועלי תרבות ואומנים ושחקנים.

אורי רשטיק: גם כאן שרד האוצר הבטיח שהוא ייתן קרן הזנק וסיוע אבל עד היום הדבר הזה לא נעשה.

אורי רשטיק: הדבר הנוסף הוא כל הסיפור של מענקים לעצמאים.

אורי רשטיק: מעל 100,000 פועלי תרבות ואומנים ושחקנים קיבלו מענק סיוע לעצמאים רק על חצי חודש מרס וחודש אפריל.

אורי רשטיק: בחודש מאי לא עבדו, בחודש יוני הרוב לא חוזרים לעבוד גם אם פותחים את התיאטרונים.

אורי רשטיק: ואתם יודעים מה?

אורי רשטיק: גם ביולי ואוגוסט הרבה מאוד אנשים לא יוכלו לעבוד.

אורי רשטיק: פשוט לא יוכלו לעבוד.

אורי רשטיק: לכן עשינו הפגנה לפני שבוע ודיברנו.

אורי רשטיק: משרד האוצר התחייב למצוא פתרון אבל אין פתרון.

אורי רשטיק: לאנשים כרגע אין מה לאכול.

אורי רשטיק: לאנשים כרגע אין מה לאכול.

אורי רשטיק: אני שומע אנשים, לא בהכרח שחקנים, שמדברים על להתאבד.

אורי רשטיק: זה המצב כרגע.

אורי רשטיק: אם הקורונה לא תהרוג אותם, הם יתאבדו כי אין להם מה לאכול, אין להם מה לעשות, אין להם שום מקור הכנסה.

אורי רשטיק: המצב הוא כזה.

אורי רשטיק: נכון, יש שכבה של אומנים ושחקנים ועובדי תרבות שחזרו לעבודה וטוב שכך.

אורי רשטיק: זה מעולה ואנחנו שמחים על כך.

אורי רשטיק: אבל אי אפשר לשכוח מאחור את כל אלו שלא חזרו וגם לא יכולים לחזור לעבוד בקרוב.

אורי רשטיק: זה דבר נוסף שהמדינה צריכה לשים כסף לכיס.

אורי רשטיק: המדינה סגרה, המדינה צריכה לקחת אחריות על אותם אנשים.

אורי רשטיק: הדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא בנוגע לדמי אבטלה.

אורי רשטיק: חלק מהאומנים, אפילו הרבה מאוד מהם, מקבלים דמי אבטלה.

אורי רשטיק: תבינו את האבסורד.

אורי רשטיק: שחקן או אומן חוזר עכשיו לעבודה, היו לו קודם שבעה או שמונה מעסיקים, הוא היה זכאי לדמי אבטלה, הוא חוזר לעבוד אצל מעסיק אחד, אפילו לא מעסיק, מישהו שהוא עובד אצלו כעצמאי, עבור הצגה אחת בה הוא מקבל נגיד 500 שקלים, הוא מדווח לביטוח הלאומי על כך שהוא חזר לעבודה ושוללים לו את כל דמי האבטלה.

אורי רשטיק: המצב הזה אבסורדי.

אורי רשטיק: הוא פשוט מטורף.

אורי רשטיק: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

אורי רשטיק: כן יש לנו אוזן קשבת מול הפקידים ומול הנהלת הביטוח הלאומי.

אורי רשטיק: אני מאוד מאוד מקווה שנוכל למצוא פתרון לדבר הזה כי אנחנו רוצים ששחקנים יחזרו לעבוד אבל שלא ייפגעו כלכלית בגלל שהם צריכים לעבוד.

אורי רשטיק: כולנו רוצים שאנשים יחזרו לעבוד.

אורי רשטיק: זאת הסקירה המלאה שלי על מה שקורה היום מבחינתנו בתחום התרבות.

אורי רשטיק: אני מאוד מאוד אשמח עם רועי אלבה או נציגי קרנות הקולנוע יוכלו להרחיב במומחיות שלהם, שזה תחום הקולנוע.

אורי רשטיק: תודה לך רם.

רם שפע: תודה.

רם שפע: תודה על ההצגה החשובה.

רם שפע: אמרת כאן כמה דברים קשים שאני בטוח שלא סתם הגיעו אלא באמת מציאות שאתה וכולכם חיים אותה יום-יום.

רם שפע: אנחנו צריכים גם לשמוע את האמת הכואבת.

רם שפע: אם רועי כאן כמייצג הקולנוע, בשמחה.

איתמר אביטן: מנכ"ל איגוד עובדי הקולנוע והטלוויזיה.

איתמר אביטן: צר לי על ניסיון איגוד השחקנים לא לציין אותנו.

רם שפע: תכף תקבל זכות דיבור.

רועי אלבה: שלום.

רועי אלבה: מנכ"ל איגוד הבמאים והבמאיות.

רועי אלבה: אני מתחבר בצורה מוחלטת לכל מה שאורי אמר.

רועי אלבה: עולם התרבות לא חזר לעבודה.

רועי אלבה: צריך לעשות הפרדה מאוד ברורה בין עולם התרבות לעולם התקשורת.

רועי אלבה: אלה שני עולמות נפרדים.

רועי אלבה: גם בעולם התקשורת אנחנו מדברים על סדרות וסרטים ולאו דווקא על תכניות אירוח.

רועי אלבה: אנחנו כרגע מתעסקים בעולם התרבות, בעולם היצירה הקולנועי שהוא בכלל לא חלק – וחשוב לומר את זה – מהמתווה המאוד מאוד חשוב של משרד התרבות.

רועי אלבה: עולם הקולנוע הוא לא חלק מ-200 מיליון השקלים ואפילו לא בשקל אחד.

רועי אלבה: חשוב להבין את זה.

רועי אלבה: כל הכסף שהאוצר התנה היה שהוא יעבור דרך גופים נתמכים וקרנות הקולנוע שלנו, למרות שהם גופים נתמכים, הם לא חלק מכל סל הפיצויים שהמתווה נותן.

רועי אלבה: את זה חייבים לשים על השולחן ולתת לזה פתרון.

רועי אלבה: חייבים לתת לעולם הקולנוע, הבן החריג, פתרון מיידי.

רועי אלבה: אני אפרט את הדברים ואת הקשיים.

רם שפע: אני מניח שפניתם למשרד והוא הבין שעולם הקולנוע לא קיבל מענה.

רועי אלבה: נכון.

רם שפע: מה ההתייחסות?

רועי אלבה: ההתייחסות היא לא של משרד התרבות.

רועי אלבה: ההתייחסות היא של משרד האוצר.

רועי אלבה: בשל העובדה שהכסף עובר דרך קרנות הקולנוע אל גופי הפקה פרטיים, הם לא רואים בהם גופים נתמכים.

רועי אלבה: לא כמו "הבימה" שמקבלת את התקציב ומוציאה לפועל את ההצגות עצמן.

רועי אלבה: עולם הקולנוע, הכסף עובר דרך קרנות הקולנוע אל גופי ההפקה ואל היוצרים, עובדי הסט, השחקנים וכולי, ובעצם הם לא זכאים למתווה.

רועי אלבה: כאן הפקק שקיים בעולם התרבות שמתייחס לעולם הקולנוע ולכן אנחנו לא רואים אפילו שקל אחד וצריך לתת פתרון במקבילל-200 מיליון השקלים, המתווה, עוד פתרון של 50 מיליון שקלים - ואני גם אפרט את החישוב – לעולם הקולנוע.

רועי אלבה: עניתי לך על השאלה?

רם שפע: כן.

רם שפע: בהחלט.

רועי אלבה: אני מתחבר מאוד לדברים של אורי.

רועי אלבה: האנשים שלנו לא חזרו לעבוד.

רועי אלבה: גם אם יש בודדים מאוד של הפקות טלוויזיה או קולנוע שחזרו לעבוד, אלה בודדים מאוד, מאוד, מאוד.

רועי אלבה: אלה הפקות שהפסיקו את הצילומים שלהם בתחילת המשבר.

רועי אלבה: יש הרבה מאוד הפקות קולנוע שקיבלו אור שירוק להפקה לפני משבר הקורונה או במהלך משבר הקורונה אבל הם לא יכולים לצאת לדרך מסיבה אחת פשוטה: אין כסף פרטי, אין כסף לא בישראל ולא בחוץ לארץ שאמור להיכנס אל ההפקות האלה והם לא יכולים לצאת לדרך בגלל הרגולטור.

רועי אלבה: זאת אומרת, משרד התרבות מחייב אותנו להכניס עוד שליש על גבי הכסף הציבורי שקרנות הקולנוע משקיעות, שליש ויותר, אל הסרטים שמופקים על מנת שהם יצאו לדרך.

רועי אלבה: יש משבר אחד.

רועי אלבה: כסף.

רועי אלבה: כמעט 30 אחוזים מהתקציב של הקולנוע הישראלי צריך לגדול כדי לאפשר להפקות קולנוע לצאת לדרך אך ורק על כסף ציבורי כי כסף פרטי לא יגיע בקרוב ולא יגיע גם בשנה הקרובה, בטח לא מהארץ ובטח לא מחוץ.

רועי אלבה: לארץ.

רועי אלבה: כולנו יודעים שהמשקיע הכי גדול של הקולנוע הישראלי בארץ, אלה גם הבעלים של בתי הקולנוע שגם הם סגורים וגם הם הפסידו הרבה מאוד כסף בתקופה הזאת.

רועי אלבה: הדבר הנוסף הוא מה שאורי דיבר עליו.

רועי אלבה: גם חודש יוני, גם חודש מאי, גם חודש יולי ואוגוסט, כנראה שרוב האנשים שלנו לא יחזרו לעבוד וצריך לתת לזה פתרון בפעימות.

רועי אלבה: יש תעשיות כמו תעשיית התיירות שהאוצר מכיר בהן כתעשייה שלא נפתחה.

רם שפע: משפט שלך לסיכום.

רועי אלבה: בסופו של דבר החישוב שאנחנו אומרים ל-50 מיליון שקלים הוא 30 אחוזים שהם 30 מיליון שקלים השקעה ציבורית, תוספת, כדי שנוכל לצאת לדרך כי כסף פרטי לא יגיע.

רועי אלבה: תוספת של עוד 15 אחוזים – זאת בעצם התייקרות הפקות כאשר בגלל משבר הקורונה מצלמים יותר לאט, יש יותר עלויות וצריך לייצר עוד כסף.

רועי אלבה: ועוד בין 5 ל-10 אחוזים, כסף שילך לביטוח.

רועי אלבה: חברות הביטוח לא מוכנות לבטח את הקורונה.

רועי אלבה: בלי ביטוח ותוספת כסף בנושא הזה, אנחנו בכלל לא נוכל לצאת לדרך.

רועי אלבה: כל ההפקות כרגע תקועות.

רועי אלבה: אם אנחנו לא נשיג עוד 50 מיליון שקלים לעולם הקולנוע, אנחנו לא נוכל לחזור לעבוד ואנשים ימשיכו לשבת בבית ולחלום על זה שהם יחזרו לעבוד או לנסות להשיג כסף ודמי אבטלה מהמדינה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אנחנו תכף נשמע את נציגי משרד האוצר שכמובן יתייחסו גם לדרישות שלך ולטיעונים.

רם שפע: אני רוצה בבקשה לשמוע את ענבל ג'וריני פרץ, מנכ"לית איגוד המפיקים.

רם שפע: בחרת לבוא לכאן ואני מודה לך על כך.

רם שפע: אני יודע שתקופה ארוכה את כאן כחלק מהמחאה המאוד מובנת וחשובה של תעשיית התרבות מחוץ לכנסת ולכן חשוב לי שתדברי כבר בתחילת הדיון.

ענבל ג'וריני פרץ: קודם כל תודה שהזמנתם אותנו.

ענבל ג'וריני פרץ: אני מייצגת כאן את תעשיית התרבות הפרטית.

ענבל ג'וריני פרץ: אני רוצה לפתוח בשאלה - האם הייתם מדמיינים את החיים שלכם בארבעה חודשים תמורת 10,550 שקלים.

ענבל ג'וריני פרץ: זה מה שקורה היום.

ענבל ג'וריני פרץ: אני מייצגת כאן את אותם אנשים שזה מה שהם קיבלו.

ענבל ג'וריני פרץ: התעשייה הזאת היא תעשייה שמונה 150,000 עובדים והיא סגורה בהוראת ממשלה כבר ארבעה חודשים, בערך החל מה-7 במרס.

ענבל ג'וריני פרץ: סגרו אותנו ביום אחד ועד היום עוד לא פתחו אותנו.

ענבל ג'וריני פרץ: אני מצטרפת לדברי רועי ואורי שדיברו על כך.

ענבל ג'וריני פרץ: התעשייה לא נפתחה.

ענבל ג'וריני פרץ: נפתחה חלקית מאוד.

ענבל ג'וריני פרץ: 20 אחוזים.

ענבל ג'וריני פרץ: זו תעשייה בה נפתחו כרגע מופעים קטנים עם 250, 500 אנשים באישור חריג.

ענבל ג'וריני פרץ: מה שלא נפתח אלה מופעים בעמידה ואירועים גדולים – אסור לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: הפסטיבלים – אסור לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: אירועי חוצות – אסור לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: אירועים הבין-לאומיים – לא יעבדו גם עד סוף שנת 2020.

ענבל ג'וריני פרץ: זו תעשייה שלמה, אם אלה מופעים מחוץ לארץ, אם אלה אירועים פרטיים, כנסים בין-לאומיים ותערוכות.

ענבל ג'וריני פרץ: אלה לא ייפתחו בשנת 2020 ושאלה גדולה היא מה הולך להיות אתם.

ענבל ג'וריני פרץ: תשעה חודשים בבית תמורת 10,500 שקלים.

ענבל ג'וריני פרץ: ראש הממשלה ושר האוצר הבטיחו לנו בישיבה האחרונה שימצאו פתרון כלכלי בתחילת השבוע.

ענבל ג'וריני פרץ: אנחנו עדיין צריכים את הפתרון הזה.

ענבל ג'וריני פרץ: מה שקורה היום זה שאנחנו ממתינים לתשובות מהאוצר.

ענבל ג'וריני פרץ: אנחנו מחכים לשמוע על מתווה של פעימה לחודשים מאי ויוני, מה הולך להיות עם אותם אנשים, פרילנסרים.

ענבל ג'וריני פרץ: חשוב לי להסביר שהאנשים האלה, אנשים גם צעירים בגיל, הם גם שחקני נשמה למקצוע שלהם, הם עושים את מה שהם אוהבים ובסופו של יום אין להם דרך אחרת להשתכר היום.

ענבל ג'וריני פרץ: הם מחכים לאיזשהו מוצא פה של האוצר.

ענבל ג'וריני פרץ: הם מנסים לשרוד את התקופה הזאת.

ענבל ג'וריני פרץ: אותם מנהלי הצגות, אותם עוזרי הפקה, מפיקים, סאונדמנים, תאורנים.

ענבל ג'וריני פרץ: גם החברות שקיבלו רק פעימה אחת, אלה הן חברות קטנות ולא גדולות.

ענבל ג'וריני פרץ: הבינוניות.

ענבל ג'וריני פרץ: אני מודה שאני מאוד מתרגשת בסיטואציה הזאת כי לאנשים האלה אין אוכל.

ענבל ג'וריני פרץ: הם חזרו לגור אצל ההורים שלהם, הם לוקחים כסף מהילדים שלהם, הילדים שלהם מציעים להם כסף מהבר מצווה או כסף מקופת חסכון.

ענבל ג'וריני פרץ: מה מצפים כאן לעשות?

ענבל ג'וריני פרץ: סגרתם – תשלמו.

ענבל ג'וריני פרץ: סגרתם אותנו.

ענבל ג'וריני פרץ: זאת הוראת ממשלה.

ענבל ג'וריני פרץ: זה לא שאנחנו לא רוצים לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: גם אין אופק.

ענבל ג'וריני פרץ: בואו נגיד את האמת – גם אין אופק.

ענבל ג'וריני פרץ: זה לא שאומרים לנו שבתאריך מסוים נחזור לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: גם כשנחזור לעבוד, עולם תעשיית התרבות הפרטית נע בין 3 חודשים לחצי שנה, עד שהם רואים את הכסף.

ענבל ג'וריני פרץ: גם כשיגיע הבריף על האירוע העסקי, עד שהוא ינוע, עד שהם יראו את הכסף בשוטף 60, 90, 120, אולי יראו כסף, אולי, באוקטובר אם אנחנו באמת עובדים.

ענבל ג'וריני פרץ: לצד כל ההפחדה של גל שני, מי בכלל יגיע לאירועים?

ענבל ג'וריני פרץ: איזו חברה תרצה לקחת סיכון לעשות אירוע?

ענבל ג'וריני פרץ: גם זה משהו שאנחנו בכלל לא יודעים.

ענבל ג'וריני פרץ: איפה זה קיים בכלל?

ענבל ג'וריני פרץ: מה הולך להיות עם שנת 2020?

ענבל ג'וריני פרץ: האם הציפייה היא לסגור את התעשייה, שתעשיית התרבות הפרטית הולכת הביתה?

ענבל ג'וריני פרץ: מה השלבים?

ענבל ג'וריני פרץ: אין לנו כרגע כל אופק ואנחנו לא יודעים מה קורה אתנו.

ענבל ג'וריני פרץ: אנחנו מתחילים עוד שנייה את השבוע הרביעי למאהל - לא מקבלים כרגע התייחסות.

ענבל ג'וריני פרץ: אין לנו כרגע תשובות.

ענבל ג'וריני פרץ: התסכול הגדול לצד הכאב והתחושה הזאת שסוגרים לך את הענף שאתה אוהב.

ענבל ג'וריני פרץ: אנשים שעובדים בתעשיית התרבות הפרטית, אלה אנשים שאוהבים את העשייה הזאת.

ענבל ג'וריני פרץ: הם רוצים לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: הם קמים בבוקר כדי לעבוד בתעשייה שהם בחרו.

ענבל ג'וריני פרץ: זה מהארון הפרטי שלהם.

ענבל ג'וריני פרץ: הם לא מתמחים בשום צורה.

ענבל ג'וריני פרץ: שם זה הלב שלהם והיום שברו להם את הלב.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני מחפש מילים.

רם שפע: תכף אני אתייחס.

סונדוס סאלח: קשה מאוד לדבר אחרי הדברים שלך.

סונדוס סאלח: הצפת אותנו גם רגשית, גם בנתונים.

סונדוס סאלח: אלה דברים שאנחנו יודעים ויודעים וכל פעם כשאנחנו שומעות ושומעים את זה, זה גורם לנו לכאב עוד יותר, אבל מה נעשה עם הכאב הזה?

סונדוס סאלח: צריך להמיר אותו לתכנית עבודה ולהחלטות.

סונדוס סאלח: מה שקורה בעולם הזה זה שאין כל כך הרבה ומספיק חברי כנסת וגורמים מהממשלה.

סונדוס סאלח: זו תמונת ראי שמראה כמה הנושא הזה נוכח בעיניהם וכמה חשיבות הם מייחסים למעמדם של האומנים, לגופי התרבות, למוסדות התרבות ולאנשים שעושים לנו את החיים טובים יותר.

סונדוס סאלח: כמה משמעות הם מייחסים לאנשים האלה ולמוסדות האלה.

סונדוס סאלח: צר לי מאוד שעוד פעם הממשלה בהחלטות שלה מפנה עורף לקבוצת אנשים אלה.

סונדוס סאלח: המדינה מסתכלת עליהם כבובות שצריכות לשעשע את הילדים שלהם אחר הצהרים או למלא את הזמן שלהם ובסוף ההצגה למחוא להם כפיים ולחזור הביתה.

סונדוס סאלח: אבל לא.

סונדוס סאלח: אם האנשים האלה ימשיכו להיות במצוקה כלכלית ולא תהיה לנו תרבות, יהיה חלל לאלימות ופשיעה.

סונדוס סאלח: יש קשר הדוק בין שני הדברים וזה הוכח.

סונדוס סאלח: אם אנחנו נדבר על החברה הערבית, זה עוד יותר קשה.

סונדוס סאלח: שם אנחנו סובלים ממחסור מאוד גדול במרכזי תרבות, בתכניות תרבות, בכל הרשויות המקומיות וכמובן בתקצוב תכניות תרבות.

סונדוס סאלח: החלל שתשאיר הממשלה בעיכוב ההחלטה ובתקצוב האנשים האלה והגופים האלה, אנחנו צריכים לצאת בהחלטה מיידית לפתוח להם קרן סיוע ולא הלוואות.

סונדוס סאלח: לא לגשת עכשיו לבנקים כי אין להם איך לממן את ההלוואות.

סונדוס סאלח: צריך לתת סיוע לאנשים האלה ולהציל אותם כי השקעה בתרבות היא השקעה בכל ילדה וילד ובכל אחד ואחת מאתנו.

סונדוס סאלח: הפקרת התחום הזה היא פגיעה בסביבה שלנו, בילדים ובילדות שלנו.

סונדוס סאלח: תודה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: ענבל, אמרת את הדברים הנכונים.

רם שפע: כלומר, המצב עגום ואני לא מתכוון לייפות אותו.

רם שפע: להפך, אני מתכוון לעזור.

רם שפע: נעצור רגע ונשמע את נציגי האוצר.

רם שפע: הדברים שאורי ורועי הציגו הם מאוד מאוד ברורים.

רם שפע: זאת תעשייה שלמה שנשארה בבית ובלי הזרמה כספית לא תצליח לשרוד.

רם שפע: נשמח לשמוע את אנשי האוצר שיאמרו מה אתם חושבים על כך.

קריאה: נציגי האוצר לא כאן.

ענת סלונים: בוקר טוב.

ענת סלונים: אפשר להוסיף משהו לדיון?

רם שפע: תכננתי לתת לך לדבר אחר כך, אבל אם התפרצת ברגע טוב, בבקשה.

ענת סלונים: כבוד גדול להיות כאן ואני מודה לך על הפלטפורמה הזו.

ענת סלונים: אני רוצה לדבר על סל תרבות.

ענת סלונים: זה מתקשר לדברי הגברת המכובדת שדיברה לפני.

ענת סלונים: על הילדים שמחכים לתרבות שתחזור.

ענת סלונים: בעצם סל תרבות חזר לפעול והכספים הרגילים שעוברים, 50 אחוזים מהקצבה השנתית הקבועה כבר עברה.

ענת סלונים: אני עכשיו לא מדברת על ה-200 מיליון שקלים שהם עוד בדרך אלא אני מדברת על כסף שכבר נמצא ומה עושים אתו.

ענת סלונים: כרגע השטח דומם.

ענת סלונים: אין פעילות ולא קורה שום דבר.

ענת סלונים: גרוע מכך, הצגות שבוטלו בגלל הקורונה ושובצו שוב, שוב בוטלו.

רם שפע: באיזה שלב הם בוטלו?

ענת סלונים: בימים האחרונים אני מקבלת הודעות על ביטולי הצגות כל יום.

רם שפע: בהוראה?

רם שפע: הממשלה מבטלת או מי שמפיק את ההצגה?

ענת סלונים: לא.

ענת סלונים: אי אפשר לקיים אותם במתווה הקיים.

ענת סלונים: אתם נותני את הכסף בתמורה להפקות מסוימות שאמורות לעלות בכל תיאטרון על פי גודלו.

ענת סלונים: בפגישתנו האחרונה אתה אמרת שאתה או מי מטעמך, תהיה ועדת הביקורת על הכספים האלה.

ענת סלונים: אני חושבת שזה זמן מעולה להיכנס ולבדוק היכן הכספים.

ענת סלונים: יתרה מכך, יש לי פתרון.

ענת סלונים: אם כרגע אין מתווה ואי אפשר לשלוח הצגות, למכור הצגות, להופיע – יש בתיאטרון מושג שנקרא רן הקפאה.

ענת סלונים: אתם תבקשו להתנות את ה-50 אחוזים הנותרים שצריכים להגיע, הכסף הנותר שצריך להגיע, בהעלאת הפקות חדשות.

ענת סלונים: אנשים ייכנסו לחזרות.

ענת סלונים: אני מדברת אתך על קבוצה ענקית של שחקנים, במאים, רקדנים, כותבים, תפאורנים, מעצבי תלבושות, כוריאוגרפים, תאורה, מוזיקה, הרבה אנשים יחזרו לעבודה, יהיו בחזרות, יהיו הצגות מוכנות שמחכות לקיום הנכון, שנלמד איך חיים לצד הקורונה, ויהיו הצגות למכור, יהיו אנשים שיוכלו לצאת לעבודה אבל בינתיים הכסף שיושב בקופה של התיאטראות ולא נעשה אתו כלום, יגיע לשחקנים, יגיע לכל האנשים שמניתי כי הם יהיו בעבודה, הם יהיו בחזרות.

ענת סלונים: חזרות יכולות להיות חודשיים, שלושה ואז מוקפא ועולה עוד הפקה.

ענת סלונים: זה עוד מיליון אנשים שייכנסו לפעולה.

ענת סלונים: חייבים לבדוק היכן הכסף הזה ומה עושים אתו כרגע, כי כרגע הוא תקוע בקופות.

ענת סלונים: אני מדברת על סל תרבות.

ענת סלונים: אני מודה שאני מבינה רק בתיאטראות ילדים אבל אני מתארת לעצמי, ויודעת מחברים, שכך זה גם במוסדות הגדולים יותר.

ענת סלונים: לא ראיתי שמשהו חדש מתלהק ב"קאמרי", ב"הבימה", בבית לסין, ואני חלק מהלופ הזה.

ענת סלונים: אני שחקנית.

ענת סלונים: זו הצעת הייעול שלי ואני ממש ממש אשמח אם תמונה ועדת ביקורת כזאת שתלך לבדוק היכן הכספים שכבר ניתנו.

ענת סלונים: אני לא מדברת על כספים חדשים.

ענת סלונים: אני לא רוצה עוד תקציבים.

ענת סלונים: יש כסף שיושב שם ויכול להגיע לאנשים הקטנים, לפועלי התרבות.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני מוכרח לומר שלפחות באוזניים הבלתי מקצועיות שלי, נשמע שאת מציעה כאן רעיון מעניין ונשמח לנסות להרחיב עליו גם אחרי הדיון אלא אם כן יש למישהו משהו להוסיף או לגרוע מהאפשרות הזאת.

רם שפע: נשמעת הצעה מעניינת.

רם שפע: עומר זמרי מאוד רוצה להמשיך את דבריך.

רם שפע: אתה כאן אתנו?

עומר זמרי: כן.

עומר זמרי: שלום רם.

עומר זמרי: תודה על הכבוד להיות חלק מהוועדה ולהשמיע את הקול.

רם שפע: במידה ויש לך תפקיד רשמי, תציג את עצמך לפרוטוקול.

עומר זמרי: אני במאי ושחקן.

עומר זמרי: אני עצמאי.

עומר זמרי: כל החיים הייתי עצמאי, גם כשעבדתי בתיאטראות, גם כשעבדתי אצל המפיקים הפרטיים וזה מתקשר לכל מה שמדברים עליו, על תקציבים שעוברים והאם אנחנו רואים את הכסף.

עומר זמרי: אני לא אוסיף על דברי אורי וענבל שאני מסכים עם כל מילה.

עומר זמרי: לא חזרנו לעבוד.

עומר זמרי: חשוב לי שהוועדה תבין.

עומר זמרי: סליחה אם זה יישמע אמוציונאלי ומתרגש.

עומר זמרי: אנחנו על סף מוות.

עומר זמרי: מוות.

עומר זמרי: אין לנו כסף.

עומר זמרי: אנחנו לא מקבלים משכורות מכלום.

עומר זמרי: ארבעה חודשים.

עומר זמרי: אני נתמך על ידי אימא שלי בת 70.

עומר זמרי: כמוני עוד 200,000 אנשים.

עומר זמרי: אומרים לי ילדים.

עומר זמרי: כל היום מדברים ומדברים ומברברים, ויש כסף אבל סוגרים את החלונות.

עומר זמרי: חבל שנציגי האוצר לא נמצאים כאן כדי לשמוע את זה.

עומר זמרי: אנשים רוצים למות.

עומר זמרי: לא האמנתי בחיים שנצטרך להיות יום יום בהפגנות על משהו כל כך לגיטימי במדינה הזאת.

עומר זמרי: אני אצטרך להיעצר כי באתי להשמיע את הקול שלי ואתם כל היום מדברים במקום לעשות מעשים.

עומר זמרי: אנשים רעבים.

עומר זמרי: תשלמו את המינימום לאנשים.

עומר זמרי: קחו את הכסף הזה שמבוזבז – סליחה שאני אומר – כי בפרקטיקה, בפועל, לא קורה עם זה כלום.

עומר זמרי: החזירו אולי 7 אחוזים מהאנשים במקצוע שלנו לעבוד.

עומר זמרי: אנחנו לא יודעים מה לעשות.

עומר זמרי: אמרתם יוזמה.

עומר זמרי: דיברתי אתך רם, דיברנו בפניך, העליתי יוזמה, העלינו יוזמה ברשות המקומית, קחו את האומנים האלה.

עומר זמרי: יש בתי ספר של החופש הגדול.

עומר זמרי: ביקשנו.

עומר זמרי: העברתי את התכנית.

עומר זמרי: אני רק קורא כתבות על כך שהעיריות לא יכולות לעמוד ולפתוח את בתי הספר ושהורים לא יודעים מה הם יעשו עוד שבוע עם הילדים.

עומר זמרי: עומדים 200,000 אנשים מחוץ לכנסת שלכם במשך שלושה שבועות וכלום לא קורה.

עומר זמרי: רק ועדות, רק דיבורים.

עומר זמרי: די, נמאס לשמוע, תתחילו לעשות.

עומר זמרי: קחו את הכסף שאתם נותנים למוסדות ועד שלא יהיה פתרון בריאותי תחזירו אותו לאנשים, לאוכל.

עומר זמרי: אני מצטער שאני כך יוצא, אבל די, נמאס מהדיבורים.

סונדוס סאלח: אנחנו מצטערים.

סונדוס סאלח: אתה לא צריך להצטער.

עומר זמרי: תודה.

רם שפע: תודה עומר.

רם שפע: קשה גם לי לדבר.

רם שפע: אתה לא צריך להצטער.

רם שפע: אני מצטרף למה שאמרה חברת הכנסת סאלח.

רם שפע: אנחנו אלה שצריכים להצטער.

רם שפע: אני מרגיש חלק מהדבר הזה.

רם שפע: אני יודע ששר התרבות באמת, באמת, באמת מנסה לעשות כל מה שאפשר גם ביחס למציאות בלתי אפשרית שאנחנו חיים בה בהקשרי קורונה.

רם שפע: נתת כדוגמה את בתי הספר של החופש הגדול ואני יכול לומר שאני במאבק יום יומי, גם בלי קשר לתעשיית התרבות, אבל ודאי עם קשר, כדי לנסות לייצר שם מצב שלילדים יהיה היכן להיות ואז ודאי שאתם תוכלו לקחת בזה חלק.

רם שפע: אני רק אזכור שיום אחרי ששוחחנו בפעם שעברה, לדעתי כבר עברו שבועיים-שלושה מאז, משרד החינוך הצהיר שהוא ייצור שילוב של אנשי התרבות בבתי הספר של החופש הגדול.

רם שפע: אני מאוד שמחתי.

רם שפע: זה היה יום אחרי שדיברנו.

רם שפע: אני שלחתי מכתב, דחפנו וזה קרה במובן של הצהרה אבל אני שומע כאן שזה לא ממש קרה.

רם שפע: אני מבטיח שוב לבדוק היכן זה עומד, למה זה לא קרה ואיך צריך לגרום לזה לקרות.

עומר זמרי: אנחנו הכנו רשימות של אנשים שצמאים לעבודה.

עומר זמרי: צמאים לעבודה.

עומר זמרי: יש לנו מיילים.

עומר זמרי: הקמנו קול קורא.

עומר זמרי: דיברנו עם מרכז השלטון המקומי.

עומר זמרי: לא רוצים להרוויח על זה כלום.

עומר זמרי: רוצים רק שאנשים יעבדו אבל הכול תקוע.

עומר זמרי: אומרים לנו לא, הם ייקחו את המפעילים הרגילים שלהם שעושים בלונים.

עומר זמרי: אין לי בעיה.

עומר זמרי: מעולה, גם הם צריכים לעבוד, אבל אין מורים שרוצים לעבוד.

עומר זמרי: רוצים סטודנטים?

עומר זמרי: קחו.

עומר זמרי: 200,000 אנשים מחוץ לדלת.

עומר זמרי: קחו, תנו לנו לעבוד.

ענבל ג'וריני פרץ: זאת בדיוק הדוגמה למה שדיברתי, על הזעקה של האנשים, אבל הבעיה שלנו היא לא משרד התרבות.

ענבל ג'וריני פרץ: הבעיה שלנו היא משרד האוצר.

ענבל ג'וריני פרץ: זאת הבעיה שלנו.

ענבל ג'וריני פרץ: האנשים במשרד האוצר צריכים להבין את הקרע ואת השבר הגדול שיש כאן.

ענבל ג'וריני פרץ: מישהו שם חייב להתחיל להבין את המצב הבלתי נתפס.

ענבל ג'וריני פרץ: אם אתם רוצים לסגור את תעשיית התרבות הפרטית, אין בעיה.

ענבל ג'וריני פרץ: בואו, תגידו את זה.

ענבל ג'וריני פרץ: תנו מענק פרישה ונסגור את הבסטה.

ענבל ג'וריני פרץ: אבל תתייחסו.

ענבל ג'וריני פרץ: תגידו.

ענבל ג'וריני פרץ: תדברו.

ענבל ג'וריני פרץ: תנו מענה.

ענבל ג'וריני פרץ: זה גם לא הגיוני שאנחנו העצמאים, הפרילנסרים, שונים מאותם שכירים שנתנו להם את האופציה להיות בבית עד סוף יוני עם מענה, עם גב, עם שקט, להיות עם המשפחות שלהם, עם הילדים שלהם, לא משנה היכן, אבל עדיין יש להם איזשהו שכר מינימום.

ענבל ג'וריני פרץ: לא יכול להיות שהבן אדם מרוויח 10,500 שקלים בארבעה חודשים.

ענבל ג'וריני פרץ: משפחות שלמות.

ענבל ג'וריני פרץ: זה לא נתפס בשום מקום ולא כי הם לא רוצים לעבוד אלא כי המדינה סגרה אותם.

ענבל ג'וריני פרץ: זה לא יכול להיות.

ענבל ג'וריני פרץ: זה שהם בכלל לא עולים כאן בוועדה, אני חושבת שזה אומר הכול.

עומר זמרי: תעודת עניות.

עומר זמרי: אני רואה בטלוויזיה את ועדת הכספים.

עומר זמרי: מדברים על כסף לראשי ממשלה ועל מכוניות.

עומר זמרי: זאת בושה וחרפה.

עומר זמרי: אף אחד מאנשי הליכוד או האנשים שיודעים יופי יופי להגיע עכשיו לוועדות האלה, שלא יגידו לי לא רוצים פוליטיקה.

עומר זמרי: הכול פוליטיקה.

עומר זמרי: אם אנחנו היינו אנשים שהיו מרכז הליכוד - סליחה, ונמאס לי כבר להגיד לא פוליטיקה, כן פוליטיקה - היו יורדים, היו פותרים לנו את זה מתחת לשולחן.

עומר זמרי: כך מרגיש.

עומר זמרי: צר לי שזו המדינה שאני חי בה.

עומר זמרי: ארץ אוכלת יושביה.

עומר זמרי: פשוט כך.

ענבל ג'וריני פרץ: אנחנו התעשייה היחידה שעדיין סגורה.

ענבל ג'וריני פרץ: התעשייה היחידה שעדיין לא חזרה לעבודה.

ענבל ג'וריני פרץ: שלא יגידו שזאת בעיה של כסף גורף לכולם.

רם שפע: אני רוצה להתייחס לדברים שעומר אמר.

רם שפע: זכותך כמובן להגיד בהקשרים הפוליטיים מה שאתה רוצה ובחלק מהדברים אני בהחלט מזדהה.

רם שפע: אני לא חושב שההקשרים של מרכז ליכוד והצרכים שלהם, זה לא העניין.

רם שפע: אני יכול להגיד על עצמי.

רם שפע: לא במקרה אני כרגע לא בוועדת כספים, ואני חבר ועדת הכספים אבל בחרתי להיות כאן.

רם שפע: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, מפאת קורונה לא יכול להיות אתנו אבל מתמיד להיות ב-זום והיה כמעט בכל דיון.

רם שפע: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה אדוני יושב ראש הוועדה על הדיון החשוב הזה.

סמי אבו שחאדה: אני הייתי שמח לשמוע מהאוצר, להבין את הפער הזה.

רם שפע: תוך כדי הדיון אנחנו עושים מאמץ שנציגי האוצר יגיעו.

סמי אבו שחאדה: כפי שהאומנים אומרים, יש הצהרות מצוינות אבל כלום לא מגיע.

סמי אבו שחאדה: אני מנסה להבין את זה.

סמי אבו שחאדה: אני לא רואה היכן זה נתקע.

סמי אבו שחאדה: זה עצוב לשמוע את הדובר לפני.

סמי אבו שחאדה: זה כל כך עצוב.

סמי אבו שחאדה: מצב כל כך קשה.

סמי אבו שחאדה: לפחות להתקדם, שיהיה לנו איזשהו אבחון שיאמר היכן הדברים תקועים והיכן זה לא עובד.

סמי אבו שחאדה: שנדע איך להתקדם צעד אחד קדימה.

סמי אבו שחאדה: אני לא שומע כאן את האוצר ואני לא יכול להבין את זה.

סמי אבו שחאדה: אני פשוט לא יכול להבין את זה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו צריכים לשמוע תשובות ברורות היכן זה תקוע ולמה זה לא מגיע לאנשים.

רם שפע: אנחנו עושים מאמצים.

רם שפע: לא נוותר לנציגי האוצר שיעלו לדיון.

אורלי פרומן: קשה לי להתחיל כי הזעקה הזאת ששמענו מעומר מכל הלב, לצערי מי שמבקר את המפגינים מחוץ לכנסת שומע את זה מדם לבם.

אורלי פרומן: חברים, מה צריך עוד לקרות כדי שיבינו שיש כאן אנשים על פי תהום?

אורלי פרומן: אתם רוצים שהוא יעשה צעד אחד קדימה?

אורלי פרומן: תשמעו אומנים, תשמעו בעלי עסקים.

אורלי פרומן: אנשים מבוגרים.

אורלי פרומן: השפלנו אותם.

אורלי פרומן: ממשלת ישראל הפקירה אותם ובואו נגיד את זה באמת.

אורלי פרומן: כן, עומר, זה פוליטי.

אורלי פרומן: אתה צודק.

אורלי פרומן: זאת לא בעיה של כסף.

אורלי פרומן: בוועדת כספים יושבים עכשיו ודנים על הזיכוי וההטבות שצריך לקבל ראש הממשלה.

אורלי פרומן: ריבונו של עולם.

אורלי פרומן: איזה ניתוק.

אורלי פרומן: איזה ניתוק יש כאן בממשלה הזאת.

אורלי פרומן: אני יודעת ששר התרבות עושה את הכול.

אורלי פרומן: הוא אמר לי שעל זה הוא יום ולילה אבל איפה ראש הממשלה?

אורלי פרומן: איפה שר האוצר?

אורלי פרומן: אתם לא רואים מה קורה?

אורלי פרומן: חלילה אתם רוצים שיקרה אסון?

אורלי פרומן: כבר היו בעבר מקרים ואז פתאום כולם הזדעקו.

אורלי פרומן: מה קורה כאן?

אורלי פרומן: כסף זאת לא הבעיה.

אורלי פרומן: יש במדינה הזאת כסף.

אורלי פרומן: הוא לא מנותב למקומות הנכונים.

אורלי פרומן: שנים כל אזרחי מדינת ישראל, לרבות כל הממשלה, נהנים ממה שהאנשים היקרים האלה עושים, מאירועי התרבות בכל רחבי הארץ.

אורלי פרומן: הם לא מבקשים שקל מהמדינה כל השנה.

אורלי פרומן: הם לא נתמכים על ידי המדינה, הם לא מבקשים שקל לעזרה, אז עכשיו, במשבר הזה שהם נקלעו אליו שלא באשמתם, המדינה לא אתם שם?

אורלי פרומן: כל השנים האלה אתם נהנים ממה שהאנשים האלה עושים.

אורלי פרומן: אתם לא מבינים את הקשר של העשייה של האנשים האלה לשיקום המשק?

אורלי פרומן: זה אחד לאחד.

אורלי פרומן: יש כאן תהליך שיקום של חברה שלמה.

אורלי פרומן: איזו מדינה אדוני ראש הממשלה אתה רוצה לנהל כשלאזרחיה אין מה לאכול?

אורלי פרומן: מגיעים לפת לחם, מגיעים לייאוש ועומדים על פי התהום.

אורלי פרומן: מדינה היא קודם כל אזרחים.

אורלי פרומן: איך אתה רוצה שהאזרחים שלך ירגישו.

אורלי פרומן: לא תיתן להם לשמח אותנו אחרי התקופה הקשה הזאת?

אורלי פרומן: אני רוצה לומר לכם, גם לענת וגם לעומר וענבל ולכל מי שדיבר, נושא התרבות לא היה ולא יושב שם בסדר עדיפות גבוה מזה שנים.

אורלי פרומן: אומרת לכם כמי שנאבק להגדלת התקציבים והייתה מנכ"לית משרד התרבות.

אורלי פרומן: אחוז אחד לנשמה ששמנו כיעד, זאת לא סתם סיסמה אלא זה כדי לבטא איפה אנחנו אל מול מדינות ה-OECD, מדינות אליהן אנחנו רוצים להידמות, והממשלה מנותקת.

אורלי פרומן: היא לא שם.

אורלי פרומן: היא לא באמת רוצה להשקיע בתרבות.

אורלי פרומן: אנחנו רואים את זה ביום יום כי אחרת מי יכול להסביר למה הנושא הזה לא נפתר.

אורלי פרומן: אין סיבה, ענת, שסל תרבות לילדים לא יצא לדרך.

אורלי פרומן: משרד החינוך קיבל עכשיו שבועיים כשהוא צריך להאריך את בית הספר של החופש הגדול.

אורלי פרומן: כן, אני רוצה לראות שם מופעי תרבות, קונצרטים, מחול, תיאטרון, כל הדברים שהילדים יכולים להעשיר את עצמם עם המגבלות של הקורונה.

אורלי פרומן: אין מקומות שאפשר לשמור בהם על המרחקים?

אורלי פרומן: מישהו לא רוצה שהענף הזה ינוע קדימה.

אורלי פרומן: מישהו לא רוצה לעזור לאנשים היקרים האלו להשתקם ולחיות בכבוד במדינה שלהם בה הם משקיעים את כל נשמתם ועבור חלקם זה מפעל חיים.

אורלי פרומן: עד אנה הגענו?

אורלי פרומן: תתבייש לך אדוני ראש הממשלה שכך מרגישים אזרחים שלך ובחדר סגור דנים בהטבות המס שאתה דורש מהמדינה.

רם שפע: סלחו לי.

רם שפע: גם לי קשה.

רם שפע: איתמר אביטן, מנכ"ל איגוד עובדי הקולנוע, הטלוויזיה והבמה.

איתמר אביטן: צר לי שאנחנו עולים רק עכשיו.

איתמר אביטן: האומנים דיברו ואמרו ומנסים לדבר בשם העובדים.

רם שפע: רגע.

רם שפע: כתבת לי את הדברים ואתה אומר זאת גם עכשיו.

רם שפע: דיברו אנשים ועכשיו אתה מדבר.

רם שפע: הכול בסדר.

רם שפע: אנחנו עוד לא שעה בתוך הדיון.

רם שפע: אין שום ערך לייצר את המחלוקות האלה ביניכם.

רם שפע: זה לא מוסיף לדיון ולא מוסיף כבוד.

רם שפע: אני נותן לך זכות דיבור, אנחנו מקשיבים לך והכול בסדר.

רם שפע: אני אומר את זה בכבוד ולא בכעס.

איתמר אביטן: אני כן רוצה לציין כמה דברים.

רם שפע: אם יש לך לומר משהו ענייני, זה בסדר גמור.

איתמר אביטן: מנכ"ל שח"ם "שכח" לציין שהשחקנים והאומנים דאגו לעצמם לקבל דמי אבטלה מביטוח לאומי, מה שעובדי הקולנוע, הטלוויזיה והבמה לא מקבלים.

איתמר אביטן: למען הגילוי הנאות, להגיד שהם מקבלים כסף מהמדינה כרגע ואנחנו לא.

איתמר אביטן: בנוסף.

איתמר אביטן: ענבל לא מייצגת את עובדי הבמות אלא היא מייצגת אך ורק את המפיקים ואני מבקש לכתוב את זה בפרוטוקול.

איתמר אביטן: שהיא לא מייצגת את עובדי הבנות אלא רק מספר מפיקים בודדים.

איתמר אביטן: עכשיו אני אתחיל לומר את הדברים שלי.

רם שפע: בינתיים אמרת לפרוטוקול כל מה שהוא לא.

רם שפע: עדיין לא הבנתי מה כן.

איתמר אביטן: חכה.

איתמר אביטן: הייתי חייב ליישר קו כי דיברו כאן שעה וכולם מציינים שהם פועלי התרבות.

איתמר אביטן: תפסיקו לדבר פועלי התרבות.

איתמר אביטן: אף אחד מכם מעולם לא דאג לפועלי התרבות ופתאום כשיש משבר קורונה, כולכם פועלי התרבות.

איתמר אביטן: דאגתם לעצמכם להרבה דברים אחרים אבל לפועלי התרבות אף פעם לא דאגתם.

איתמר אביטן: אני כן רוצה לומר את הדברים האלה, ברשותך יושב ראש הוועדה.

איתמר אביטן: שלא ידברו בשמנו.

איתמר אביטן: לגבי הקולנוע.

איתמר אביטן: אנחנו כרגע לא חזרנו לעבודה.

איתמר אביטן: כרגע יש שניים-שלושה סרטים שהולכים להיות עד סוף השנה.

איתמר אביטן: אין לנו עבודה.

איתמר אביטן: לא נותנים לנו מענק בעניין.

איתמר אביטן: האנשים שלנו לא קיבלו משכורת ב-1 ביוני.

איתמר אביטן: לא קיבלו משכורת.

איתמר אביטן: האומנים כן קיבלו חל"ת אבל אנחנו קיבלנו אפס שקלים ב-1 ביוני.

איתמר אביטן: זאת אומרת, בחודש מאי לא עבדנו, אין כסף.

איתמר אביטן: בחודש יוני לא נעבוד כך שב-1 ביולי עוד פעם אין משכורת.

איתמר אביטן: אני מדבר עם האוצר על פעימה רביעית ואני מדבר עם האוצר על פעימה חמישית לענף שלנו כי אי אפשר לחזור.

איתמר אביטן: יושב ראש הוועדה וחברי הכנסת, אולי יש בעיה לחזור.

איתמר אביטן: אני לא יודע.

איתמר אביטן: אני לא משרד הבריאות.

איתמר אביטן: ככל שיש בעיה, אנחנו ענף מסוים שאמרתם לו לא לחזור לעבוד או אמרתם לו לחזור לעבוד באופן חלקי, אז תפצו אותנו.

איתמר אביטן: כאן יש בעיה שאני אומר לך שאני לא יודע אפילו איך להתמודד אתה.

איתמר אביטן: הנציגים ממשרד האוצר שהולכים לעלות לדיון, זאת לא הנישה שלהם כי הם מתעסקים בעולם התרבות אלא זה נמצא יותר בסקטורים אחרים במשרד האוצר, והם, אני חייב להגיד, עדיין שוקלים את העניין.

איתמר אביטן: אם היה אפשר לדחות את האוכל, לא לאוכל, אם היה אפשר לדחות את המשכנתא וגם לחשוב האם לשלם אותה או לא, זה היה טוב.

איתמר אביטן: אבל כשאני מדבר עם אנשים בתעשייה, כבר מתחילים לאסוף בקבוקים ועברו לסדר סחורות בסופר או ללקט סחורה בסופר – ואני מדבר על אנשים בכירים בתעשייה שלנו, עובדים, לא אומנים, מקליט, תאורן, צלם, מאפרת, מלבישה – האנשים האלה, אין להם כלום, לא ביטוח לאומי ולא מענק.

איתמר אביטן: הם כבר עכשיו מסיימים כנראה את החודש השני שלי משכורת.

איתמר אביטן: לקולנוע צריך לתת מענק מסוים כדי שנוכל להשלים את ההשקעות של הקרנות.

איתמר אביטן: אני בדיבור עם האוצר על זה.

איתמר אביטן: הם כן מקשיבים ויש דיבור.

איתמר אביטן: אני חושב שכאן בעיקר אתה והוועדה צריכים ללחוץ שהפעילות הזאת תקרה.

איתמר אביטן: זאת אומרת, יש אוזן קשבת במשרד התרבות ואצל השר, יש אוזן קשבת כרגע גם במשרד האוצר ואנחנו מנסים כרגע לחבר את זה כמה שיותר מהר אבל צריך ללחוץ.

איתמר אביטן: אתם, חברי הכנסת, הוועדה, צריכים ללחוץ על הצדדים להגיע לפתרונות מהירים.

איתמר אביטן: אין לנו זמן.

איתמר אביטן: לאנשים אין כסף.

איתמר אביטן: צריך מהר, מהר, מהר להגיע להחלטות בנושא.

איתמר אביטן: צריך להבין שעולם הפרילנס הוא עולם ידוע בעולם התרבות.

איתמר אביטן: ענבל והמעסיקים שהיא מייצגת דאגו להעסיק אנשים כפרילנסרים ועכשיו עם בפני שוקת שבורה כי אין להם מה לעשות.

איתמר אביטן: לא רצו לתת להם תלושי שכר, כי זה נוח למעסיקים ועכשיו בעולם הקורונה כולם נדפקו.

איתמר אביטן: יש כאן סיטואציה שאני כמנכ"ל איגוד, 1,500 עובדים נמצאים תחת האיגוד הזה, אין לי תשובה לבן אדם אחד.

איתמר אביטן: לא לאחד שמתקשר אלי ואומר, זהו, הבנק סגר ושואל מה הוא עושה עכשיו.

איתמר אביטן: אין כאן תשובות של אופק.

איתמר אביטן: משהו קדימה.

רם שפע: יש לי רק דבר אחד טוב מהדקות האחרונות והוא שנציגי האוצר מתחברים ל-זום.

איתמר אביטן: הדבר החשוב ביותר כאשר נציגי האוצר עולים, לפחות מבחינתי, ואני בדיאלוג אתם, להציב לוחות זמנים ברורים לסגירת מתווה.

איתמר אביטן: מבחינתי לעלות היום למשרד האוצר בירושלים, לשבת כמה שצריך.

ענבל ג'וריני פרץ: אתה מוזמן לבוא למאהל.

איתמר אביטן: לשבת כמה שצריך עד שיצא עשן לבן בנושא הקולנוע ובנושא עובדי הבמות שאם הם חוזרים לחלקיות, מה קורה בחלקיות.

איתמר אביטן: אם עכשיו עולות הופעות וזה 50 אחוזים עבודה, מה קורה עם 50 אחוזים שלא חוזרים?

איתמר אביטן: מה הפתרון?

איתמר אביטן: בואו נשב.

איתמר אביטן: תלחצו עליהם.

איתמר אביטן: נשב עד שיצא עשן לבן8 ונסגור את הדברים.

איתמר אביטן: אנחנו מתמוטטים.

איתמר אביטן: אין לנו ביטוח לאומי כמו לשחקנים.

איתמר אביטן: אנחנו הפועלים השחורים ויש לנו אפס מענה ואפס ראייה לאן זה הולך.

איתמר אביטן: תודה רבה.

רם שפע: תודה.

רם שפע: נציגי משרד האוצר, אתם אתנו?

רם שפע: דביר ז'ורנו או שירה עמיאל?

דביר ז'ורנו: אני כאן.

רם שפע: אני מבין שלא היית כאן עד עכשיו.

דביר ז'ורנו: היינו בדיון אצל שר האוצר.

דביר ז'ורנו: אני מתנצל.

רם שפע: אני לא יודע על מה דיברת עם שר האוצר.

רם שפע: דיברו כאן נציגים רבים של תעשיית הקולנוע בכאב עצום שנובע מעובדה מאוד מאוד פשוטה.

רם שפע: הם לא עובדים כבר ארבעה חודשים ואני בטוח שאתה יודע זאת.

רם שפע: באופן די מפתיע, אני חייב לציין, בלי קשר שהוא חבר מפלגתי, מרבית הטענות שלהם מגיעות למשרד האוצר ולא למשרד התרבות כי הם מרגישים ממנו מאמץ אדיר בניסיון לעזור להם ועדיין השורה התחתונה היא שרובם המכריע לא חזר לעבודה.

רם שפע: כן, נכון, חזר חלק מאנשי התרבות, מהתעשיות המאוד מאוד גדולות שיכולות גם כך בדרך כלל להתמודד בצורה טובה יותר.

רם שפע: חלק אמרו כאן 7 אחוזים וחלק אמרו 20 אחוזים.

רם שפע: בוודאי שזה חלק קטן.

רם שפע: אני מבין שאתה ואני אנחנו חלק ממציאות קורונה מאוד מורכבת וברור שההנחיות של משרד הבריאות משפיעות על כל החלטה שלכם.

רם שפע: בסדר, אני מודע לזה.

רם שפע: אבל אחת הבקשות הגדולות כאן, ואני חושב שאת זה אפשר לנסות לייצר להם, היא, ראשית, ודאות לגבי הפעימות, האם יגיעו ומתי, שנית, מתווה קדימה באופן שבו אתה רואה את זה ושלישית, ספציפית דיברו כאן אנשי תעשיית הקולנוע, ככל שאני מבין, ותקן אותי, ואמרו שהם לא חלק מה-200 מיליון שקלים שהוקצו לתרבות.

רם שפע: אלה הדברים שהבנתי עד עכשיו.

רם שפע: באמת היה דיון קשה.

רם שפע: חבל שלא היית ולא שמעת את הדברים.

רם שפע: אני בטוח שעסקת בתעשיות אחרות חשובות ובכל זאת אשמח לשמוע את ההתייחסות המקיפה שלך.

רם שפע: תודה.

דביר ז'ורנו: הבנתי שזה בעצם דיון המשך.

דביר ז'ורנו: בדיון הקודם אני מניח שעלה איליה והוא הסביר את האופן שבו הסיוע הכולל שניתן במסגרת התכנית הממשלתית הוא רלוונטי גם לעולם התרבות, בראש ובראשונה להוציא עובדים לחופשה ללא תשלום, ללא ימי חופשה, אם זאת ההנחה בארנונה שניתנה שרלוונטית ואנחנו דאגנו במשרד האוצר שגם גופי התרבות יהיו בתוך ההנחה הזאת של הארנונה.

דביר ז'ורנו: גם מענק העצמאים, אנחנו יודעים שחלק גדול מאוד מהאנשים בתעשייה הזאת עובדים למעשה כפרילנסרים ומענק העצמאים רלוונטי כמובן גם אליהם.

דביר ז'ורנו: גם למעשה מענק ההוצאות הקבועות הם יכולים לקבל.

דביר ז'ורנו: נמסר לי שהייתה איזושהי תרעומת לגבי אמירה שדמי אבטלה הוא לא פתרון לכולם אבל זה פתרון משמעותי לשורה ארוכה מאוד של אנשים בתחום הזה, בעיקר אומנים מבצעים.

דביר ז'ורנו: כך זה מוגדר על ידי הביטוח הלאומי.

דביר ז'ורנו: בנוסף, הקרן של החשב הכללי שמעניקה אשראי למעשה הכלילה גם עמותות.

דביר ז'ורנו: מוסדות ציבור הם בסופו של דבר, רוב הגופים שפעילים בתעשייה הזאת של התרבות המוסדית.

דביר ז'ורנו: בנוסף לכל הדברים האלה הרוחביים ניתן סיוע ממוקד, בסיכום שעשינו בהובלה של שר התרבות חיליק טרופר מולנו במשרד האוצר, סיוע למה שנקרא התרבות המוסדית - מוסדות התרבות – על מנת לשמר את רצף הפעילות שלהם.

דביר ז'ורנו: זו הייתה המטרה העליונה של הסיכום.

דביר ז'ורנו: אני מבין ואני משוכנע שיש טענות לגבי העובדה שאולי לא נעשה מספיק אבל אי אפשר להגיד שלא נעשו דברים כי נעשו דברים די משמעותיים לתחום הזה.

דביר ז'ורנו: אני חושב שחלק מהביקורת שיש להם לצורך העניין, לתרבות המסחרית, היא שנתתם לתרבות המוסדית ולמה לא לתת לתרבות המסחרית.

דביר ז'ורנו: גם בהקשר הזה צריך לתת ששר התרבות הודיע – ואני חושב שהוא כבר הודיע את זה באופן רשמי, הוא הודיע את זה לעיתונות - על הקצאה של 40 מיליון שקלים לטובת עידוד מופעים כדי להזניק את תעשיית התרבות המסחרית.

דביר ז'ורנו: זה ביחד עם מצ'ינג של רשויות מקומיות.

דביר ז'ורנו: אנחנו מדברים כאן על נפח פעילות של קרוב ל-70-65 מיליון שקלים.

דביר ז'ורנו: זה יכול להיות בוסט מאוד משמעותי לתעשייה הזאת של התרבות המסחרית.

דביר ז'ורנו: בנוגע לקולנוע.

דביר ז'ורנו: יחד עם משרד התרבות אנחנו ניתחנו את הבעיה המרכזית שצפה עד כה, גם מארגוני המפיקים וגם מקרנות הקולנוע.

דביר ז'ורנו: יש כל מיני שחקנים בעולם הזה.

דביר ז'ורנו: קודם כל, צריך לומר שאנחנו היינו בכנסת, למעשה בוועדה הזאת, לפני שנתיים והחלטנו על חתימה של חמש שנים נוספות בתוך הסכם הקולנוע.

דביר ז'ורנו: ודאות של הסכם רב שנתי לענף מסוים, זה משהו שאין לו אח ורע, אולי חוץ מתר"ש כבישים במשרד התחבורה.

קריאה: גם לתקציב התרבות יש מתווה ועדיין הוספתם כסף לתקציב התרבות כי הבנתם שיש צורך.

קריאה: כדי להחזיר את ענף התרבות, אתם חייבים להוסיף כסף.

קריאה: הדבר תקף גם לענף הקולנוע.

קריאה: אי אפשר להתעלם מזה.

דביר ז'ורנו: אני מבין מה אתה אומר אבל אנחנו לא עובדים בצורה כזאת שאם ענף כזה קיבל, אז ענף כזה קיבל כי הענף הזה לא צריך להרגיש שהוא קיבל פחות מאחר.

דביר ז'ורנו: אנחנו פועלים בצורה מקצועית.

דביר ז'ורנו: הבעיה הייתה בעיה מקצועית.

דביר ז'ורנו: יש גופים שנסמכים על הכנסות עצמיות.

דביר ז'ורנו: הכנסות עצמיות, מה שאנחנו יודעים, בגלל מגבלות הקורונה, ירדו.

דביר ז'ורנו: אם אנחנו לא נבוא בתור מדינה וניתן את מה שאנחנו יכולים לתת בכפוף כמובן לצעדי התייעלות משמעותיים של הגופים האלה, אז הגופים האלה פחות או יותר יקרסו.

דביר ז'ורנו: לעומת זאת, בתעשיית הקולנוע, לא מדובר על כל התעשיות.

דביר ז'ורנו: מדובר כאן על פרויקטים, על הפקות שהתממנו כבר.

דביר ז'ורנו: רוב הפרויקטים שמצולמים למעשה בשנת 2020, הם פרויקטים שהוחלט עליהם ב-2018.

דביר ז'ורנו: אלה פרויקטים שהם סגורים מבחינה כלכלית.

דביר ז'ורנו: חס וחלילה שמישהו יצא לדרך ואין לו את כל הכסף ואת כל המקורות לפרויקט.

דביר ז'ורנו: נכון?

דביר ז'ורנו: לכן הבעיה שיש לתיאטרון או הבעיה שיש ללהקת מחול היא שלא אותה בעיה שיש להפקת קולנוע, שהיא בעיה אחרת לגמרי.

דביר ז'ורנו: בגלל שמישהו קיבל סכום מסוים ומישהו מחליט שאת הסכום הזה גם הוא צריך לקבל, לא כך צריך לנהל את הדברים אלא על בסיס ניתוח מקצועי שגם מצדיק מספרים.

דביר ז'ורנו: לצורך העניין, גם תיאטרון שההכנסות העצמיות שלו הן מאוד מאוד נמוכות, יכול להיות שהוא לא יקבל בכלל סיוע.

דביר ז'ורנו: אנחנו עובדים לפי גודל הכנסות עצמיות.

דביר ז'ורנו: זה הדבר המשמעותי שיכול להוביל לבעיה בשנה כזאת תחת ההגבלות.

דביר ז'ורנו: יחד עם זאת, אני אומר שאנחנו כן רצינו לנתח מה הבעיה שעומדת בפני הפקות הקולנוע והבעיה שאנחנו ראינו היא למעשה בעיה של הפרמיות של הביטוח שמאוד מאוד קפצו, בצורה מאוד משמעותית, כלפי מעלה.

דביר ז'ורנו: אנחנו בשיח עם המשרד.

דביר ז'ורנו: למשרד התרבות זה היה מאוד חשוב והוא היה מאוד משמעותי בתוך התהליך הזה.

דביר ז'ורנו: החלטנו על הקצאה – גם הודענו על זה בהודעה לעיתונות יחד עם כל הגופים – בעצם תגבור של קרנות הקולנוע על מנת לאפשר להם לתת בדיעבד להפקות שהגיעו לאיזשהו קושי, כאשר לצורך העניין אם הם מתחילים לצלם ואחד מחברי הצוות, שלא נדע, חלה במחלה וכל הצוות צריך לצאת לבידוד, אז, בגין התייקרות שתהיה על אירוע שכזה, הם יוכלו לפנות לקרן הקולנוע ולקבל את הסיוע הנוסף.

דביר ז'ורנו: זה משהו שכבר היום פתרון שנתנו אותו, לא באמצעות מה שהם רצו - להקים קרן ביטוח ממשלתית, לעשות את זה בצורה אחרת - אבל בסופו של דבר זה נותן את הוודאות.

דביר ז'ורנו: כך אנחנו חושבים.

דביר ז'ורנו: נאמר לנו על ידי הקרנות, לפחות בשיח הראשוני שהיה לנו אתן.

דביר ז'ורנו: מה שצריך עוד לומר, אני לא יודע אם זה צוין בוועדה, אבל ארגוני העובדים, מתוך הרצון הזה כבר לצאת לדרך בהפקות, חתמו על הסכמים שלמעשה מאפשרים – לפחות רוב ארגוני העובדים, אני לא יודע אם כולם - להם לצאת לדרך וגם אם יהיה ביטול חס וחלילה בגלל איזשהו מקרה של מחלה, למעשה לא יחייבו את מלוא ההוצאות מהמפיק וזה על מנת לתת לתעשייה הזאת לנוע קדימה.

דביר ז'ורנו: אנחנו עדיין בשיח עם מפיקי הקולנוע.

דביר ז'ורנו: הייתה לנו ישיבה בתחילת השבוע אתם ואנחנו בשיח אתם.

דביר ז'ורנו: האמת היא שאנחנו לא ששים לבוא ולפתוח סיכום שהוא סיכום רב-שנתי חתום אתם, אבל אנחנו ערים לעובדה שהייתה קורונה.

רם שפע: אני חייב לומר משהו.

רם שפע: אני מבין שפירטת הרבה דברים אבל להגיד שאתם לא ששים לפתוח הסכם, בחייך, דביר.

רם שפע: כל ההסכמים במשק נפתחו עכשיו עם הארגונים הכי גדולים.

רם שפע: אנחנו בתקופה שלא היינו בה עשרות שנים.

רם שפע: האמירה הזאת מיותרת.

רם שפע: בוא נמשיך הלאה.

רם שפע: זה מיותר וגם אתה יודע את זה.

רם שפע: זה לא רלוונטי.

אורלי פרומן: אל תפתח את ההסכם.

אורלי פרומן: תוסיף עליו.

רם שפע: אנחנו הרי לא בשגרה.

דביר ז'ורנו: אני שוכר דירה, ההסכם שלי עם בעלת הבית, לא פתחתי.

אורלי פרומן: אתה נשמע מאוד מנותק מהמציאות.

רם שפע: אני מייצג כרגע כאן את ממשלת ישראל ומרשה לעצמי לבקר את העובדה שעדיין תעשיית התרבות לא חזרה לעבודה ולא חזרה לפעילות שלה.

רם שפע: אתה מייצג את משרד האוצר ובעיני האופן שבו אתה בוחר להתבטא, בטח אחרי שאני מעיר לך, ואמרתי לך שזה מנותק, לדבר על ההסכם ואתה נותן את הדוגמה על שכר הדירה שלך.

רם שפע: סלח לי, זאת לא הדרך להראות שלפחות אתה אמפתי ומבין את המצוקה.

רם שפע: אני מצטער, לא תכננתי להגיד לך את זה, אבל אתה מאלץ אותי.

דביר ז'ורנו: אני חד משמעית מבין את המצוקה.

אורלי פרומן: אתה מסביר לנו.

אורלי פרומן: לצערי לא שמעת את האנשים קודם.

אורלי פרומן: זה נראה קצת מנותק מהמצוקה שנשמעת מהשטח.

אורלי פרומן: יש כאן איזשהו נתק.

אורלי פרומן: לא יודעת, אולי אלה התכניות שלכם.

אורלי פרומן: בפועל אנשים לא עובדים, אנשים לא קיבלו כסף, לא מופעלים.

דביר ז'ורנו: אנחנו ממשיכים לתקצב את קרנות הקולנוע כרגיל.

אורלי פרומן: אולי יש תכנית סודית שאנחנו לא יודעים עליה.

אורלי פרומן: תספר לכולם עם לוחות זמנים מתי האנשים יראו את הכסף, מתי יוכלו להתחיל לעבוד, מתי ייפתח כל העולם הזה.

דביר ז'ורנו: אני אשמח לשמוע מקרנות הקולנוע מה מונע היום.

אורלי פרומן: אני לא מדברת על קרנות הקולנוע.

אורלי פרומן: אני מדברת בכלל על אירועים.

ענבל ג'וריני פרץ: דביר, זאת ענבל ג'וריני, מה שלומך?

דביר ז'ורנו: בסדר גמור.

ענבל ג'וריני פרץ: אני רוצה שתתייחס בבקשה לתשובות לפעימות מאי-יוני לאותם עצמאים ופרילנסרים קטנים.

ענבל ג'וריני פרץ: היכן זה עומד.

דביר ז'ורנו: אני לא מוסמך לדבר על זה.

דביר ז'ורנו: זה מטעם השר.

דביר ז'ורנו: מה שאני יכול לומר זה שכרגע אין החלטה על פעימות נוספות.

אורלי פרומן: אתה מבין?

אורלי פרומן: על מה אנחנו מדברים?

אורלי פרומן: מה אנחנו מצפים שיקרה?

אורלי פרומן: איך האנשים האלה יחיו?

אורלי פרומן: איך הם ישקמו את המשק ואת החברה הישראלית שהנשמה שלהם שותקה ונדמה?

דביר ז'ורנו: מבחינתנו מוסדות התרבות יכולים לפעול.

אורלי פרומן: אל תדבר על מוסדות התרבות ללא דיון.

אורלי פרומן: עם כל מוסדות התרבות הנתמכים, הגעתם להסדר.

אורלי פרומן: לא זה הדיון היום.

דביר ז'ורנו: בואו נמקד על מה אנחנו מדברים.

דביר ז'ורנו: לגבי הקולנוע, אמרנו, כמו שאמר בצדק יושב ראש הוועדה, הסכמים אמנם צריך לכבד אבל בתקופת קורונה אנחנו גם בוחנים את ההנחות.

רם שפע: אני שמח שהפקת לקחים משלוש הדקות האלה.

דביר ז'ורנו: אני אומר שאנחנו לחלוטין בוחנים את ההנחות אבל אני גם אומר שוב שזה אירוע שאנחנו כן רוצים להימנע ממנו ולנסות לראות מה אנחנו יכולים לעשות במסגרת הסיכום הקיים.

דביר ז'ורנו: יש כל מיני רכיבים בהסכם הזה שחלקם רלוונטיים בתקופת קורונה וחלקם לא רלוונטיים בתקופת קורונה.

דביר ז'ורנו: לפני שאנחנו מדברים על תוספות, אני חושב שבמיוחד בתקופה כזו קשה של מצב תקציבי, מן הראוי, הצעד הראשוני שלנו הוא למקד את ההוצאה לטובת החזרת ההפקות כמה שיותר מהר.

דביר ז'ורנו: אם יש משהו בתוך סיכום הקולנוע, לדעתי, זאת העמדה שלי אבל שוב, זאת לא העמדה של משרד התרבות אולי, אני אומר כרגע את עמדת משרד האוצר, אם אפשר לבצע הסטות כך שהכסף ילך לתגבור הפקות הקולנוע והעידוד שלהם ליציאה לדרך, בתוך הסכם הקולנוע הקיים, זה משהו שאנחנו יותר מ-... לעשות.

דביר ז'ורנו: אנחנו בשיח הזה עם משרד התרבות.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני מאוד רוצה לשמוע את עורכת הדין דורית ענבר, מנכ"לית הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.

רם שפע: אני מניח שנפגשתם ואני אשמח לשמוע את האופן שבו היא תופסת את הדברים.

דורית ענבר: תודה על ההזדמנות ותודה על הדיון.

דורית ענבר: אני רוצה להתחיל בשאלה שהיא ממשיכה שאלה שנשאלה קודם.

דורית ענבר: האם הייתם מדמיינים את הסגר של החודשים האחרונים בתקופת הקורונה בלי קולנוע ובלי טלוויזיה?

דורית ענבר: יש כאן תעשייה של אלפי עובדים.

דורית ענבר: אלפים רבים מאוד של עובדים והעובדים האלה גם מייצגים את ישראל, בעולם בכלל, וגם מהווים תעשייה עצומה שמפרנסת הרבה מאוד אנשים.

דורית ענבר: הצמצום של המקורות לקולנוע והקשיים שהקולנוע נתקל בהם היום, הם הרבה מעבר לנושא של הביטוח של הצילומים, דביר.

דורית ענבר: הם הרבה יותר רחבים מזה.

דורית ענבר: מדובר בהפרה והקטנה דרמטית של מקורות המימון של ההפקות, החל ממקורות פרטיים של גורמים שעד היום נתנו הרבה מאוד כסף לתעשייה כמו בעלים של רשתות של אולמות קולנוע.

דורית ענבר: מדובר בצמצום גדול מאוד של תקציבים בגופי השידור, שזה למשל המקור היחיד לסרטים דוקומנטריים.

דורית ענבר: מדובר בצמצום מאוד מאוד גדול אפילו בתורמים ובתרומות.

דורית ענבר: מדובר, אגב, גם בנזק מאוד גדול שנגרם ליוצרים בתעשייה הזאת שאחרי שהסרטים נגמרו, הם לא יכולים להקרין אותם, לא באולמות, לא ללכת ולהציג אותם כמו שהרבה מאוד יוצרים דוקומנטריים מתפרנסים מהצגה שלהם בפריפריה, לא בסל תרבות ולא בבתי ספר.

דורית ענבר: זאת אומרת, התעשייה הזאת ניזוקה בכל כך הרבה פנים ובכל כך הרבה פזות והצמצום של המקורות שלה הוא כל כך דרמטי.

דורית ענבר: מנגד, צריך גם לזכור שהתעשייה הזאת היא תעשייה מאוד ארוכת טווח.

דורית ענבר: להכין סרט, לייצר סרט או לייצר סדרה זה לוקח שנים.

דורית ענבר: פשוט שנים.

דורית ענבר: זאת אומרת, כשאתה עכשיו חוסם את התעשייה הזאת ומפסיק או מצמצם בצורה דרמטית את מספר הפרויקטים שנכנסים או שממשיכים בעבודה, אתה פשוט משמיד את התעשייה הזאת לשנים שיבואו.

דורית ענבר: כשאתה אומר תנו למחצית מהסרטים, תצמצמו את המספר, קחו את תקציב 2021 ותנו אותו עכשיו לסרטים של 2020, אתה משמיד את התעשייה הזאת לטווחים מאוד מאוד ארוכים.

דורית ענבר: זאת גם הסיבה שתעשיית הקולנוע באה וביקשה סכום מינימלי, סכום באמת באמת מצומצם.

דורית ענבר: אני כבר שלא מדברת על מה שמתרחש בוועדות אחרות בכנסת הזאת, שאלה דברים שהוזכרו בתחילת הדיון לפני הצטרפת אליו, אבל 50 מיליון שקלים לתעשיית הקולנוע, מדובר בכספים זעומים ומדובר בסכומים שבאמת יורדים באופן מיידי עד לקצוות הכי קטנים של האנשים הבודדים שיושבים בסופן של ההפקות הללו.

דורית ענבר: אני מדברת על כל המגוון העצום של האנשים, ולא רק על המפיקים ועל הבמאים אלא גם על הצלמים, על העורכים, על התסריטאים.

דורית ענבר: כל הדבר הזה פשוט שובק חיים בחודשים האלה.

דורית ענבר: פשוט שובק חיים וצריך להבין שהתגובה למהלך של הצמצום הזה היא מאוד מאוד ארוכת טווח וקשה מאוד להקים דברים שנסגרים ברגע.

דורית ענבר: זאת אומרת, דברים שנעצרו בבת אחת, הפקות שאנחנו רואים אותן בקרנות, אנחנו חמש קרנות, אנחנו רואים, הנזקים שנגרמים עכשיו, הסרטים שנעצרים עכשיו, ומדובר גם על הסרטים העלילתיים באורך מלא, גם על הסרטים באורך קצר, גם על הדוקומנטרי, על כל רוחב היריעה, כל הסרטים הללו, כשהם נעצרים והם לא יכולים להביא עוד כסף, גם אנחנו לא יכולים לתת להם.

דורית ענבר: כשאין להם גוף שידור או כשהם לא מקבלים כסף ממשקיע פרטי או כשהם לא מקבלים כסף מקרנות בחוץ לארץ או כשהם לא מקבלים כסף מתורמים, הסרטים הללו לא יכולים להסתדר עם הכסף שלנו והם פשוט גוססים ואתם כל העובדים בתעשייה הזאת.

דורית ענבר: לכן אתם מתבקשים לראות אותנו בדיוק כפי שאתם רואים את כל איגודי התרבות שבאמת החשיבות שלהם היא עצומה וגם שם הכאב הוא אותו כאב והאנשים הם אותם אנשים והאמנות הזאת, חופש הביטוי והיצירה הזו.

דורית ענבר: תסלח לי, זה נשמע מילים גדולות.

דורית ענבר: חופש הביטוי שחופש היצירה היא נגזרת שלו, נשמע עכשיו כמו מילים גדולות אבל זה היסוד המוסד של הדמוקרטיה.

דורית ענבר: המקום שבו אנחנו כולנו יושבים עכשיו, ולו וירטואלית, שזאת הכנסת, זה היסוד המוסד של הדמוקרטיה ולדבר הזה, החמצן שלו הוא כסף.

דורית ענבר: כמו שנתתם 200 מיליון שקלים לגופי התרבות האחרים, כך אתם מתבקשים לתת, לפחות רבע מזה, ובאמת, אני חושבת שחברת הכנסת פורמן שיושבת בוועדה ויודעת בדיוק את המספרים, היא תוכל לומר לך שזה המינימום שבמינימום לתעשיית הקולנוע בעיסוק שלה מבחינת היקפי התקציב והיקפי התעסוקה, וגם האימפקט העצום שיש לתעשייה הזאת.

דורית ענבר: תודה.

רם שפע: אני חייב להתחבר לסוף הדברים שלך ולחזק את העובדה ואת המציאות לפיה אף אחד לא יחשוב, בטח לא נציגי האוצר, ואני מקווה שאף אזרח בישראל, ולא מתייחס לתעשיית התרבות כאל מותרות שאפשר או אי אפשר.

רם שפע: לא רק שזאת שפרנסתם של כל כך הרבה אנשים אלא זאת באמת נשמת אפה של הדמוקרטיה.

רם שפע: אני מתייחס לזה במובן הכי עמוק שאת יכולה לדמיין, מעבר לרגישות האישית המשפחתית שלי לתעשיית הקולנוע, וכבר דיברתי על זה כאן ואני לא צריך לדבר על זה שוב.

רם שפע: אני חושב שבאופן כללי אי אפשר להתקיים בלי תרבות, ודאי בשעת חירום זאת.

רם שפע: מאוד קל לכולנו להתייחס למי חוזר לעבוד ומי לא חוזר לעבוד, אבל בסוף, כמו שאמרו כאן כמה אנשים בצורה מצוינת, בלי טלוויזיה שמשדרת כמובן את הכול, ואני מבין שהיא לא מכילה הכול אבל לפחות מראה לנו, אף אחד מאתנו לא היה יכול להתקיים היום, גם לא אנשים שיש להם ילדים קטנים.

רם שפע: לכן בהקשר הזה היה לי חשוב בעיקר להתייחס להיבט הדמוקרטי של הדברים שאמרת כי זה פשוט היה דבר שלא הוזכר כאן עד עתה.

דורית ענבר: אני רוצה לחדד שוב לדביר ז'ורנו.

דורית ענבר: לבוא ולומר שאנחנו, אחרי שחקרנו ובדקנו, איתרנו שהבעיה היחידה היא הבעיה של הביטוח – אני ממש פונה אליך ומבקשת ממך לראות את המכלול העצום של התעשייה הזאת, את ההיקפים האדירים של האנשים שקשורים בה, את האימפקט המאוד מאוד גדול ואת התרומה המאוד גדולה שלה.

דורית ענבר: זה לא רק ביטוח.

רם שפע: עומר, אמנם דיברת קודם אבל אני חושב שנגעת בכולנו.

רם שפע: אתה רוצה להתייחס?

עומר זמרי: כן.

עומר זמרי: דביר, אני רוצה לומר לך משהו אישית.

עומר זמרי: אני מכבד את המקצוע שלך.

עומר זמרי: זה המקצוע שלך.

עומר זמרי: אני במאי ושחקן.

עומר זמרי: אני עצמאי.

עומר זמרי: אתה אמרת עכשיו שהחזירו אנשים לעבודה.

עומר זמרי: אני מייצג, אני חלק מאותם 200,000 שיושבים מתחת לחלון שלך כבר ארבעה שבועות וזועקים.

עומר זמרי: הכסף שהעברתם, הכול טוב.

עומר זמרי: דרך אגב, אני מתחבר, הנה, אני לא מתחום הטלוויזיה, אני מתחבר למה שהיא אמרה כי חשוב לי ואני מבין את החשיבות.

עומר זמרי: אבל אני הולך אתך אחורה.

עומר זמרי: ארבעה חודשים, 10,500 שקלים כשלנו אין כסף לאוכל.

עומר זמרי: תעשו רגע הפרדה בין הכסף שאתם מדברים שאתם מעבירים וכאילו מה שרוצים להעניק ולהחיות את התרבות הוא חשוב, אל מול מה קורה בשטח.

עומר זמרי: כרגע בשטח אין הפקות חדשות.

עומר זמרי: אמרו שפתחו 500, אמרו שנתתם למוסדות אבל אותנו זה לא מחזיר לעבודה.

עומר זמרי: מי שמתוך המקצוע יודע מה זה אומר בפועל.

עומר זמרי: יש שר תרבות שדיבר אתנו ואני מקווה גם שהוא מבין ואני שומע שמשמיעים את הקול שלנו.

עומר זמרי: בשורה התחתונה, אין לנו כסף לאוכל, דביר.

עומר זמרי: אין לנו כסף.

עומר זמרי: גם אם צריך והמתווה הבריאותי לא מאפשר, תעצרו רגע, זה ענף בסיכון, תפצו אותו, תנו לנו את המינימום שבמינימום להתקיים ואז תמשיכו לדבר על איך ממשיכים את התיאטרון ואת המוסדות ואת הקולנוע.

עומר זמרי: קודם תנו לאנשים אוויר לנשימה.

עומר זמרי: הבטיחו שקרן טרנר תדבר עם האנשים שלנו עד יום ראשון, עד יום שני.

עומר זמרי: זאת הייתה ההוראה של ראש הממשלה אבל עד היום לא קיבלנו אפילו אופציה לפגישה.

עומר זמרי: לא אני, אלא האנשים שמייצגים.

עומר זמרי: בעיני זאת בושה.

עומר זמרי: לנו כרגע אין כסף לאוכל.

עומר זמרי: זה מה שחשוב לי שתדע.

רם שפע: דביר, התייחסות שלך ואנחנו קרובים לסיכום.

דביר ז'ורנו: לא נעים לשמוע את הדברים.

דביר ז'ורנו: אני מתחבר חד משמעית ואמפטי כלפי מה שאני שומע.

דביר ז'ורנו: כשר שר האוצר ושר התרבות סיכמו על ההקצאה הזאת, המטרה הייתה חד משמעית שתהיה חזרה לעבודה.

דביר ז'ורנו: המטרה לא הייתה להשאיר מוסדות תרבות ולא להשאיר הנהלות של מוסדות תרבות.

דביר ז'ורנו: בין היתר זו הסיבה שגם דרשנו ממנהלי התרבות להוריד משהו בהוצאות השכר שלהם על מנת שנלך כמה שיותר לשטח, לפעילות חדשה, להחזיר את האנשים לעבודה.

דביר ז'ורנו: אחד התנאים שהולכים להיות בכל הסיוע הזה, להחזיר כמה שיותר אנשים לעבודה.

דביר ז'ורנו: אני שומע כאן בוועדה, וזה לא משהו שאני הכרתי, בטח לא ברמה הזאת, שאנחנו החלטנו על הקצאה כזאת, כסף למעשה לא יורד למטה או הדברים לא זזים, כי זו בעיה שלנו כממשלה.

אורלי פרומן: פעם ראשונה שאתה שומע את זה?

אורלי פרומן: דביר, אתה עובד במשרד האוצר?

אורלי פרומן: זה חוזר כאן בכל ועדה.

אורלי פרומן: פעם ראשונה שאתה שומע את זה.

אורלי פרומן: זה חוזר בכל ועדה ולא רק בוועדת החינוך.

רם שפע: סליחה ששמעתי אותך בחצי אוזן כי דיברו אתי עוד אנשים שרוצים לדבר.

רם שפע: קודם כל, אם הוועדה היום גרמה לכך שאנשי התרבות עלו – ואני אומר את זה בשיא הרצינות – ואתה הבנת רק עכשיו שהכסף לא ירד, אז לפחות קרה דבר טוב וזה אומר שאנחנו צריכים לצאת מכאן, ושאתה תעשה הכול, כדי שהכסף הוקצה לפחות יגיע כמה שיותר מהר ויצליח לפחות להחזיר חלק מהאנשים לעבודה.

רם שפע: אני מבין נכון?

דביר ז'ורנו: אנחנו כרגע ממתינים למשרד התרבות שיפרסם.

דביר ז'ורנו: יש כאן הרבה סקטורים.

רם שפע: זה לא קשור למה ששאלתי.

דביר ז'ורנו: האמירה שלי הייתה, כמו שאני מבין, האיש שדיבר קשור יותר לתרבות המוסדית.

רם שפע: יש כאן גם וגם.

דביר ז'ורנו: אני אומר שבהקשר שלנו, זה סכום הכסף המשמעותי למעשה, סדר גודל של 200 מיליון שקלים שדווח עליו, זה סכום שמבחינתנו אנחנו עדיין ממתינים למשרד התרבות שיראה למעשה את המודל באמצעותו הוא רוצה לתמוך בגופים.

דביר ז'ורנו: זאת עבודה שעדיין לא הושלמה על ידי משרד התרבות ואנחנו ממתינים שתושלם.

דביר ז'ורנו: אנחנו דרשנו שבתוך הדבר הזה יהיה גם תנאי סף להחזרת עובדים על מנת שבאמת הכסף ירד כמה שיותר מהר לשטח.

דביר ז'ורנו: זאת המטרה, חד משמעית.

רם שפע: יש עוד מישהו שמרגיש שיש לו משהו קריטי לומר?

רם שפע: יואב אברמוביץ.

יואב אברמוביץ: שלום רב, תודה על ההזדמנות לדבר כאן.

רם שפע: תהיו בבקשה קצרים כדי שאני אוכל לתת אולי לעוד אחד או שניים לדבר.

יואב אברמוביץ: בקצרה רבה.

יואב אברמוביץ: אני מצטרף לדורית.

יואב אברמוביץ: אני נציג של קרן רבינוביץ לאמנויות שתומכת בהרבה תחומי אמנות ותרבות.

יואב אברמוביץ: כאן אני מדבר על נושא הקולנוע.

יואב אברמוביץ: דביר שאל את קרנות הקולנוע מה הבעיה, כאילו אין בעיה בתחום.

יואב אברמוביץ: הבעיה היא מאוד פשוטה.

יואב אברמוביץ: תחום הקולנוע תלוי בהשקעות ולא רק בתמיכה ממלכתית.

יואב אברמוביץ: הוא תלוי בהשקעות קולנוע נוספות שהתנדפו להן.

יואב אברמוביץ: זה שיש סרט או שניים או שלושה שבמקרה סגר את המשקיעים שלו לפני הקורונה, לא פותר את הבעיה לעשרות רבות של הפקות שבאופן רגיל ב-20 השנים האחרונות של חוק הקולנוע היו מוצאים את המשקיעים שלהם בכל מיני מקומות, פרטיים, ערוצי שידור, קופרודוקציות עם חוץ לארץ, והיום אין את זה.

יואב אברמוביץ: זה אומר שאחרי שהשניים-שלושה הנוכחים יסיימו, יהיה כאן מדבר ושממה.

יואב אברמוביץ: יש שבע שנים טובות ויש שבע שנים רעות.

יואב אברמוביץ: הגיעו שבע השנים הרעות.

יואב אברמוביץ: הפתרון לא יכול להיות לקחת את מעט הגרגרים שיש לשבע פרות ולצמצם אותן לשלוש ולתת לארבע למות.

יואב אברמוביץ: צריך כאן תמיכה נוספת לשנה-שנתיים הקשות האלה כדי להחזיק את כל גופי התרבות בזמן הזה על מנת שישרדו את הזמן הזה, הם, העובדים שלהם, הבימאים, כולם.

יואב אברמוביץ: זאת חובה.

יואב אברמוביץ: ההסכם החמש שנתי כובד על ידי תעשיית הקולנוע במשך 20 השנים האחרונות והיו לא מעט משברים.

יואב אברמוביץ: אף אחד לא צייץ על המשבר של 2008.

יואב אברמוביץ: כאן אנחנו באמת במצב קיצוני וחריג ולא רוצים לגעת בהסכם.

יואב אברמוביץ: כמו שהיו כאן 200 מיליון שקלים שניתנו מחוץ לתקציבים הרגילים, כאן צריך משהו נקודתי לשנה הזאת על מנת לפתור את הבעיה הזאת.

יואב אברמוביץ: זה מאוד חשוב.

יואב אברמוביץ: זאת הבעיה של הקולנוע.

יואב אברמוביץ: סידור בתוך הקולנוע, לא יפתור את זה.

יואב אברמוביץ: הפרות ימותו.

יואב אברמוביץ: אני לא רוצה לדבר כאן על העובדים ולא רוצה לומר מה יקרה.

יואב אברמוביץ: זאת קטסטרופה וחייבים לפתור אותה.

רם שפע: תודה.

רם שפע: זווית חשובה.

רם שפע: מי עוד רצה לדבר?

רם שפע: הזדמנות חד פעמית.

שרית אורן: יש לי שתי שאלות עקרוניות.

שרית אורן: האחת היא לגבי מתווה הירידים תחת כיפת השמים.

שרית אורן: אני מנסה להבין את ההיגיון בו אפשר ללכת לשוק הכרמל, אפשר ללכת לשוק מחנה יהודה, אבל אי אפשר לפתוח את שוק הספרים בישראל.

שרית אורן: את יריד הספרים הלאומי של מדינת ישראל אי אפשר לפתוח.

שרית אורן: אין מתווה מסודר לסוגיה הזאת.

שרית אורן: אני ממש אשמח לקבל מענה.

שרית אורן: להסביר לי מה ההבדל בין לעמוד מול דוכן של תפוחים לבין לעמוד מול דוכן של ספרים.

שרית אורן: השאלה השנייה שלי היא לגבי מתווה הספריות הציבוריות.

שרית אורן: בעיקרון הספריות מקבלות כספים ממשרד התרבות, בסביבות ה-85 מיליון שקלים, מתוכם 30 מיליון שקלים אמורים ללכת לקניית ספרים חדשים.

שרית אורן: השאלה שלי היא למה לא משחררים את הכסף של תקציב 2019.

שרית אורן: שחררו אותו על מנת לאפשר לאנשים לנשום אוויר.

שרית אורן: אני מדברת על ההוצאות לאור.

שרית אורן: אני מדברת על הספריות שמקבלות תקציב מהמדינה.

שרית אורן: פשוט שחררו את הכסף.

שרית אורן: שוחרר משהו כמו 25 אחוזים עם תחילת תקופת הקורונה ובזה זה נגמר.

שרית אורן: למה אתם לא משחררים את הכסף?

שרית אורן: אני אשמח לשמוע מנציג האוצר מה קורה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני רוצה שרועי כהן, נשיא לה"ב, יאמר כמה מלים.

רועי כהן: אני אתכם.

רועי כהן: שלום רב.

רועי כהן: שמעתי את קול הזעקה של עומר.

רועי כהן: אני גם מכיר אותו באופן אישי.

רועי כהן: אתמול הייתי שם כמעט כל היום ושמעתי את האנשים ונקרע הלב.

רועי כהן: אני אומר לך רם שלא ניתן אחר כך להמשיך בסדר היום שלך אחרי שאתה שומע את הזעקה ואת הכאב שהיה אתמול, כמו במספר פעמים.

רועי כהן: אני רוצה לבקש מהוועדה דבר אחד.

רועי כהן: ב-3 במאי התקיימה פגישה שהייתה גם מתוקשרת מצד ראש הממשלה ומצד כל הגורמים שהיו.

רועי כהן: השתתפו בה שר הכלכלה לשעבר אלי כהן, שר האוצר לשעבר משה כחלון, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר שי באבד, מנכ"ל משרד ראש הממשלה רונן פרץ.

רועי כהן: נאמר חד משמעית – וגם יצאו אחר כך לתקשורת – שעצמאים שהמדינה סגרה להם את האפשרות לעבוד, ייקחו אחריות וייתנו להם מענה של פיצויים בדיוק כמו שייתנו לציבור השכירים.

רועי כהן: שר הכלכלה יצא משם, הלך לראיון ב-YNET, הודיע את זה.

רועי כהן: מנכ"ל משרד האוצר – יש לי התכתבויות לפיהן הוא מוכן להגיע לכל דיון של ועדה אליו הוא יוזמן – הודיע שהייתה התחייבות כזאת כלפיי וכלפי ציבור העצמאים, לקחת אחריות של האנשים שסגרו להם את העסק.

רועי כהן: לכם יש זכות לעשות שימוע.

רועי כהן: אתם ועדה סטטוטורית.

רועי כהן: תזמינו את האנשים האלה.

רועי כהן: הם היו שם.

רועי כהן: אפשר גם להוציא את ההקלטות של אותו דיון.

רועי כהן: נאמר חד משמעית שהמדינה תיקח אחריות לגבי העצמאים שהיא סגרה להם את העסק.

רועי כהן: ידוע שבחודש מאי ועד מחצית חודש יוני, אנשים לא יכלו לחזור לעבוד בגלל הוראות משרד הבריאות.

רועי כהן: כל מה שאנחנו מבקשים זה שתיקחו אחריות.

רועי כהן: איך יכול להיות שאתם תאריכו לחל"ת בחמש דקות, בעלות של מיליארד וחצי שקלים, 35 ימים, ובצדק, כי באמת האנשים האלה לא יכלו לחזור לעבוד ולכן לקחתם אחריות, אבל לעומת זאת לעצמאים שגם הם חלק מאות התעשייה, לא תיתנו מענה?

רועי כהן: רם, לא מדובר במספרים מאוד מאוד גדולים.

רועי כהן: מדובר ב-30,000 עצמאים שהם סביב הדבר הזה, בעוד חברות בצורה כזאת או אחרת שצריכים לקבל מענה.

רועי כהן: כלומר, אפשר לגדר את התעשייה הזאת ולתת חמצן.

רועי כהן: זאת הדרישה שלנו ואתם יכולים לעשות את זה.

רועי כהן: אתה ועדה סטטוטורית ועדיין שי באבד נחשב עובד מדינה כי הוא בתקופת הסתגלות ואתה יכול להזמין אותו ואתה יכול להזמין את שר הכלכלה לשעבר.

רועי כהן: הם יבואו ויגידו לך שהמדינה התחייבה לתת מענה לאותם אנשים וכרגע היא מתנערת מהאחריות שלה.

רועי כהן: ביום חמישי האחרון הייתי אצל שר האוצר ישראל כץ, ואני מאוד מכבד את הגישה שלו לפיה הוא רוצה להתעסק בכמה שיותר עובדים.

רועי כהן: הוא אמר לי: רועי, אני לא אתעסק עם פעימות, מה שהיה עם הפיצויים, זה היה בקדנציה הקודמת, אני מבחינתי לא מתעסק עם זה.

רועי כהן: אמרתי לו שיש אנשים שכרגע אין להם מענה, בוא דבר עם מורי הדרך, בוא דבר עם אותו תאורן, בוא דבר עם האנשים האלה, תבין שהם לא יכלו לחזור לעבודה.

רועי כהן: זה לא שהם לא רצו אלא הם לא יכלו.

רועי כהן: קחו אחריות.

רועי כהן: אתם מדינת ישראל, מדינה מפותחת.

רועי כהן: לא יכול להיות שמדינות מסביבנו שופכות מיליונים של יורו ודולרים, מדינות אירופה, ואנחנו מדינת ישראל לא יודעים לתת כמה מאות מיליוני שקלים לאנשים שאנחנו סגרנו להם את העסק.

רועי כהן: לכן אני מבקש ממך רם, אני יודע את הרצון העז שלך לטפל בנושא הזה.

רועי כהן: יש לך אפשרות.

רועי כהן: תעשה שימוע ציבורי, תזמין שהתחייבו בפני הגופים האלה שיהיה להם מענה ובוא נראה מה התשובות שיהיו להם.

רועי כהן: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה רועי.

רם שפע: דברים חשובים מאוד.

רם שפע: אני מתנצל בפני כולם.

רם שפע: אני רואה אתה רמת הידיים שלכם אבל אני לא יכול לקיים את הדיון אחרי השעה 14:00.

רם שפע: לצערי הרב.

רם שפע: אני מבטיח לכם שגם אני וגם הצוות שלי כאן.

רם שפע: תשלחו לנו הודעות ודברים קריטיים שהיו לכם לומר ולא אמרתם.

רם שפע: אני מתייחס לכל מה שאתם שולחים, אם כי הטלפון שלי כרגע מופצץ בענייני ועדת כספים אבל זה סיפור אחר.

רם שפע: תשלחו לנו כי אני יודע שיש עוד סוגיות שלא עלו.

רם שפע: אני כן חושב שהצלחנו לייצר מצב שבו דביר באופן כללי כמייצג משרד האוצר בהקשר הזה, אני חושב שהוא למד טוב יותר את הבעיות שלכם מהשטח והבין שהעובדה ששוחרר כסף לא מייצרת מצב שבו חזרתם לעבוד ותעשיות שלמות ותחומים שלמים עדיין נשארים בבית.

רם שפע: אני מודה שהדיון הזה היה לי, כמו לכולכם, מאוד קשה, גם אישית.

רם שפע: שמעתי אתכם והלב נקרע.

רם שפע: פשוט נורא שזאת המציאות אליה הגענו.

רם שפע: אני לא מסיר מעצמי לרגע את ההבנה הקריטית שאני צריך להילחם בשבילכם.

רם שפע: אני מודה שאחרי הדיון הקודם חשבתי שעצם שחרור הכסף ייצר מציאות הרבה יותר טובה באופן הרבה יותר מהיר, אבל בינתיים זה לא קרה.

רם שפע: אני אשוחח כמה שיותר מהר גם עם שר התרבות, למרות ששמעתי מכולכם שאתם יודעים שהוא עושה את כל המאמצים.

רם שפע: אני אצור קשר גם עם האוצר, גם עם מנכ"לית האוצר, כדי לוודא אם הובטחה לכם פגישה, למה היא לא התקיימה.

רם שפע: יש כאן המון נושאים ספציפיים שהעליתם.

רם שפע: לא אחזור עכשיו על כולם.

רם שפע: צוות הוועדה כתב אותם והם גם יעלו לאתר כדי שתוכלו לוודא שלא פספסנו שום נושא שעלה.

רם שפע: אני יודע שזה לא מספק אבל אני מבטיח לכם שככל שאני יכול בוועדה שלי לעקוב אחרי הכסף שכן הובטח ולוודא למה הכסף שחייב להגיע עדיין לא מגיע, בין אם זה בהתייחס לפעימות, בין אם זה מתייחס לדברים שרועי אמר בסוף, בין אם זה מתייחס לכסף שצריך להגיע לעובדים עצמם ולא לקרנות ו/או לאיגודים, אני מבטיח לכם לעקוב אחרי זה.

רם שפע: באמת זה חשוב לי מאוד ואני מתוסכל בכל רמה שאתם יכולים לתאר לעצמכם מהעובדה שכך אתם מרגישים.

רם שפע: אין לי את כל הכלים אבל בכלים שיש לי אני מבטיח להשתמש.

רם שפע: תודה רבה שהייתם כאן ושהצגתם את העמדה הכול כך חשובה הזאת.

רם שפע: באמתם קרעתם את הלב של כל מי שהיה כאן.

רם שפע: תודה.

רם שפע: הישיבה נעולה.