ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 12, 2020-06-23 10:00

רם שפע: בוקר טוב לכולם.

רם שפע: חברי הכנסת הנכבדים וכל מי שאתנו ב-זום.

רם שפע: אני מתנצל על שהיה לנו עיכוב, ממש לא אופייני לוועדה אלא שהיה עניין טכני עם ה-זום שפתרנו אותו.

רם שפע: תודה רבה וסליחה לכל מי שאתנו.

רם שפע: מבחינתי זה אחד הדיונים הכי משמעותיים שהיו לנו בתקופה האחרונה.

רם שפע: הבנתי לפני כן, ובוודאי שאני מבין את זה מהרגע שנכנסתי לתפקיד, שסוגיית החקיקה והרפורמה של החינוך המיוחד בוערת ותוססת בהרבה מאוד אנשים, גם במשרדים, ודאי בקרב הורים, ילדים רבים וגם בנו חברי הכנסת.

רם שפע: השטח בתסיסה ואני מודע לכך ושומע את זה כל הזמן.

רם שפע: בימים האחרונים קיימתי לא מעט שיחות כדי ללמוד את הנושא ואני אומר בראשית הדברים שקטונתי מלהבין את רובו.

רם שפע: מבחינתי הישיבה היום היא יריית פתיחה מחודשת לוועדה.

רם שפע: כמובן שהיו כאן

רם שפע: הרבה מאוד דיונים ואני מנחש שהרבה מהאנשים שב-זום כבר היו בוועדות הקודמות, אבל מבחינתי ומבחינת חברי הכנסת החדשים בוועדה, אני אומר מראש שבדיון היום אני בעיקר רוצה שנלמד לעומק את הנושא ונתחיל לצעוד במשעולי המורכבות שלו.

רם שפע: אין לי כל ספק שאנחנו נקיים כאן עוד הרבה דיונים שבחלקם גם יכולות להתקבל תובנות, מסקנות, משמעויות, אבל היום אני רוצה לשמוע כמה שיותר נציגים.

רם שפע: אני אומר מראש שאני רואה רק מסגרת אחת של ה-זום והיא מלאה בעשרות נציגים.

רם שפע: אני בטוח שיש עוד מסגרות שאני לא רואה.

רם שפע: אני אומר מראש שאין שום סיכוי שנצליח לשמוע את כולכם.

רם שפע: אם כן, קבלו התנצלות מראש.

רם שפע: אני מאוד אשתדל.

רם שפע: נמצאים אתנו כמובן נציגים של משרד החינוך.

רם שפע: עם חלקכם קיימתי שיחת זום ארוכה ומשמעותית ביום ראשון כי היה לי חשוב מאוד לשמוע קודם כל את האופן שבו אתם תופסים את הדברים.

רם שפע: כן חשוב לי לומר – תכף אתם תציגו את הנתונים שלכם – ואני אומר את זה כאן מול כולם שאני חושב שאת הנתונים שלכם היה צריך לשלוח הרבה לפני אתמול בלילה.

רם שפע: ביקשנו את זה מכם בזמנו.

רם שפע: מרכז המחקר והמידע של הכנסת פנה כבר מזמן לקבל מכם נתונים ולקח הרבה מאוד זמן עד שהנתונים הגיעו.

רם שפע: אני חושב – בגלל שאני אופטימי ונותן אמון באנשים, ואני יודע שאתם עושים את עבודתכם נאמנה – שכדי שנוכל לשקף את זה גם למי שב-זום וגם לציבור בכללותו, צריך שהנתונים שלכם יגיעו אלינו כמה שיותר מהר כדי שנוכל לנהל דיונים על בסיס עובדות או הערכות, לפי מה שקורה בשטח ולפי מה שקרה בצפון מרגע שהחקיקה התחילה.

רם שפע: לכן אני שם כאן לתשומת לבכם ולתשומת לב הוועדה ואומר שאנחנו מצפים שבפעם הבאה כאשר אנחנו קובעים דיון מספיק זמן מראש, הנתונים של המשרד יגיעו אלינו.

רם שפע: ברגע שהם קיימים, ואנחנו יודעים שהם קיימים, ולכן רצינו שהם יגיעו יותר מוקדם.

רם שפע: אם אין חבר כנסת שיש לו הערה לסדר או משהו, נתחיל.

רם שפע: נפתח כמובן עם נציגי משרד החינוך.

רם שפע: רחל אברמזון, מנהלת אגף חינוך מיוחד.

רם שפע: בוקר טוב לך.

רם שפע: תודה שאת אתנו.

רם שפע: שלום.

רם שפע: אנחנו שומעים אותך.

רחלי אברמזון: בוקר טוב לכולם.

רחלי אברמזון: אנחנו נרצה להתחיל בהצגת הנתונים שלנו.

רחלי אברמזון: ברשותך, אני אשתף את המצגת שלנו.

רם שפע: מצוין.

רחלי אברמזון: כדי שאתם תראו אותה.

רחלי אברמזון: אתם יכולים להעביר את האירוח גם אלינו כדי שנוכל להעלות את המצגת?

רם שפע: מטפלים בזה.

רחלי אברמזון: אני אתחיל את הפתיח ונטפל בזה בשלב המאוחר יותר.

רחלי אברמזון: קודם כל, תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד אושר ביולי 2018.

רחלי אברמזון: זה בעצם תיקון לחוק החינוך המיוחד שחוקק ב-1988.

רחלי אברמזון: החוק שאמר "בבואה לקבוע את השמתו - אותה ועדה שאמורה הייתה לקבוע את זכאות התלמידים לחינוך המיוחד – של ילד חריג, תעניק ועדת ההשמה זכות קדמה להשמתו בחינוך מוכר שאינו מוסד לחינוך מיוחד".

רחלי אברמזון: אז הגיעה שנת 2002, חוקק פרק ד', פרק השילוב, שדיבר על שילוב ילד בעל צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל.

רחלי אברמזון: אני ביקשתי בכוונה להשאיר במצגת את הניסוח כפי שהוא במקור, כיוון שכאשר אנחנו באנו לתקן את החוק, גם באנו לתקן שפה, שתהיה שפה יותר מותאמת.

רחלי אברמזון: אחרי עשרות שנים אפשר כבר להשתמש באמירות שאנחנו לא מדברים על תיקון הילדים והתפקודים שלהם, אנחנו לא מדברים על ילדים בעלי צרכים מיוחדים אלא על ילדים עם מוגבלות, עם צורך, ולכן גם השפה הייתה מאוד משמעותית וחשובה.

רחלי אברמזון: שלושת העקרונות שהנחו אותנו דיברו על קביעת זכאות לתלמיד, דיברו על קביעת רמת התפקוד שלו כדי לזהות את הצרכים ואת מה שבאמת צריך להנגיש לו באופן מותאם ודיברו על היקף של סל אישי שניתן לכל תלמיד.

רחלי אברמזון: העיקרון הנוסף היה בחירת ההורים.

רחלי אברמזון: אנחנו מדברים היום על 2 מיליון ו-300,000 תלמידים במערכת החינוך הכללית ואנחנו מדברים על תלמידים עם זכאות לשירותי חינוך מיוחדים, על 275,471 תלמידים.

רחלי אברמזון: זה המספר נכון להיום כשיש לנו בעצם שלושה מסלולים בהם אנחנו יכולים למצוא את התלמידים שלנו לומדים בהם.

רחלי אברמזון: המסגרת האחת היא גני ילדים בבתי ספר לחינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: נמצאים שם כ-52,000 תלמידים.

רחלי אברמזון: מכיתות חינוך מיוחד בתוך בתי ספר רגילים, אנחנו מדברים על 62,000 תלמידים.

רחלי אברמזון: תלמידים שנמצאים במסלול לשילוב, בין אם בשילוב הסל המוסדי ובין אם בשילוב האישי, יש לנו 161,000 תלמידים.

רחלי אברמזון: המצגת עלתה.

רחלי אברמזון: תודה.

רחלי אברמזון: דיברנו על פרק השילוב ואני רוצה לעבור לשקף הבא.

רחלי אברמזון: חינוך מיוחד ברמה ארצית.

רחלי אברמזון: זה היה השקף הפותח בו הצגתי את המספר הכולל ואת המסגרות בהן התלמידים שלנו לומדים.

רם שפע: האנשים ב-זום עדיין לא רואים את המצגת.

רם שפע: זה ייקח עוד רגע.

רחלי אברמזון: בינתיים אני אעבור עם השקופית.

רחלי אברמזון: מספר התלמידים בין השנים 2020-2017.

רחלי אברמזון: אנחנו מדברים על כך שהגידול במערכת החינוך הכללי היה גידול של 40 אחוזים ואנחנו מדברים על גידול בחינוך המיוחד של 144 אחוזים לאורך השנים.

רחלי אברמזון: כאשר אנחנו מסתכלים מתשס"ג עד שנת תש"ף, יש לנו גידול מאוד מאוד משמעותי.

רחלי אברמזון: זה היה צריך להיות 2007.

רחלי אברמזון: כאן טעות.

רם שפע: שאלה לחבר הכנסת להב ארצנו.

רם שפע: ברוך הבא לוועדת החינוך ולכנסת.

יוראי להב-הרצנו: שמח להיות כאן.

יוראי להב-הרצנו: אני שמח לפתוח את הכנסת הזה עם הדיון שבעיני הוא אולי הכי חשוב.

יוראי להב-הרצנו: שאלה קצרה.

יוראי להב-הרצנו: ממה נובע הפער בין החינוך הרגיל לבין החינוך המיוחד?

רחלי אברמזון: בחינוך הרגיל אנחנו מזהים בדרך כלל, משנה לשנה, גידול של בין אחוז וחצי לשני אחוזים.

רחלי אברמזון: גידול משנה לשנה, גידול טבעי.

רחלי אברמזון: יש שנים בהן אתה יכול להעיד על איזושהי קפיצת מדרגה בחצי אחוז, באחוז.

רחלי אברמזון: בחינוך המיוחד המודעות גברה עם השנים.

רחלי אברמזון: האבחונים הם יותר נגישים ומונגשים גם לציבור.

רחלי אברמזון: ההורים יותר מודעים ויותר מגיל צעיר מתחילים לאבחן.

רחלי אברמזון: המכונים להתפתחות הילד.

רחלי אברמזון: אני חושבת שהמודעות בציבור בחשיבות של מתן השירות ככל שנקדים את השירות בגילים הצעירים יותר, גורם לכך שיש הבנה וגם פתיחות יתר.

רחלי אברמזון: אני יכולה לומר שלפני 30 שנים פחות דיברו על זה ויותר תייקו את הקושי של הילד ואולי תייגו את זה במלים אחרות כמו הוא לא מצליח, אולי הוא קצת עצלן, אולי הוא קצת לא רוצה, הוא לא מממש את הפוטנציאל.

רחלי אברמזון: אנחנו מכירים את כל האמירות.

רחלי אברמזון: עם השנים באמת המסגרות פתחו את שעריהן ואני חושבת שגם הציבור פתוח יותר להקשבה ולהבנה שיש כאן דברים, ואלה מגמות עולמיות ולא רק במדינת ישראל.

רחלי אברמזון: אני יכולה אולי לומר שזאת הייתה אחת הסיבות שאנחנו רואים גם קפיצת מדרגה יותר משמעותית.

רחלי אברמזון: יחד עם זאת, במגמות בעולם אתה רואה כן גידול בתלמידים עם מוגבלויות כאלה ואחרות.

רחלי אברמזון: יש גידול באוטיזם, יש עכשיו איזושהי הסתכלות על הפרעות נפשיות ברמה כזו או אחרת, אנחנו מדברים על דור המסכים.

רחלי אברמזון: יש עוד הרבה מאוד סיבות שבהן אנחנו נזהה את הגידול במוגבלויות.

רחלי אברמזון: אפשר לעבור לשקף הבא.

רחלי אברמזון: גידול במספר הכיתות.

רחלי אברמזון: ככל שאנחנו עולים בשנים, אנחנו רואים שבעצם הגידול משנה לשנה, לפחות בארבע-חמש השנים האחרונות, הגידול הוא די קבוע של 3.2 אחוזים במספר הכיתות ויחד עם זאת, במקביל, אנחנו כן נראה תנועה של תלמידים שעוברים מהחינוך המיוחד גם אל כיתות חינוך מיוחד בבית ספר רגיל וגם ילדים שמעוניינים או הוריהם בוחרים להשתלב בתוך החינוך הרגיל ולאו דווקא במסגרות חינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: חשוב כאן לראות את התלמידים בשילוב כאשר אנחנו מדברים בסל המוסדי ובסל האישי של ארבע השנים האחרונות כדי לראות שהגידול די נשמר.

רחלי אברמזון: אנחנו רואים שיותר ויותר ילדים מצטרפים לתוך מעגל התמיכה.

רחלי אברמזון: כאשר אנחנו מסתכלים על ארבע השנים האחרונות, תשימו לב, מ-16,000 תלמידים הגענו השנה ל-28,321 תלמידים.

רחלי אברמזון: כשאני מסתכלת על העמודה הזאת, חלקה תלמידים שבעבר כולם היו זכאים וחלקם לא היו זכאים.

רחלי אברמזון: שימו לב לחלק הירוק.

רחלי אברמזון: בשנת תש"ף, 2,583 תלמידים, שהצטרפו ממחוז צפון.

רחלי אברמזון: בעבר הם היו תלמידים שקיבלו את התמיכה רק מהסל המוסדי והשנה הם הגיעו לבית הספר בחזרה עם סל אישי.

רחלי אברמזון: העלייה הזאת של 2,500, היא בעצם עלייה שהתווספה לנו מהתלמידים שעברו את ועדות הזכאות והאפיון במחוז צפון.

אורלי פרומן: בהתייחס לנתונים שכרגע אמרת.

אורלי פרומן: ילד שבא עם סל אישי, הוא מקבל אותו כחלק מהסל המוסדי.

אורלי פרומן: זאת אומרת, הוא הצטרף עכשיו לבית הספר הרגיל, לבית הספר יש סל מוסדי, ואת מה שהוא זכאי לקבל, הוא מקבל מהסל המוסדי?

רחלי אברמזון: לא.

רחלי אברמזון: הוועדות הרב-מקצועיות הן ועדות שמתקיימות בתוך בית הספר והסל המוסדי נמצא שם.

רחלי אברמזון: מה שאנחנו חושבים שנכון הוא, זה לראות את התמונה הכוללת ולהגיד שיש עוד ילדים שמגיעים עם תוספות אל תוך בתי הספר ולהסתכל על הסל כמכלול ולראות באמת איך אפשר לעשות ולתת, אולי אפילו להנגיש יותר.

רחלי אברמזון: אני סתם אתן דוגמה.

רחלי אברמזון: נניח שתלמיד מגיע עם סל אישי והסל שלו הוא ארבע שעות.

רחלי אברמזון: הסל המוסדי נמצא שם גם עבור תלמידים נוספים, אבל כאשר אנחנו מפלחים את התמיכות ומאפשרים לכל ילד לקבל קודם כלאת מה שהוא צריך, אז יש כמה אופנים שהוא יקבל.

רחלי אברמזון: הוא לא חייב תמיד את הכול לקבל גם אפילו בהתאמה לצרכים שלו.

רחלי אברמזון: לא תמיד זה משהו שהוא צריך לקבל אותו באופן פרטני.

רחלי אברמזון: יכול להיות שהוא יכול להתחבר עם הסל שלו אל עוד ילד ולזכות בעוד שעת טיפול או בעוד שעתיים של הוראה מותאמת.

רחלי אברמזון: היום ההסתכלות צריכה להיות לא לצבוע את הסל ולומר שאני מזה נותן שעה לילד הזה, אלא באמת קודם כל לראות ולכן גם הנושא של פילוח תמיכות, נגיע אליו בהמשך, הוא מאוד מהותי ומאוד חשוב.

רחלי אברמזון: כי פילוח התמיכות בעצם מאפשר להתאים לכל ילד גם בסל המוסדי, מאפשר להתאים לכל ילד לפי הצורך שלו ולפי הקשיים שלו ולפי המקומות שאנחנו יודעים שהוא יותר מצליח, כך שאנחנו יכולים לאפשר במקומות אחרים להשקיע קצת יותר.

רחלי אברמזון: לכן הגמישות וההסתכלות היום של מנהל בית ספר צריכה להיות פעם אחת על התלמיד ועל הצורך שלו ופעם שנייה לראות את כלל המשאבים שעומדים לרשותו ואיך הוא בעצם מעבה ונותן תמיכות נוספות לעוד ילדים.

אורלי פרומן: זאת אוטונומיה של מנהל בית הספר לעשות את החלוקה הזאת?

רחלי אברמזון: זאת אוטונומיה של מנהל בית הספר אחרי שהוא עשה פילוח תמיכות עם הצוות הרב מקצועי ועם ההורים שהם חברים בוועדה.

רחלי אברמזון: ההורים חברים בוועדה הרב-מקצועית שמפלחת את התמיכות עבור ילדם.

רחלי אברמזון: כשהוא מפלח את התמיכות עבור רחלי, זה יהיה קודם להסתכל מה רחלי צריכה, ואחר כך מונחים בפניו כל הצרכים של כל אותם תלמידים וכאן הוא כן יכול לייצר את הקבוצות באוטונומיה שלו, יחד עם הצוות כמובן.

וליד טאהא: התלמידים האלה, ה-28,000 או התוספת שהייתה ל-16,600, אלה תלמידים שהיו בחינוך המיוחד ועברו לחינוך הרגיל?

רחלי אברמזון: לא.

רחלי אברמזון: תכף אני אציג לכם תמונה.

רחלי אברמזון: זה לא בהכרח.

רחלי אברמזון: אלה הרבה פעמים תלמידים שיושבים בחינוך הכללי הרגיל והם מגלים שם קשיים.

רחלי אברמזון: הם ניגשים לוועדה וחוזרים עם סל אישי.

רחלי אברמזון: הרבה מאוד פעמים.

רחלי אברמזון: עוד רגע אני אציג לכם את המעברים כי גם כאן אמרו קיצוצים או לא קיצוצים.

רחלי אברמזון: אני תכף אראה לכם את המעברים לאורך שנים בין חינוך מיוחד לחינוך רגיל ומחינוך רגיל לחינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: ברוב המקרים אנחנו רואים שתלמידים שהם במערכת החינוך הכללית, הרגילה, באים וניגשים לוועדות ומקבלים את הזכאות וחוזרים בחזרה אל המסגרת עם הסל האישי שלהם.

רחלי אברמזון: תכף נציג את זה.

רחלי אברמזון: גידול בתקציב.

רחלי אברמזון: נמצא אתנו כאן דודי מזרחי.

רחלי אברמזון: דודי, אם אתה יכול להצטרף.

דודי מזרחי: בוקר טוב.

דודי מזרחי: דודי מזרחי, מנהל אגף תקציבים של המשרד.

דודי מזרחי: לגבי מה שמופיע כאן בשקף שרחלי העלתה.

דודי מזרחי: במהלך השנים האחרונות, אפשר לראות בין תשע"ה לתש"ף, גדל תקציב החינוך המיוחד באופן מאוד משמעותי, למעלה מ-50 אחוזים גידול, כארבעה מיליארד שקלים בשש שנים.

דודי מזרחי: בעצם פועל יוצא של תעדוף החינוך המיוחד של כל שרי החינוך האחרונים שהיו במשרד.

דודי מזרחי: זה לא בא כלאחר יד.

דודי מזרחי: נכון שיש גידול במספרי התלמידים אבל במקביל לכך המשרד עמד על כך, בדיונים מול אגף תקציבים - וזה בא לידי ביטוי בתקציב אחר תקציב בשנים האחרונות – לקבל תוספות מעבר לכך כדי לשפר את רמת השירות על מגוון נושאים.

דודי מזרחי: זה מה שמשתקף כאן בתקציב ורחלי תפרט בהמשך.

רחלי אברמזון: השקף הבא מדבר על מעברי תלמידים בחינוך המיוחד ובחינוך הרגיל ברמה הארצית.

רחלי אברמזון: אני רוצה שתסתכלו על העמודות האדומות משמאל.

רחלי אברמזון: זה מעבר של תלמידים מחינוך רגיל לחינוך מיוחד ברמה הארצית.

רחלי אברמזון: אתם תראו שהמעברים די דומים באופן כזה או אחר.

רחלי אברמזון: יחד עם זאת, בצידה הימני של המצגת, כשאני מסתכלת עליה, יש לנו את העמודות הירוקות שמעידות על מעבר של תלמידים מחינוך מיוחד לחינוך רגיל.

רחלי אברמזון: אנחנו כן רואים גידול של ילדים.

רחלי אברמזון: אנחנו קודם כל רוצים לקוות שבמקום שבו הורים יבחרו שהילדים שלהם ילמדו בתוך מערכת החינוך הכללית, אנחנו נראה מעבר של תלמידים גם מכיתות חינוך מיוחד, ממסגרות חינוך מיוחד, למסגרות חינוך רגילות.

רחלי אברמזון: המעבר היותר משמעותי, כפי שאנחנו זיהינו אותו בשנים האחרונות, היה של תלמידים מהחינוך הרגיל אל החינוך המיוחד.

רחלי אברמזון: כאן אנחנו מראים שבעצם גם בשנתיים האחרונות, עת יצאנו לתהליך של יישום הדרגתי במחוז צפון, אתם תכף תראו גם את השקפים הייעודיים ממחוז צפון, יש את כל הנתונים שהראיתי עד לרגע זה גם במחוז צפון, ואתם תראו שאין דרמטיזציה בתוך ההתנהלות אבל כן אנחנו רואים הורים שמבקשים אולי כן את ההתנסות הזאת וכן את ההישארות בתוך אותה מסגרת שהילד שלהם חווה עד לרגע שהוא הגיע לוועדה.

רחלי אברמזון: הרבה מאוד הורים שמגיעים מהחינוך הרגיל מבקשים כן להשאיר את הילדים שלהם בתוך המסגרות הרגילות ולהמשיך עם החברים ועם הקהילה בה הילד שלהם גדל.

רחלי אברמזון: זאת תמונת המצב ברמה ארצית.

רחלי אברמזון: השקף הבא.

רחלי אברמזון: כאן אנחנו רואים את התמיכות לתלמידים שיש להם זכאות לשירותי חינוך מיוחדים.

רם שפע: רק רגע.

רם שפע: זה מעולה שאנחנו עוברים על המצגת.

רם שפע: זה נותן רקע קריטי לדיון אבל אני לא רוצה שנגיע למצב שרוב הדיון הוא על המצגת מכיוון שמאוד חשוב לי גם לשמוע את כל שאר האנשים כאן.

רם שפע: צריכים להיות מעט יותר יעילים.

רחלי אברמזון: אני אתן פחות פירוט.

רחלי אברמזון: נעבור לרגע לצפון כי הוא מאוד חשוב.

רחלי אברמזון: אני אציג באופן כללי ואומר שהתמיכות הן תמיכות שמדברות על הוראה, טיפול, סיוע והנחיית הצוותים וההורים, ואת הדברים האלה מנגישים מומחי מתי"א.

רחלי אברמזון: הצוות הרב מקצועי הוא בעצם אחראי על הנושא של פילוח התמיכות יחד עם ההורים, יחד עם הפסיכולוג, היועץ, כל האנשים שנוגעים בדבר וכמובן שהתלמיד נמצא שם תמיד, ככל שהוא מבקש והוריו מבקשים.

רחלי אברמזון: הם חלק מהוועדה.

רחלי אברמזון: היום היקף הסל בין 25,000 שקלים לתלמיד עד 100,000 שקלים לתלמיד וכמובן הכול הוא על פי הצרכים של הילד ועל פי סוג המוגבלות שלו.

רחלי אברמזון: אנחנו כבר לא מסתכלים רק על מוגבלות אלא אנחנו בהחלט מכוונים לראות גם את ההתאמות לצרכים של אותו תלמיד.

רחלי אברמזון: תקציבים נוספים.

רם שפע: אפשר לדלג את זה.

רם שפע: זה משהו שכולם רואים.

רחלי אברמזון: נמצאת אתנו כאן מירי נבון שהיא אתנו בפורום המוביל.

רחלי אברמזון: מירי היא מנהלת אגף בכיר ליישום חוק החינוך המיוחד ותיקון החוק, ההכלה וההשתלבות ובעצם את כל מה שאתם רואים כאן, מירי והצוות שלה מטמיעים ומובילים ברמה ארצית.

רחלי אברמזון: זה התחיל אמנם נקודתית במחוז צפון אבל עכשיו הצוות עובד בשיתוף עם המחוזות ברמה ארצית.

רחלי אברמזון: תשתיות ותקציבים.

רחלי אברמזון: הוקצו תקציבים גם לפיתוח של בינוי כיתות ומסגרות חינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: אנחנו זיהינו שבמקומות מסוימות ובמוגבלויות מסוימות – למשל אוטיזם, בו אנחנו רואים גידול ועלייה – האכלוס בכיתות לפעמים הוא מעבר למה שאנחנו היינו רוצים לראות.

רחלי אברמזון: יחד עם הארגונים ויחד עם הנציגות שמייצגת גם את האוכלוסיות השונות, אנחנו יושבים וחושבים איך להתגבר על הסוגיות האלה.

רחלי אברמזון: לזה הוקצו 1.2 מיליארד שקלים.

רחלי אברמזון: בארבע שנים אנחנו מתוכננים לבנות ולהוסיף תוספת של 300 מסגרות בכל שנה שמדברות גם על הנגשת כיתות בתוך בתי הספר הרגילים.

רחלי אברמזון: אם אני מתייחס להנגשת כיתות לזכאות לשירותי חינוך מיוחדים, אני רוצה לראות כיתות עם - - -

רם שפע: בואי נעבור למחוז צפון.

רחלי אברמזון: חשוב לי למקד עוד דבר אחד.

רחלי אברמזון: שמנו לנו כיעד לראות יותר ילדים עם מוגבלות שכלית קלה משולבים גם בתוך בתי ספר רגילים בכיתות לחינוך מיוחד וגם בתוך מערך השילוב.

רחלי אברמזון: אני רוצה שזה יובהר.

רחלי אברמזון: עכשיו אנחנו עוברים למחוז צפון.

רחלי אברמזון: היישום ההדרגתי.

רחלי אברמזון: יצאנו לדרך עם מחוז צפון כאשר אנחנו מדברים על 340,177 ילדים במערכת החינוך הכללית, מתוכם כ-40,000 תלמידים עם זכאות לשירותי חינוך מיוחדים.

רחלי אברמזון: אתם רואים כאן את ההתפלגות של התלמידים בתוך המסגרות השונות, כפי שראיתם אותם קודם לכך.

רחלי אברמזון: כאשר אנחנו מדברים על תלמידים בשילוב, זה כולל גם את תלמידי הסל המוסדי וגם את התלמידים שנמצאים בתמיכה ובשילוב אישי בתוך מסגרות החינוך הרגילות.

רחלי אברמזון: מעבר תלמידים מחינוך מיוחד לחינוך הרגיל.

רחלי אברמזון: שימו לב שלא היה מעבר דרמטי מחינוך מיוחד לחינוך רגיל.

רחלי אברמזון: במהלך השנים הייתה אפילו עלייה בנושא הזה והשנה לא ראינו מעבר כל כך, כל כך, כל כך.

רחלי אברמזון: אם אני מסתכלת על ההבדל בין תשע"ח ל-תשע"ט, דווקא מתשע"ח לתשע"ט היו יותר ילדים שעברו מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל.

רחלי אברמזון: השנה ראינו פחות תלמידים שעוברים מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל.

רחלי אברמזון: אנחנו רוצים לומר שמאוד יכול להיות כהתנעה ראשונית, אנחנו נמצאים במהלך של שנה ראשונה וההורים עדיין מרגישים יותר בטוחים במסגרת בה הילד שלהם נמצא.

רחלי אברמזון: אנחנו מקווים שהאמון ילך ויגבר עם השנים ואנחנו נראה בתהליך הזה יותר ויותר.

רחלי אברמזון: אני מניחה שאנחנו השנה, אם נבדוק, כי עדיין הסתיימו הוועדות ועדיין לא הסתיימה בחירת הורים, אבל כן יהיה מעניין לראות מה בחרו ההורים בצפון השנה ביחס לשנה הקודמת.

רחלי אברמזון: אנחנו ננגיש גם את המידע הזה, ברגע שיהיה לנו מידע מגובש.

רחלי אברמזון: זה נתון שצריך להינתן.

רחלי אברמזון: צריך להדגיש ולהבין שבשנת תשע"ט התקיימו ועדות שקבעו את הזכאות לשנה הנוכחית.

רחלי אברמזון: מספר הדיונים שהיו, היו 10,6093, קיבלו זכאות – 10,597, 96 תלמידים מצאה הוועדה שהם אינם זכאים לשירותי חינוך מיוחדים.

רחלי אברמזון: מאוד יכול להיות שהדיון בעניין התלמידים הגיע למצב של אמנם קשיים, אמנם צרכים מסוימים אבל עדיין לא עם מוגבלות שהיא הייתה משמעותית ומזכה אותם בסל השירותים המיוחדים.

רחלי אברמזון: לכן מתוך אותם תלמידים, 96 עדיין לא קיבלו את הזכאות.

רחלי אברמזון: הדיונים בעניין חשש לפגיעה ממשית, אנחנו בזמנו גם התחייבנו להציג את הנתונים בכנסת, בוועדת החינוך, וכאן מוצג הנתון ממחוז צפון.

רחלי אברמזון: אל האגף לחינוך מיוחד בסך הכול הגיעו 13 דיונים מתוך אותם 10,500.

רחלי אברמזון: בשני דיונים קיבלנו את ההשגה של ההורים.

רם שפע: מה הכוונה הגיעו דיונים?

רם שפע: היו רק 13 בקשות או התקיימו רק 13 דיונים?

רחלי אברמזון: לא.

רחלי אברמזון: מתוך 10,500 דיונים שהתקיימו בוועדות, רק 13 דיונים הופנו לאמירה שיש כאן חשש ממשי.

רחלי אברמזון: יש נוהל בחוק שאומר שברגע שהוועדה מזהה שיש חשש ממשי לפגיעה בעצמו או בסביבה, בדיון הזה מקבלת הוועדה החלטה האם זאת בעיניה כן סיבה מוצדקת לשלול מההורים את זכות הבחירה או לא.

רחלי אברמזון: אז, כדי שלא הוועדה תהיה הגורם הבלעדי, הנושא עולה לדיון באגף לחינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: כאן הוקמה ועדה עם נציגות של הלשכה המשפטית, עם אגף פסיכולוגיה, עם מומחים בתחומים השונים אתם אנחנו מתייעצים לגבי הדיונים האלה.

רחלי אברמזון: 13 דיונים מתוך כל ה-10,500 הגיעו לעניין של דיון או בקשה לדיון כדי לא לאפשר את זכות הבחירה להורים ולהגיד שהילד צריך ללמוד או נכון עבורו ללמוד במסגרת אחרת.

רחלי אברמזון: מתוך ה-13 דיונים, שני דיונים הגיעו ואנחנו טענו שעומדת להורים הזכות לקבל את בקשתם ואפשרנו להם בחירה.

רם שפע: אנחנו בשתי דקות אחרונות של ההצגה.

רחלי אברמזון: בקשות לוועדת השגה.

רחלי אברמזון: היו 221 בקשות שדנו בעיקר בתוספת לסל, אולי רמת התפקוד של התלמיד לא בדיוק נקבעה בהתאם למה שחוו וחשבו ההורים לנכון, וכאן המחוז דן בבקשות האלה ואת הבקשות האלה הוא קובע אם להוסיף תוספת, אם להגיש תוספת לסל או לא.

רחלי אברמזון: בחירת ההורים.

רם שפע: קריטי ביותר.

רחלי אברמזון: אנחנו ממש לקראת הסוף.

רחלי אברמזון: בחירת ההורים.

רחלי אברמזון: בסופו של דבר, מתוך אותם 10,000 תלמידים שניגשו לוועדות, היום 3,904 תלמידים לומדים בחינוך הרגיל ו-6,693, 63 אחוזים, בחרו עדיין ללמוד בחינוך המיוחד.

רחלי אברמזון: אגב, אני רוצה לומר שהנתון הזה של 10,000 הוא לא תלמידים חדשים.

רחלי אברמזון: שני שליש מהתלמידים הם תלמידים שמחדשים את הזכאות שלהם מהשנה שעברה לשנה כי חלפו שלוש שנים, ושליש מהתלמידים הם תלמידים חדשים שמופנים או על ידי ההורים או על ידי הצוותים החינוכיים לדיון בוועדה.

רחלי אברמזון: המענים שניתנו במחוז צפון.

רחלי אברמזון: אלה כל המענים שניתנו גם ברמה העקרונית.

רחלי אברמזון: אני חושבת שאולי כן חשוב שמירי נבון, מנהלת האגף הבכיר, תציג בקצרה את המענים כי כל הזמן הטענה הייתה שהשטח בחינוך הרגיל עדיין לא מוכן.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: אין בעיה.

רם שפע: מירי, שני משפטים.

מירי נבון: חלק מהמענים שניתנו בגין המהלך של יישום החוק הם מענים חדשים לגמרי.

מירי נבון: כמו שאתם יכולים לראות, לפחות בשורה הראשונה, אנחנו מדברים על תקציב שקלי.

מירי נבון: דרך אגב, כל המענים הללו ניתנו לא רק למחוז צפון אלא ניתנו בכל הארץ למרות שהיישום של המהלך היה השנה רק במחוז הצפון.

מירי נבון: בכל בתי הספר ניתן תקציב שקלי בהתאם לגודל בית הספר.

מירי נבון: בתקציבים בתי הספר יכלו לרכוש גם תכניות וגם הרצאות ומענים אחרים לטובת ההכלה והשילוב של התלמידים, לטובת עבודה עם ההורים של התלמידים ולטובת העמקת הליווי של הצוותים.

מירי נבון: מנהלי בתי הספר בנו את התכניות שלהם ואנחנו אישרנו את התכנית ככל שראינו שהיא באמת עונה על הצורך.

מירי נבון: בבתי הספר מונו רכזי השתלבות.

מירי נבון: זה לא משהו חדש אלא זה קיים כבר שנה שלישית.

מירי נבון: בבתי הספר היסודיים, יש לנו בכ-90 אחוזים מבתי הספר רכזי השתלבות ובחטיבות הביניים במשהו כמו 80 אחוזים מחטיבות הביניים כאשר הרכזים האלה אמורים להוביל את הנושא בתוך בית הספר.

מירי נבון: שעות הכלה ניתנו בכל הארץ.

מירי נבון: מרחבי ההכלה מוקמים מדי שנה ברחבי הארץ.

מירי נבון: פיתוח מקצועי – יש קרוב ל-37,000 מורים וגננות שעברו הכלה של פיתוח מקצועי כזה או אחר שקשור להכלה ולהשתלבות.

מירי נבון: כל יתר הדברים הם מענים שכבר קיימים.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני רוצה שנמשיך לשקף האחרון, התובנות והפתרונות לאתגרים שעלו.

רחלי אברמזון: אנחנו מסיימים עם התובנות והפתרונות לאתגרים.

רחלי אברמזון: אני ממוקדת רק במה שקרה במחוז צפון.

רחלי אברמזון: אנחנו מדברים על כך שהעלו בפנינו סוגיות לגבי העומס בשאלון, גם שאלון הפניה וגם שאלון רמת התפקוד.

רחלי אברמזון: את שאלוני ההפניה אנחנו קיצרנו תוך כדי תנועה והעברנו אותם לשלושה עמודים.

רחלי אברמזון: אני כן אומר שאם אנחנו כבר מדברים על השאלון, מההבנה שלנו אין לנו בכלל ספק שאת השאלון הזה צריך להנגיש להורים וצריך לאפשר.

רחלי אברמזון: זאת הזכות שלהם וזאת החובה שלנו.

רחלי אברמזון: כפי שהסברתי גם לך אדוני היושב ראש, אנחנו לא יכולנו לעשות את זה רק עקב בעיה טכנית.

רחלי אברמזון: הקבצים האלה יושבים על מערכת מאוד ישנה.

רם שפע: אכן אמרת לי את זה.

רחלי אברמזון: אנחנו ממש בשלבי סיום ואנחנו מקווים שכבר במהלך החודש הקרוב נוכל קודם כל להוציא בהדפסה לכל ההורים שעברו את הוועדות, לאפשר להם לראות גם את השאלון ואת התוצאות שלו.

רחלי אברמזון: משך הוועדות, התייחסנו גם אליו.

רחלי אברמזון: העלו את זה הרשויות והפסיכולוגים.

רחלי אברמזון: אנחנו אמרנו מבקשים שהדיון יהיה דיון מכבד ובזמן סביר ולא עשר דקות ממעבר למעבר.

רחלי אברמזון: בין שעה שהקדשנו לזה לבין עשר דקות, עדיין יש מרחב תמרון ואפשרנו את זה לוועדה.

רחלי אברמזון: ניהלנו גם משהו חדש לניהול הוועדות ואמרנו שאולי אפשר להתחיל לגבי הורים שמרגישים שמבחינתם הילד נמצא במסגרת וזה מה שמבקשים גם לשנת הלימודים, אז בחידוש זכאות הם בהחלט יכולים לפנות גם בחודשים מוקדמים יותר.

רחלי אברמזון: וגם לדייק את האוכלוסיות ולא להעמיס בירוקרטיה על עוד תהליך אלא לאפשר גם דיון.

רחלי אברמזון: כאשר ההורים והצוות החינוכי מגיעים לאיזה שהן הסכמות, הם יכולים לקיים דיון ולהעביר לוועדה את החלטתם, כמובן רק באישור חתום של ההורים.

רחלי אברמזון: אנחנו לא יכולים לקבל החלטה אחרת.

רחלי אברמזון: היה כלי נוסף שעמד לרשות הוועדה ובאמת להקשבה לשטח, לפסיכולוגים, לחברי הוועדה ולנציגי הרשויות.

רחלי אברמזון: אנחנו ביטלנו את השימוש במכוון בוועדה ונשארנו עם הכלים שהיו.

רחלי אברמזון: הייתה בקשה לקצר את השאלון וגם זה נמצא בתהליך של עבודה לקראת הוועדות שיהיו בשנת הלימודים הבאה.

רחלי אברמזון: כל מערכות התקשוב שלנו נמצאות בפיתוח ובשדרוג מערכות כי אנחנו יודעים שזה לא פשוט.

רחלי אברמזון: הנושא של הנגשת מידע.

רחלי אברמזון: יש חוברת הסברה חדשה להורים ובפורטל להורים אנחנו ננגיש אותה.

רם שפע: משפט סיכום.

רחלי אברמזון: משפט הסיכון שלנו אומר שלמדנו הרבה.

רחלי אברמזון: אני אומר את זה באופן חד משמעי, אני אגיד, רחל אברמזון, שאנחנו לא מובילים איזשהו מהלך שהוא מושלם, סגור, אפוי ועכשיו אנחנו בטוחים שהכול נחמד וטוב.

רחלי אברמזון: יש קשיים והרבה מאוד קשיים אבל אני רוצה לומר שלצד הקשיים יש הקשבה מאוד מאוד רצינית לכולם.

רחלי אברמזון: התחלנו תהליכים של שיח אל מול כל השותפים.

רחלי אברמזון: אנחנו נשב לדייק גם את המהלך לשנת הלימודים הבאה ומה שיידרש, אנחנו נתקן.

רחלי אברמזון: אני אשמח שייתנו קצת אמון בתהליך ובדרך.

רחלי אברמזון: שיהיה לכולנו בהצלחה.

רחלי אברמזון: תודה לכם.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אנחנו נחזור אליך בהמשך הדיון.

רם שפע: אני מקבל הרבה הודעות ופניות מהרבה אנשים שרוצים לדבר.

רם שפע: הארכנו במצגת.

רם שפע: אני אומר לכולכן – יש ב-זום בעיקר נשים - שבסופו של דבר אני חושב שבדיון ראשוני חשוב מאוד להתחיל משמיעת הנתונים, גם אם זה אורך קצת זמן.

רם שפע: זה משמעותי.

רם שפע: יהיו לנו מספיק דיונים כדי לשמוע את כולם.

רם שפע: לפני שאנחנו ממשיכים אני רוצה שאתי ממרכז המידע והמחקר של הכנסת תתייחס לנתונים שראינו.

אתי וייסברג: תודה רבה.

אתי וייסברג: אני רק אוסיף קצת על הדברים שרחלי הציגה, נתונים שקיבלנו מהם ומופיעים במסמך שהוגש לוועדה.

אתי וייסברג: דובר כאן על ועדות זכאות ואפיון, אבל לא דובר על הצוותים הרב-מקצועיים שמתקיימים בבתי הספר.

אתי וייסברג: אם אנחנו מסתכלים על סך כל ועדות חינוך מיוחד שהתקיימו במחוז הצפון לקראת שנת הלימודים הנוכחית, אנחנו רואים שבסך הכול המספר הוא מאוד דומה למה שהיה בשנים קודמות.

אתי וייסברג: בשנה הקודמת בסך הכול התקיימו כ-19,900 ועדות חינוך מיוחד במחוז הצפון.

אתי וייסברג: לגבי הצוותים הרב-מקצועיים, היו כאן נתונים שאמרו כמה תלמידים קיבלו זכאות שהיו בוועדות זכאות ואפיון, אבל לא התקבלו נתונים על הצוותים הרב-מקצועיים.

אתי וייסברג: כלומר, אנחנו לא יודעים כמה ניגשו אליהם ולא קיבלו זכאות, שזה לדעתי משמעותי.

אתי וייסברג: נתונים נוספים שביקשנו מהמשרד ולא קיבלנו, ואני חושבת שהם היו חשובים להבנה איך התיקון לחוק עובד, בעצם דובר כאן על תלמידים שמקבלים סל אישי וסל מוסדי ואנחנו לא יודעים איך זה התחלק בין התלמידים עם מוגבלויות שונות, כמה היו בעבר וקיבלו סל מסוים והיום הם מקבלים משהו אחר, וזה משהו שהיה מאוד חשוב לדעת.

אתי וייסברג: בהקשר לשנת הלימודים הנוכחית, תש"ף, בה מתקיימים ועדות לשנה הבאה, מה שהמשרד העביר לנו זה שהתקיימו 60,000 ועדות זכאות ואפיון.

אתי וייסברג: לא קיבלנו נתונים מה היה שיעור הזכאות, תלמידים שקיבלו זכאות, מתוך התלמידים שניגשו לאותן ועדות.

אתי וייסברג: אני חושבת שהיה חשוב להציג, אם יש למשרד את הנתונים האלה.

רם שפע: אם אחד הנתונים שאתי דיברה עליהם כחסרים ויש לכם אותם, נשמח אם תשמיעו.

רם שפע: אם לא, לדיון הבא.

רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שאנחנו לא יכולים לתת נתונים של שנת הלימודים כי עד ה-30 ביוני מתקיימות ועדות.

רחלי אברמזון: לכן נאסוף את כל הנתונים וננגיש אותם בצורה מסודרת.

רחלי אברמזון: יחד עם זאת, הצגתי כמה ילדים לא קיבלו זכאות במחוז צפון.

רחלי אברמזון: מחוז צפון זה בשנה שעברה.

רם שפע: היה אפשר להביא נתונים לגבי מה שקורה עד עכשיו.

רם שפע: בכל מקרה, מבחינתי זו התחייבות שבדיון הבא שנקיים, והוא יהיה בקרוב, יהיו לנו את הנתונים וה-30 ביוני קרוב.

וליד טאהא: אנחנו יודעים שוועדות הזכאות והאפיון הן הוועדות שהחליפו את ועדות ההשמה.

וליד טאהא: ועדות ההשמה הן אלה שקבעו אז את זכותו שהתלמיד להיות מושם במוסד חינוך כלשהו.

וליד טאהא: בראש ועדות ההשמה עמד בזמנו נציג הרשות המקומית, מנהל האגף או מי מטעמו, ובראש ועדות הזכאות והאפיון עומד מפקח מטעם משרד החינוך.

וליד טאהא: מכל הסקירה של רחלי, נעלם לי הקטע של הרשות המקומית.

וליד טאהא: שמענו על הכול, אבל כמעט לא שמענו על הרשות המקומית.

וליד טאהא: אני רוצה לומר שלא הרבה תלמידים ניצלו לכאורה את הזכות של מעבר מחינוך מיוחד לחינוך רגיל וגם לקבל את הסל.

וליד טאהא: צריך ללמוד את הדבר הזה כי זה נשמע לי קצת מוזר.

וליד טאהא: שנית.

וליד טאהא: גם בוועדות ההשמה דאגו שהמוסד החינוכי יהיה תואם לתלמיד ולא התלמיד למוסד.

וליד טאהא: אם התלמיד רצה לעבור לחינוך הרגיל, הוא עבר ואיבד את הזכויות ואת הסל שלו, עכשיו, אם הוא עובר, הוא עובר יחד עם הסל שלו.

וליד טאהא: למה אנחנו לא רואים בכל זאת קפיצה של ההורים במעבר הזה?

וליד טאהא: היכן הבעיה?

וליד טאהא: האם באמת הרשויות לא היו מוכנות?

וליד טאהא: מבחינה פיזית בתי הספר לא היו מוכנים לקבל את התלמידים האלה, גם מבחינת תכנים?

וליד טאהא: היכן הייתה התקלה?

רחלי אברמזון: אם לא הודגש בדבריי, אני אנצל את הבמה הזאת לומר שקודם כל הרשויות המקומיות, השלטון המקומי, אגפי החינוך, הם שותפים הכי משמעותיים בתוך המהלכים האלה שאנחנו מובילים.

רחלי אברמזון: אמרתי שאנחנו מקיימים כל הזמן מעגלי שיח והידברות וחשיבה משותפת.

רחלי אברמזון: את כל התיקונים האלה אנחנו לא עושים לבד אלא אנחנו עושים את זה יחד אתם.

רחלי אברמזון: עדיין מקומה של הרשות המקומית חשוב לאין ערוך מפני שהנציג שם יושב והוא חבר בוועדה.

רחלי אברמזון: זה לא העניין שאם אני עכשיו היושב ראש או מישהו אחר הוא היושב ראש, יש איזשהו שינוי.

רחלי אברמזון: כל מי שיושב שם כחבר בוועדה הוא איש מקצוע שמביא את הידע ואת הניסיון שלו.

רחלי אברמזון: התושבים הם תושבים ברשות המקומית.

רחלי אברמזון: לעניין המעבר ולמה אנחנו לא רואים, שוב אני אומרת שהתהליכים הם תהליכים מתפתחים.

רחלי אברמזון: הם לא תהליך של ביום אחד נראה קפיצה, ביום אחד הכול יהיה טוב וביום אחד כל מוסדות החינוך יודעים באמת לקבל ולהכיל את כלל התלמידים.

רחלי אברמזון: הצוותים הם באמת מקצועיים, רוצים, מכוונים.

רחלי אברמזון: גם תהליך של עבודה, דיוק של דברים והנגשת ידע ומידע, זה תהליך וזה לא ביום אחד.

רחלי אברמזון: יש כאלה שאולי זקוקים ליותר ידע ויש כאלה שאולי זקוקים לפחות ידע ומידע.

רחלי אברמזון: כל הצוותים במערך של החינוך המיוחד נמצאים שם כדי להנגיש את מערכת החינוך.

רחלי אברמזון: זה יקרה.

רם שפע: במעבר חד.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את נציגת השלטון המקומי, מיכל מנקס, סמנכ"לית חינוך ובדיוק רלוונטית לשאלות האלה.

רם שפע: נשמח להתייחסות שלך לכלל המהלך.

מיכל מנקס: תודה.

מיכל מנקס: אני רוצה קודם כל לומר תודה על המצגת והנתונים שרובם מוצגים בפעם הראשונה והם היו חשובים.

מיכל מנקס: אנחנו פעלנו לא בעולם של נתונים וטוב שיש אותם.

מיכל מנקס: אני רוצה להעלות דברים כי עד עכשיו הישיבה היא מאוד נעימה ומקצועית, וטוב שכך.

מיכל מנקס: אני כן רוצה להעלות מספר דברים שעולים מהשטח ושצריכים להיבדק.

רם שפע: אני קוטע אותך רק לרגע, מיכל.

רם שפע: כאן אנחנו נותנים למשרד הרלוונטי להציג את הדברים וזה תמיד מתחיל בנעימים כאילו הכול טוב ואז לאט לאט במהלך הדיון הכול צף.

רם שפע: זה חלק מהתנהלות הוועדה.

רם שפע: אל חשש.

רם שפע: רק התחלנו.

מיכל מנקס: אין לי ספק.

מיכל מנקס: אני חושבת שכך נכון לעשות.

מיכל מנקס: מבחינתנו אנחנו רואים את טובת הילד וטובת הילד צריכה להיקבע בפרוצדורה חדשה אך במעט ואני מוכרחה לומר שיש מהשטח קולות שהפרוצדורות עוד לא מתנהלות כפי שצריך.

מיכל מנקס: אני בטוחה שנשמע אותם ואני גם בטוחה שיתקנו אותם ככל שיוכלו.

רם שפע: חדדי את זה.

רם שפע: חדדי את זה יותר.

אורלי פרומן: דברי ברחל בתך הקטנה.

אורלי פרומן: אנחנו רוצים להציף את הבעיה.

אורלי פרומן: המשרד ישמע ויתמודד.

אורלי פרומן: אנחנו לא בקטע של ביקורת.

מיכל מנקס: אני אומר.

מיכל מנקס: אני לא סתם מדברת באופן כללי משום שאני לא נמצאת בתוך הוועדות ויש אנשים שבוודאי ישמיעו את הדברים מהשטח.

מיכל מנקס: אנחנו שומעים על אופן התנהלות פחות מוסדר, פחות נכון, עם התערבויות או ניסיונות להתערבות.

מיכל מנקס: אני אומרת שוב שמדובר בפרוצדורות.

מיכל מנקס: כל התנהלות שאינה תקינה, חייבת להיות מוסדרת ואין לי ספק שתוסדר.

מיכל מנקס: אני עוברת למהויות.

מיכל מנקס: מהות השינוי בחוק לא נולדה סתם כי מישהו חלם חלום.

מיכל מנקס: זה נולד ממצוקה, זה נולד מניתוח נתונים, זה נולד מחוסר שביעות רצון.

מיכל מנקס: מטרת החוק, אני לא אחזור עליה, מהווה שינוי מהותי משתי תפיסות עולם.

מיכל מנקס: האחת, לראשונה בא משרד החינוך ואמר עמדה מקצועית ברורה: אני מאמין בשיוך תלמידים עם צרכים מיוחדים באותה נשימה אני מאמין בבחירת ההורים את סוג המסגרת.

מיכל מנקס: אני חושבת שזה שינוי שהוא פריצת דרך משמעותית ערכית שלא לדבר על חינוכית.

מיכל מנקס: הנתונים הרגיעו אותי.

מיכל מנקס: הפחד הגדול היה שתהיה הצפה של לילדים שיעברו מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל והחינוך הרגיל שלא ידע לקלוט אותם מטעמים אובייקטיבים, גם משום שלא עבר הכשרה, גם משום שאין מספיק משאבים, אבל אנחנו לא רואים כאן איזושהי הצפה או איזשהו מצב קטסטרופלי שלא ניתן לשלוט בו או להתגבר עליו.

מיכל מנקס: אני כן השמח לדעת ברמת ההתמודדות המוסדית איך אפשר יהיה לוודא שהילדים –ועל זה לא דובר, ורחל, אני חושבת שצריך לציין, אני חושבת שמקרב התלמידים הקיימים שרק חידשו זכאות בשנה הזאת, חשוב היה לציין את גודל הסל שהם יקבלו.

מיכל מנקס: אני חושבת, ותקנו אותי אם אני טועה, שלילדים האלו יהיה סל שירותים גדול וגבוה מכפי שהיה קודם לכן באותה מסגרת.

מיכל מנקס: אם לא כן, חייבים לבדוק ולתקן כי אותו סל שירותים שעומד לטובת הילד בתוך בית הספר, צריך להיות מנוהל נכון וחייב לקדם את התלמיד.

מיכל מנקס: אנחנו הרי לא רוצים שהתלמידים יישארו באותה סיטואציה, באותו מצב, עם אותו סל שירותים ובלי שיתקדמו.

מיכל מנקס: הדבר השני, וזה מדד לשביעות רצון ההורים ואני כרגע לא נכנסת לגובה הסל וגודל הסל.

מיכל מנקס: גם זה היה נתון לדיון מאוד קריטי ואנחנו כרגע מדברים על הסל הנתון והידוע.

מיכל מנקס: האם היה חוסר שביעות רצון של הורים שבא לידי ביטוי בהגשת ערערים הן על הקביעה והן על השירותים?

מיכל מנקס: אם הבנתי נכון מדובר במספר זעום של ועדות השגה.

מיכל מנקס: תקנו אותי אם אני טועה.

מיכל מנקס: עד כאן בינתיים.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אנחנו נמשיך ואחר כך המשרד יענה על הרבה מהשאלות שיצופו.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את נציגי אלו"ט, עורך דין מיכאל זץ, מנהל אגף קידום זכויות.

מיכאל זץ: בוקר טוב אדוני.

מיכאל זץ: תודה רבה.

מיכאל זץ: אנחנו מאוד מברכים על הדיון החשוב הזה.

מיכאל זץ: לצערי חלק מהנתונים, אנחנו נחשפים אליהם כאן בפעם הראשונה.

מיכאל זץ: אכן השטח בוער.

מיכאל זץ: אחד הדברים שאנחנו היינו רוצים לדעת הוא מה מדדי ההצלחה שהוגדרו לפיילוט והאם מדדי ההצלחה האלה הושגו וכיצד התבצע השילוב של אותם ילדים השנה.

מיכאל זץ: אלה נתונים שלא קיבלנו ואנחנו לא יודעים.

מיכאל זץ: יצאנו לדרך עם הרפורמה הזאת שהכוונות שלה באמת היו טובות, אבל בפועל חוזר מנכ"ל טרם פורסם עם הנחיות ברורות ונהירות להורים.

מיכאל זץ: אנחנו מבינים ששאלון הראמ"ה הפך לחלק מרכזי בקביעת רמת התפקוד של הילד, שסל השירותים שניתן לילד הוא מרכיב נוסף במחשב ובעצם אין שיקול דעת לוועדה.

מיכאל זץ: אלה דברים שהיינו רוצים לקבל עליהם את התייחסות משרד החינוך, כולל כל מה שקשור לפרסום מתווה הכשרה של אנשי החינוך ואיך בעצם הכינו את מוסדות החינוך הרגיל כדי לוודא את הכלתם המיטבית של התלמידים שעתידים להשתלב בהם כתוצאה מהרפורמה.

מיכאל זץ: אלה דברים שאנחנו מאוד רוצים לדעת אותם ואנחנו נשמח להתייחסות.

מיכאל זץ: תודה.

רם שפע: מעולה.

רם שפע: הלוואי וכל הדוברים שלנו היו גם קצרים וגם ייגעו בדיוק בנקודות הקריטיות.

רם שפע: קבל פרגון.

רם שפע: רשמתי לפני, וגם אנחנו כוועדה רשמנו, את הנקודות האלה כי הן באמת סוגיות קריטיות שיצטרכו לקבל מענה.

וליד טאהא: צריך לשאול האם השינוי בחוק שינה משהו גם בפעילות שלהם.

רם שפע: של אלו"ט?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: הם פועלים בתוך הכיתות והשאלה היא מה השתנה לגביהם.

רם שפע: שואל חבר הכנסת טאהא האם בעקבות השינויים, יש איזשהו שינוי בפעילות שלכם בבתי הספר.

מיכאל זץ: אין לנו פעילות בבתי הספר.

מיכאל זץ: אנחנו מפעילים את האלו"טפים.

מיכאל זץ: אנחנו לא פעילים בבתי הספר.

מיכאל זץ: אנחנו כן נותנים סיוע למשפחות.

מיכאל זץ: אני יכול לומר שהמוקדים של אלו"ט הוצפו בפניות של הורים שהזכויות שלהם נפגעו, הן מהפרוצדורה, הן רמת תפקוד שלא מתאימה לילד והן סל שירותים שבעצם לא תואם ולא נכון ולא משקף את רמת התפקוד.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את נציגות ההורים.

רם שפע: נמצאים כאן כמה נציגים.

רם שפע: מי מכם רוצה להתחיל?

רם שפע: בבקשה, הנהגת ההורים הארצית.

רויטל אבו דגה: אני אשמח להתחיל.

רויטל אבו דגה: כמו שכבר אמרנו בעבר, הנהגת ההורים הארצית מאמינה מאוד שהשילוב היא הדרך הנכונה ואין שאלה בכלל, אבל השאלה היא כמובן איך.

רויטל אבו דגה: יש לנו כמה דברים שבלעדיהם לדעתנו אי אפשר להמשיך הלאה.

רויטל אבו דגה: קודם כל, שאלון הראמ"ה.

רויטל אבו דגה: הם לא פסיכיאטרים, הם לא פסיכולוגים, הם לא הוסמכו מעולם למלא שאלון שהוא אבחון לכל דבר ולא משנה כמה קיצרו בשאלות או לא קיצרו בשאלות כאשר לדעתי לא קיצרו בשאלות.

רויטל אבו דגה: השאלון הזה בעצם לא מתייחס באופן נכון לכל הלקויות.

רויטל אבו דגה: ילד שיש לו לקות פיזית, זה לא רלוונטי ללקות הפדגוגית שלו וכרגע אין שאלון שמאפשר פילוח של צרכים.

רויטל אבו דגה: מבחינת הכשרות.

רויטל אבו דגה: עדיין לא התקיימו - גם לפני תקופת הקורונה - הכשרות משמעותיות ללימודי הוראה במכינות.

רויטל אבו דגה: צוותי החינוך עצמם בשטח לא קיבלו הכשרות מלאות, אלא מקסימום 30 עד 60 שעות בשנה וזה ממש לא מתקרב למה שאפשר ללמה או צריך ללמד על לקויות למידה או באופן כללי על מוגבלויות.

רויטל אבו דגה: הכשרת לבבות, זה משהו שהוא מאוד מאוד קריטי.

רויטל אבו דגה: הורים וילדים בחינוך הרגיל לא מכירים את מי שנכנס אליהם.

רויטל אבו דגה: הם לא ידעו להכיל את מי שנכנס אליהם, את הילדים המדהימים שנכנסים אליהם.

רויטל אבו דגה: הם לא ידעו להכיל אותם.

רויטל אבו דגה: כנ"ל הילדים שנכנסים לחינוך הרגיל, הם לא יודעים לאן הם נכנסים.

רויטל אבו דגה: ההורים שלהם לא יודעים לאן הם נכנסים.

רויטל אבו דגה: זה כאן איזה שהם תהליכים שכביכול התחילו לפני תקופת הקורונה בצורה מאוד מועטת ורעועה, נעצרו לחלוטין בעקבות הקורונה וכרגע אנחנו לא רואים איך משרד החינוך ערוך ומוכן גם מהבחינה הזו וגם מבחינת ההנגשה לקבל ולהכיל באופן שיתאים ויהיה נכון גם לילדים המכילים וגם לילדים המשולבים.

רויטל אבו דגה: חשוב לנו להדגיש שילדים עם לקויות למידה, יש כאן חזון מאוד מאוד גדול שמערכת החינוך הרגילה צריכה לדעת לתמוך ולהכיל את הילדים עם לקויות הלמידה, שהם צריכים להיות חלק ממערכת החינוך הרגילה כבר היום או כבר אתמול.

רויטל אבו דגה: בגדול זה חזון מאוד מאוד יפה ונכון אבל כרגע אנחנו בסטטוס שהילדים האלה מלכתחילה מגיעים עם התמיכות הלא ראויות, שלא מתאימות להם, ומערכת החינוך עדיין לא שם.

רויטל אבו דגה: כפי שאמרתי, היא באמת עדיין לא יכולה לקבל את כל הלקויות.

רויטל אבו דגה: צריך לשים לב לדברים האלה, גם כשמסתכלים על כל ילד בפני עצמו.

רויטל אבו דגה: אנחנו נלך גם על העניין של הסייעות, כרגע הילדים מקבלים שעות מסוימות של סייעות.

רויטל אבו דגה: זאת אומרת, חלק משעות הלימוד שלהם הן בעצם ללא סייעת ולפעמים זה חלק ניכר משעות הלימוד שלהם.

רויטל אבו דגה: זה פחות או יותר כמו לשים ילד בכיתה שזקוק למשקפיים, לא רואה בלי משקפיים, אז בחלק מהשעות הוא מקבל משקפיים ובחלק מהשעות הוא לא מקבל משקפיים.

רויטל אבו דגה: אנחנו לא חושבים שהוא יכול ללמוד בצורה הזאת, בטח לא ליהנות מהלמידה ובטח לא להתקדם לאן שהוא.

רויטל אבו דגה: דבר נוסף בנושא הסייעות.

רויטל אבו דגה: כרגע השכר הוא מאוד נמוך.

רויטל אבו דגה: הוא לא רק נמוך אלא הוא מאוד מאוד נמוך וזה לא מאפשר גיוס של כוח אדם, בטח לא כוח אדם איכותי.

רויטל אבו דגה: יש דברים קריטיים שחשוב לנו להדגיש.

רויטל אבו דגה: יושב ראש הוועדה לא יכול להיות מטעם משרד החינוך.

רויטל אבו דגה: גורם מקצועי לא יכול לשמש גם כגורם המכריע והשיפוטי של צורכי הילד כאשר הוא צריך להסתכל גם על צורכי המערכת.

רויטל אבו דגה: אנחנו צריכים למצוא כאן גורם אובייקטיבי.

רם שפע: יש לכם הצעה פרקטית?

רם שפע: זה נושא שמעסיק הרבה אנשים.

רם שפע: לאור העובדה שנושא יושב ראש הוועדה עלה מכמה גורמים, מעניין אותי לדעת אם יש לכם פתרון ספציפי שאתם חושבים שהוא פתרון נכון יותר.

רויטל אבו דגה: בעבר, עד לפני שנה, זאת הייתה הרשות.

רויטל אבו דגה: אני לא יודעת לענות לך אם זה הדבר האובייקטיבי.

רויטל אבו דגה: זה משהו שצריך לעשות בחשיבה מעמיקה ולא בשלוף.

רם שפע: שאלתי האם חשבתם על זה.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: מקבל.

רויטל אבו דגה: אני יכולה להגיד לך שהתחושה היא שכאשר זה היה בידי הרשויות, זה היה פחות לא אובייקטיבי אבל עדיין לא אובייקטיבי.

רויטל אבו דגה: זאת אומרת, צריך למצוא באמת אולי יושב ראש משותף.

רויטל אבו דגה: דבר נוסף.

רויטל אבו דגה: חשוב לשמר את מסגרות החינוך המיוחד על פי הצרכים של הילדים בשטח בפועל.

רויטל אבו דגה: לא לנסות להוביל למצב של סגירת כיתות קטנות או סגירה של מוסדות חינוך כמו שיוצא לנו לשמוע מפה ומשם.

רויטל אבו דגה: בינתיים עד כאן.

רם שפע: תודה רבה לכם.

רם שפע: הצגת את הנקודות החשובות והענייניות.

רם שפע: חברת הכנסת פרומן רוצה לומר משהו.

אורלי פרומן: תודה.

אורלי פרומן: בגדול אני מברכת על הרעיון של המהלך שטומן בחובו, כמו שמיכל אמרה, שני אלמנטים כאשר האחד הוא בחירת ההורים והשני הוא התקציב שאמור ללכת עם הילד.

אורלי פרומן: אלה מסקנות של ועדת דורנר בזמנו.

אורלי פרומן: תקציב הולך עם הילד וזה כלל שלא קיבלתי כאן תשובה האם הוא מתקיים.

אורלי פרומן: יש סל בית ספרי, יש סל אישי, הסל הבית ספרי הוא אחוז מסוים מכלל התלמידים בבית הספר ואם מספר התלמידים הזכאים עולה, זה אומר שכל ילד מקבל פחות.

אורלי פרומן: האם הסל האישי באמת הולך אתו במלואו?

אורלי פרומן: ערבבו כאן לדעתי שני מושגים, התיקון לחוק החינוך המיוחד עם תכנית ההכלה, שזה סיפור אחר לגמרי.

אורלי פרומן: בתקציב 13 כתוב תקציבי יישום, חוק ההכלה וההשתלבות אבל לא להתבלבל, אנחנו מדברים על תיקון לחוק לחינוך מיוחד.

אורלי פרומן: אפשר לדבר יום אחד על פיתוח מודלים מכילים כמו חמשת בתי הספר שיש היום בארץ ולמה לא מרבים בהם.

אורלי פרומן: אנחנו מדברים רק על התיקון.

אורלי פרומן: היכן התקציבים שהיו מיועדים לכיתות חינוך מיוחד והאם נפתחו בעקבות הרפורמה פחות כיתות לחינוך מיוחד מפני שיותר ילדים משתלבים בכיתות הרגילים בבית הספר?

אורלי פרומן: אם כן, היכן התקציבים שהיו מיועדים בתוך כל סך התקציבים הזה?

אורלי פרומן: אדוני היושב ראש, אני חייבת כן לומר שיש הרבה מאוד תלונות על נושא של התנהלות הוועדה.

אורלי פרומן: אני מאוד סבלנית לתהליך.

אורלי פרומן: זה תהליך מאוד מורכב וקשה.

אורלי פרומן: מצד אחד לא פורסמו – אנחנו רואים לראשונה - תוצאות הפיילוט של מחוז צפון שהיה מאוד משמעותי.

אורלי פרומן: מהר מאוד בתקופה לא נורמלית שעבר משרד החינוך ועברה המדינה, מה החיפזון הזה היה להחיל את הרפורמה הזאת מיד על פני כל הארץ לפני שלפחות נערכו דיונים מעמיקים - אולי נערכו ברמת המשרד אבל ודאי לא ברמה הציבורית ובכנסת – על המסקנות של הפיילוט שנערך במחוז צפון?

אורלי פרומן: יש הרבה מאוד תלונות על הנושא של הוועדה.

אורלי פרומן: אני רק אחדד את מה שאמרה נציגת ההורים.

אורלי פרומן: כאשר יושב ראש הוועדה הוא איש הרשות, הוא יילחם על הילדים שלו.

אורלי פרומן: זה לא שאנשי המשרד לא נלחמים על כל ילד, אבל אנשי המשרד באים עם התקציב והשיקולים שלהם הם שיקולים אחרים.

אורלי פרומן: יש כאן עדויות של אנשים מתוך הוועדה: שהמפקחת הכוללת לא הייתה ב-זום ובשלב ההצבעה ויושבת הראש העלתה אותה רק כדי שהיא תגיד שהיא מתנגדת והיא תיחשב בהצבעה ובזה תם העניין.

אורלי פרומן: שעונים שטלפונית לא מאשרים זכאות ובזה תם ונשלם.

אורלי פרומן: אנשי מקצוע שישבו היום 10 שעות לחינם ודעתם המקצועית חסרת משמעות.

אורלי פרומן: משתף אתכם ברגע זה, נתתי הנחיה לעצור את ביזיון הוועדות בעיר.

אורלי פרומן: לא המשיך להיות חותמת גומי, לא אמשיך לשמש חלק מוועדות פוגעות במכוון בילדי העיר – אולי לא במכוון, זה רגע של כעס – שלא מקבלים את זכותם הבסיסית לאחר מיצוי תהליכים בבתי הספר.

אורלי פרומן: היום אנחנו מדברים על מאות ועדות, אולי אלפי ועדות, שמתקיימות בכל הארץ.

אורלי פרומן: לא דובר כאן על תקציבי הנגשה שזה סיפור אחר מתקציבים שפורטו כאן.

אורלי פרומן: תקציבי הנגשה למוסדות החינוך.

אורלי פרומן: מחזק את הסיפור של עבודה עם מנהלי אגפי חינוך שבעיני זה קריטי.

אורלי פרומן: הם חיים שם את היום יום, הם מכירים את הילדים, מכירים את המשפחות, מלווים את הילדים מגיל גן או מגיל לידה עד בגרותם.

אורלי פרומן: עבודה עם ההורים.

אורלי פרומן: לפני ועדה כזאת צריכה להיעשות גם עבודה עם ההורים כמו לחילופין עבודה עם המורים, ארגוני מורים, על כל התהליך הזה.

אורלי פרומן: אני הייתי כן רוצה באיזשהו שלב – אולי לא היום – לעשות זום על הפיילוט של מחוז צפון, להבין מה היו היעדים, מה אומרים המספרים האלה כאשר חלק מהמצגת לא מתורגמת לאחוזים ומספרים לא תמיד אומרים משהו.

אורלי פרומן: בשם השקיפות הניהולית ובשם השקיפות הציבורית המתבקשת לפרסם את התהליך ואת המסקנות של מחוז צפון ובאמת להיות קשובים למה שקורה בשטח.

אורלי פרומן: הכיוון הוא נכון, הכיוון הוא טוב, הפן הערכי שמלווה את זה הוא מאוד מאוד משמעותי אבל כנראה שאנחנו צריכים לעשות עוד משהו.

אורלי פרומן: אני רוצה לשמוע גם את הבעיות ולא רק את הדברים היפים שהוצגו כאן.

רם שפע: חברת הכנסת פרומן, באופן לא מפתיע העלית נקודות מעולות.

רם שפע: אני חייב לומר שני דברים.

רם שפע: ראשית, אני חושב שאנחנו חייבים להתייחס למסקנות של יישום הרפורמה בצפון.

רם שפע: אני רוצה להעיר הערה סמנטית לכולנו.

רם שפע: המונח פיילוט הוא קצת מבלבל.

רם שפע: עבר כאן חוק, יצאה רפורמה לדרך.

רם שפע: מה שקורה בצפון, הוא לא פיילוט כי פיילוט בדרך כלל, בהחלטות ממשלה, פיילוט זה משהו שאחריו מחליטים האם להתקדם או לא.

רם שפע: כרגע עבר החוק ומתקדמים.

רם שפע: לכן אני אומר לכולנו שזה לא טוב שנשתמש במילה פיילוט כי זה נותן לנו תחושה שאפשר לעצור במובן החוקי.

רם שפע: אני מסכים אתך מאוד שהדבר הכי קריטי כרגע – כתבת לי את זה לפני שדיברת – הוא שאנחנו נבין מה היו המדדים והיעדים שהמשרד הציב לעצמו ליישום בצפון והאם הם עמדו בהם או לא.

רם שפע: בסוף הדיון נשמע מכם אם יש לכם כבר התייחסות, ואם לא – נעשה את זה בפעם הבאה.

רם שפע: חד משמעית זה כרגע הדבר הכי קריטי.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את נציג נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, אמיתי שוחט, מנהל תחום שילוב בחינוך.

רם שפע: מאוד חשוב לנו לשמוע את עמדתכם.

אמיתי שוחט: שלום לכולם.

אמיתי שוחט: בוקר טוב.

אמיתי שוחט: תודה רבה על קיום הישיבה.

אמיתי שוחט: בשנתיים וחצי האחרונות, מאז הפציעה הרפורמה, אנחנו מנסים להבין לאיזו דרך היא לוקחת אותנו, האם לדרך שבסופה יותר ילדים ישתלבו ויעשו את זה בצורה טובה יותר, האם השילוב יהפוך להיות הדרך העדיפה, או לדרך אחרת, שמה שמנחה בדרך האחרת אלה שיקולים אחרים.

אמיתי שוחט: ההצעות מדברים על שילוב.

אמיתי שוחט: בחירת ההורים, זה דבר מדהים כפי שכבר נאמר.

אמיתי שוחט: אנחנו מעריכים את זה.

אמיתי שוחט: האנשים במשרד הם אנשים טובים והכוונות טובות.

אמיתי שוחט: אבל אחרי שאמרנו את זה, לצערנו בכל נקודת מבחן של המשרד, הוא בחר לבחור בדרך השנייה.

אמיתי שוחט: זה התחיל בכך שהמשרד גנז את הפיילוט של ועדת דורנר, שזה באמת היה פיילוט, ובלי להודיע לאף אחד, בלי להתייעץ עם ארגונים של אנשים עם מוגבלות, עם אנשי מקצוע, הביא את הרפורמה בחינוך המיוחד לתיקון החקיקה.

אמיתי שוחט: זה המשיך בדיונים בוועדה, דיונים ארוכים מאוד בוועדה, כאשר בתחילת הדיונים משרד החינוך ניסה להוציא את הילדים עם המוגבלויות בשכבות הגבוהות אל מחוץ לחוק החינוך המיוחד כי יש להם חלופה ראויה.

אמיתי שוחט: זה המשיך בסירוב להשוות תקציב לילדים המשולבים לתקציב החינוך המיוחד.

אמיתי שוחט: אם הם היו עושים את זה, השילוב היה הופך לאופציה עדיפה.

אמיתי שוחט: כרגע הם עדיין צריכים לקושש כל מיני שירותים שקיימים או שלא קיימים בבית הספר.

אמיתי שוחט: רק אחרי מאבק עיקש – והמילה עיקש כאן היא בהמעטה - משרד החינוך הסכים להכניס מענים שיהיו בחוק.

אמיתי שוחט: המשרד לא הסכים שיהיו מענים בחוק אלא רק אחרי מאבק של הנציבות זה נכנס, מה שאנחנו מכירים כתוספת השנייה.

אמיתי שוחט: אחרי סיום החקיקה משרד החינוך התחיל בהתייעצויות.

אמיתי שוחט: היינו בטוחים שהוא למד מהשגיאות שלו, אבל לצערנו אנחנו רואים שלא כי מה שהיה בהתייעצויות, המחוון למשל שעלה מההתייעצויות האלה, התחיל להיות מיושם במחוז צפון אבל משום מה נעלם כשזה עבר ליישום בכל הארץ.

אמיתי שוחט: אם אנחנו מדברים על היישום במחוז צפון, אין נתונים ואין מידע.

אמיתי שוחט: מנהלי מחלקות חינוך, שהם אלה שאמורים ליישם, לא קיבלו את המידע הזה.

אמיתי שוחט: מספיק לקרוא את הדוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, כמו שהיושב ראש הזכיר בתחילת דבריו, ולראות פעמים נאמר שם שלא קיבלו נתונים ולא הועברו נתונים.

אמיתי שוחט: אני אעלה שאלה שבוערת כאן.

אמיתי שוחט: אם באמת הניסוי בצפון היה כל כך מוצלח כמו שהציגו במצגת – כאשר גם על הנתונים שהוצגו שם יש לי סימני שאלה – למה שינו בצורה דרסטית כל כך את אופן קבלת הזכאות לשירותי חינוך מיוחד?

אמיתי שוחט: למה ביטלו את המחוון, למה הכריזו ששאלון הראמ"ה הוא הגורם המרכזי בקביעת הזכאות?

אמיתי שוחט: הנציבות, בפברואר, אחרי שניסינו לקבל מידע מהמשרד, אחרי תלונות שעלו מהשטח, פנינו למשרד החינוך ואמרנו להם שאנחנו עושים כנס שמיועד לשמוע את הקולות מהשטח.

אמיתי שוחט: הכנס הזה התקיים בסוף פברואר, העברנו את המסקנות למשרד החינוך באמצע מרס, באנו עם הרבה מסקנות, הוועדה קיבלה את המסקנות שלנו – אבל עד היום לא קיבלנו התייחסות למה שעלה מאותו כנס.

אמיתי שוחט: זאת עוד נקודת מבחן שמשרד החינוך היה צריך לעמוד בה ולצערנו הוא נכשל בה.

אמיתי שוחט: חלק מהדברים שעלו כאן בוועדה, הרבה מהטענות מוכרות לנו ולצערנו נחשפנו גם אליהן.

אמיתי שוחט: היות ויש בג"ץ שנמצא עכשיו בדיונים בממשלה לגבי התשובה, אני לא אתייחס לטענות שקיימות אבל אנחנו מכירים את הטענות האלה והן מדאיגות מאוד גם אותנו.

אמיתי שוחט: השורה התחתונה מבחינתנו היא שיישום הרפורמה – ושוב, אנחנו מדברים כאן על פיילוט, אנחנו מדברים כאן על יישום כמו שאמר היושב ראש, אנחנו מדברים כאן על יישום בכל הארץ – היישום הזה חייב להיות מלווה ולאורך שנים על ידי הוועדה, על ידי אנשים עם מוגבלות ועל ידי ארגונים ואי אפשר להשאיר אותו למשרד החינוך בצורה בלעדית.

אמיתי שוחט: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: ביקורת נוקבת וחשובה.

רם שפע: אני רוצה לעבור לחבר הכנסת אבו שחאדה שנמצא אתנו ב-זום מפאת קורונה.

רם שפע: אחריו ידבר חבר הכנסת להב הרצנו.

סמי אבו שחאדה: צהרים טובים.

רם שפע: קודם כל, מה שלומך?

סמי אבו שחאדה: ברוך השם.

סמי אבו שחאדה: בסדר גמור.

סמי אבו שחאדה: מה שלומכם?

רם שפע: סטנדרטי.

סמי אבו שחאדה: גם אני רוצה לברך על הישיבה המאוד חשובה אבל העניין הזה של הנתונים בלי דיפרנציאציה הוא קצת בעייתי בעיני.

סמי אבו שחאדה: לשמוע שיש 275,000 תלמידים בחינוך המיוחד בלי החלוקה לחינוך ממלכתי-דתי, ממלכתי רגיל ומממלכתי ערבי, הוא מאוד בעייתי.

סמי אבו שחאדה: יותר בעייתי מזה זה שבערים המעורבות זו שאלה מאוד חשובה.

סמי אבו שחאדה: אני עבדתי כמה שנים טובות במערכת החינוך ביפו.

סמי אבו שחאדה: ביפו אין בית ספר לחינוך מיוחד כי נאמר לערבים ביפו שיש הרבה מסגרות בתל אביב וזה יכול להתאים באופן יותר פרטני למקרה זה או זה.

סמי אבו שחאדה: אני חקרתי קצת את הנושא של אנשים עם צרכים מיוחדים בחברה הערבית ולצערי האחוז שלנו באוכלוסייה הזאת של אנשים עם מוגבלויות הוא הרבה יותר גבוה מאשר הממוצע הארצי.

סמי אבו שחאדה: זה אומר שגם הגיוני שבחינוך המיוחד אנחנו נהיה יותר רבים.

סמי אבו שחאדה: אני אשמח לשמוע נתונים אבל אני מניח שאם יש אבחונים והם נעשים בזמן הנכון וכולי, יהיו לנו יותר אחוזים בין ה-275,000, מעל האחוז שלנו באוכלוסייה.

סמי אבו שחאדה: ברגע שאנחנו מדברים על אנשים עם צרכים מיוחדים, מה קורה לתלמידים שלנו בכל הערים המעורבות?

סמי אבו שחאדה: היום יש כ-200,000 אזרחים ערבים בערים המעורבות – בלוד, ברמלה, בחיפה, בעכו, בנוף הגליל, בכרמיאל, בבאר שבע, בירושלים ובעוד הרבה מקומות קטנים אחרים במספרים יותר קטנים.

סמי אבו שחאדה: השאלה מה קורה עם התלמידים בחינוך המיוחד בשלב הזה?

סמי אבו שחאדה: אני הייתי שמח לשמוע נתונים לגבי כמה תלמידים ערבים יש בחינוך המיוחד, מה מספר המסגרות של חינוך מיוחד בחברה הערבית והאם יש לנו גם נתונים של מה קורה עם התלמידים הערבים בערים המעורבות?

סמי אבו שחאדה: לי יש תחושה שבלי לשים לב, בלי לחשוב על זה יותר מדי, כמו שקורה עכשיו בישיבה – וחוץ מחברי הכנסת הערבים, אנחנו לא רואים נציגים ערבים מדברים בישיבה הזאת, כמו שקורה בישיבות רבות אחרות לצערי – אני חושב שהתלמידים הערבים במקומות האלה הופכים להיות שקופים ולצערי זה מביא למחיקה של הזהות שלהם ושל הקשר שלהם לתרבות.

סמי אבו שחאדה: תלמידים ערבים הולכים לחינוך העברי ושם הם לא מקבלים מענה בשפה שלהם ואז הם גם לא לומדים את השפה שלהם.

סמי אבו שחאדה: ממילא יש להם גם קשיים, לחלק גדול מהם, בקליטת השפה, ומה שקורה זה שבסוף הם לא נקלטים לא בחברה היהודית במדינת ישראל, שלצערי הרב לא קולטת יותר מדי לא יהודים משום מקום אחר בעולם ולא רק בגלל העניין הרפואי, וגם לא הופכים להיות חלק מהחברה שלהם בגלל שאיבדו את השפה ויצאו בכלל מהמסגרות של החברה בה הם נמצאים.

סמי אבו שחאדה: כך אנחנו מאוד לא עוזרים לחלק גדול מהתלמידים שאמורים לקבל דווקא עזרה יותר גדולה מהממוצע.

סמי אבו שחאדה: חברה היא יותר מוסרית, יותר תקנית, יותר טובה, ברגע שהיא עוזרת לאנשים המוחלשים שבה ולא לאנשים החזקים שבה.

סמי אבו שחאדה: הייתי שמח לשמוע תשובות גם לגבי התהיות האלה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

סמי אבו שחאדה: תודה על הדיון החשוב.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: אני מוכרח להתייחס במילה לסוגיית המצב בחברה הערבית, מבלי להתייחס לתוכן עצמו.

רם שפע: אני בטוח שיש פערים.

רם שפע: אני אומר כאן כל פעם בכל דיון ואני אומר את זה גם עכשיו, שאני מתייחס לתלמידות ולתלמידים בחברה הערבית בדיוק כמוך במובן הזה שאכפת לי מאוד מאוד לשמוע את הנציגים שלהם.

רם שפע: בסופו של דבר עולים ל-זום המוני אנשים, המונים, נמצאים כאן היום עשרות, ואם היה מישהו, נציג של החברה הערבית בכל הקשר, הייתי שמח לתת לו לדבר.

רם שפע: אני אשמח לדעת איך מייצרים מציאות כזאת אבל אין טעם כל פעם זמן הדיון להגיד שאין נציגות.

רם שפע: אין נציגות כי הם לא עולים לדבר.

רם שפע: אני בשמחה רבה אתן למי שרוצה לדבר.

רם שפע: אני אפילו אתן לו עדיפות אבל בסוף צריך לוודא שהם עולים אתנו.

רם שפע: אני שם את זה גם לפתחכם.

רם שפע: זאת הדרך היחידה.

יוראי להב-הרצנו: אני מודה לך על קיום הדיון, אדוני היושב ראש.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד כי היחס של מדינה ושל חברה לאנשים עם צרכים מיוחדים מגדיר בעיני את איך שהיא נמדדת.

יוראי להב-הרצנו: לכן הדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

יוראי להב-הרצנו: בגלל שאני חושב שהוא חשוב, אני רוצה להצטער על כך שמלבדך אין אף חבר קואליציה או חברת קואליציה שבחרו להשתתף בדיון היום כאן בוועדת החינוך.

יוראי להב-הרצנו: כנראה שיש דיונים יותר חשובים בוועדות אחרות שנוגעים לראש הממשלה ולכן הם פחות מוצאים את עצמם כאן.

אורלי פרומן: צריך לומר שאנחנו מצטרפים.

אורלי פרומן: אנחנו שלושתנו יושבים כאן ותוהים ותמהים.

אורלי פרומן: אנחנו דנים בנושא של ילדי החינוך המיוחד, הילדים בעלי הצרכים המיוחדים, אין כאן עניין פוליטי, אין כאן עניין של קואליציה ואופוזיציה, ואיפה נמצאים כל חברי הוועדה האחרים?

אורלי פרומן: איך זה יכול להיות?

יוראי להב-הרצנו: אמנם אני לא חבר קואליציה אלא חבר אופוזיציה אבל אני רוצה להתנצל בפני נציגי ההורים ואלו"ט וכל הנציגים שהגיעו לכאן על כך שאנחנו מעט חברי כנסת.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול את נציגת משרד החינוך.

יוראי להב-הרצנו: אני לא אאריך ולא אעבור על כל המדדים שאני חושב שנכון להתייחס אליהם.

יוראי להב-הרצנו: שקף 24 שמדבר על תובנות ופתרונות לאתגרים.

יוראי להב-הרצנו: מאחר ואנחנו מדברים על האם התיקון הצליח ואיך נכון להמשיך אותו.

יוראי להב-הרצנו: מטריד אותי שגם נציגת ההורים רויטל, גם נציג אלו"ט וגם נציג נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות העלו הרבה מאוד מדדים שפשוט אין להם שום התייחסות לתובנות ופתרונות לאתגרים.

יוראי להב-הרצנו: השורה של האתגרים הם יחסית טכניים ולא מהותיים וגם הפתרונות הם יחסית טכניים ולא מהותיים.

יוראי להב-הרצנו: אני לא אעבור אחד-אחד אבל בעיקר רויטל, נציגת ההורים, העלתה שורה של אתגרים מהותיים שבמצגת של משרד החינוך אני פשוט לא רואה התייחסות אליהם ולא פתרון.

יוראי להב-הרצנו: לפיכך אני אשמח לקבל מענה או עכשיו או בדיון הבא, במיוחד לשאלה של מה המדד להצלחה של התיקון עד כה והאם עמדנו בו.

יוראי להב-הרצנו: אם לא עמדנו בו, מדוע לא עמדנו בו ועם פירוט וירידה לרזולוציה של מדדים ומספרים.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

רם שפע: תודה לך.

רם שפע: אני מתלבט אם להתייחס לנושא קואליציה ואופוזיציה.

רם שפע: אני רק אומר שאני נציג הקואליציה ויזמתי את הדיון הזה כי הוא חשוב לי והתחייבתי לעשות אותו גם בהמשך.

רם שפע: צריך לומר בהגינות שיש הרבה דיונים שמתקיימים היום בכנסת במקביל בשלל נושאים ולא רק בוועדת הכספים.

רם שפע: אני בטוח שרוב חבריי נמצאים בדיונים אחרים ובכל זאת אני אצטרף ואומר שאני אשמח מאוד שבשאר הדיונים בנושא הזה יצטרפו גם חבריי לקואליציה וגם חברי לאופוזיציה כי אין עניין בהקשר הזה.

יוראי להב-הרצנו: אתה יחיד ומיוחד.

רם שפע: אם הצלחתי להוציא מזה מחמאה שאני יחיד ומיוחד, עשינו משהו טוב בדיון.

רם שפע: אבל בוא נעזוב את הנושא הזה כי הוא באמת לא העיקר.

סמי אבו שחאדה: אני אשמח מאוד אם תעזור לי לקבל תשובות.

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: רשמתי לפני המון שאלות.

רם שפע: ניתן למשרד להתייחס בסוף כי אחרת לא נצליח לנהל את הדיון הזה.

רם שפע: יש המון שאלות שהמשרד יצטרך להתייחס אליהן בהמשך הדיון.

רם שפע: אני רוצה להמשיך ולשמוע את נציגות המנהלים, את מנשה לוי.

רם שפע: בשעה 12:05 לכל המאוחר נצטרך לסיים מכיוון שיש לנו דיון נוסף כאן.

רם שפע: לכן, מי שמדבר עכשיו, בבקשה להיות תמציתי.

מנשה לוי: אני אשתדל להיות תמציתי ולומר בכמה נקודות את מה שאני חושב, בשם הרבה מאוד מנהלים.

מנשה לוי: מי שאמור ליישם בשטח את הרפורמה חינוך המיוחד, אלה הם מנהלי בתי הספר והצוותים החינוכיים וחבל שהם לא נשמעים יותר ולא מיוצגים יותר.

מנשה לוי: זה לתשומת לבם של חברי הנהלת משרד החינוך.

מנשה לוי: קודם כל, מנהלי בתי הספר מקדמים בברכה את הרציונל של חוק החינוך המיוחד וגם של הרפורמה שמיישמת את החוק הזה.

מנשה לוי: הרפורמה נכונה.

מנשה לוי: היא מוסרית והיא צודקת.

מנשה לוי: השילוב הזה של ילדי החינוך המיוחד במסגרות הרגילות אכן צריך להיעשות ומהשילוב הזה ירוויחו כולם.

מנשה לוי: כולם ירוויחו, גם תלמידי החינוך המיוחד וגם תלמידי החינוך במסגרות הרגילות.

מנשה לוי: אבל צריך לעשות את זה בשום שכל ואני חושב שיש שתי מטרות מוסוות ברפורמה הזאת של משרד החינוך שאני דוחה אותן מכל וכל וחייבים לומר אותן בריש גלה.

מנשה לוי: המטרה הראשונה.

מנשה לוי: משרד החינוך רוצה להקטין את מספר תלמידי החינוך המיוחד כדי לחסוך הרבה מאוד כסף.

מנשה לוי: זאת מטרה מוסווית שאני אומר אותה כאן על השולחן.

מנשה לוי: המטרה השנייה היא להעביר כמה שיותר תלמידי החינוך המיוחד מהמסגרות של החינוך המיוחד למסגרת הרגילות ולסגור בהדרגה את בתי הספר לחינוך מיוחד, דבר שאסור שיתקיים אבל זאת מטרה מוסווית שנייה.

רם שפע: אתה יכול להגיד על מה אתה מבסס את הטיעון לשתי המטרות האלה?

רם שפע: זאת ביקורת חריפה.

מנשה לוי: זאת ביקורת חריפה ואני רגיל לדבר חריף.

מנשה לוי: כזה אני ואני לא פוחד מאף אחד.

רם שפע: את זה אנחנו יודעים.

רם שפע: זה לא העניין.

רם שפע: אני רק שואל על מה אתה מבסס את זה.

מנשה לוי: אני אתן לך דוגמאות שהושמעו גם בכתבת תחקיר בערוץ 11 לפני כשבועיים, איך מתנהלות ועדות הזכאות והאפיון.

מנשה לוי: לצערי אני לא מוצא מסמך כתוב כי ההוראות האלה נמסרות ליושבי ראש ועדות זכאות ואפיון בעל פה, אבל יש עדויות מתוך ועדות זכאות ואפיון של חברים בוועדות זכאות ואפיון שלצערי רואיינו בעיוות קול ובעיוות תמונה ונאמר שם שההתנהלות של ועדות זכאות ואפיון הייתה התנהלות של הקשחת קריטריונים לקבלת זכאות כתלמיד חינוך מיוחד וגם קביעת מכסות.

מנשה לוי: זה לא נאמר בכתב אבל מפקחים פנו למנהלים, לא אחד ולא שניים, ודרשו מהם לא להעלות רשימות של 15, 20 תלמידים לוועדות זכאות ואפיון אלא להסתפק במכסות של עד חמישה תלמידים - אני אומר את זה בשם תלמידים רבים שנאמר להם על ידי מפקחים – ובוועדות זכאות ואפיון כאשר יושב ראש לוחץ על חברי הוועדה לא לאשר, אך הוא אמר את זה?

מנשה לוי: בקלות רמה מדי רמה שלוש וארבע, כאשר מחלקים יחסית בנדיבות לב רמה אחת ושתיים שמבחינת תקצוב בואו נאמר שלא ניתן לעשות הרבה לטובת מענים טובים לתלמידי החינוך המיוחד שזקוקים לתקצוב כמו שצריך.

מנשה לוי: בעיה נוספת.

מנשה לוי: אני חושב שהרפורמה הזאת של החינוך המיוחד הייתה צריכה להביא כסף, תקצוב נוסף לתלמידי החינוך המיוחד בכל המסגרות, גם במסגרות החינוך המיוחד וגם במסגרות הרגילות ומה שאני רואה בפועל זה שמקצצים בתקציבים לתלמידי החינוך המיוחד, גם במסגרות המיוחדות וגם במסגרות הרגילות.

רם שפע: משפט לסיכום בבקשה.

מנשה לוי: כבר סיכום?

מנשה לוי: אורלי פרומן שמבינה חינוך אמרה נכון.

מנשה לוי: היא אמרה שהיא לא בטוחה שהתקצוב נוסח ועדת דורנר שהתלמיד של החינוך המיוחד שעובר לחינוך הרגיל אכן עובר במלואו, ואני רוצה לומר לך אורלי שהחשש שלך הוא אכן חשש מוצדק.

מנשה לוי: התקציב לא עובר.

מנשה לוי: רובו לא עובר עם התלמיד לבתי הספר הרגילים והתלמידים האלה מגיעים לבתי הספר הרגילים ולשמחתי ההורים ברובם נענו לקריאה שלי שבינתיים לא יעבירו – אני אומר את זה לצערי - את תלמידי החינוך המיוחד למסגרות הרגילות כי אין כוח אדם מיומן שיקבל אותם, אין תשתיות מוכנות שיקבלו אותם, אין בעלי מקצוע כמו פסיכולוגים, רופאים, תרפיסטים, קלינאי תקשורת, מרפאים בעיסוק, חדרי טיפול.

מנשה לוי: אין את זה ברמה מספקת בבתי הספר הרגילים.

מנשה לוי: בואו לבית הספר שלי, בית ספר חדש, אין את כל התשתיות האלה.

מנשה לוי: איך אני אקבל את תלמידי החינוך המיוחד?

מנשה לוי: עם מה אני אקבל אותם?

מנשה לוי: עם איזה תקציבים ועם איזה תשתיות ועם איזה כוח אדם?

מנשה לוי: המורים שלי הם מורים בחינוך הרגיל.

מנשה לוי: הם קיבלו הכשרות של אולי, במקרה הטוב, 30 שעות כאשר מורה, כדי לקבל תואר של מורה לחינוך מיוחד, צריך ללמוד שלוש שנים ועוד שנה.

מנשה לוי: ארבע שנים.

מנשה לוי: מה זאת הבדיחה הזאת שבתוך 30 שעות מורים רגילים יכולים ללמד תלמידי חינוך מיוחד?

מנשה לוי: מה זאת הבהלה הזאת לרוץ קדימה?

מנשה לוי: צריך לעצור את יישום הרפורמה לשנה אחת לפחות.

מנשה לוי: ליישם את מה שאני אומר כאן.

מנשה לוי: להכין תשתיות בצורה רגועה שנה אחת לפחות.

מנשה לוי: להכין את הצוותים החינוכיים, להכין את מנהלי בתי הספר, להכין את בעלי המקצוע.

מנשה לוי: לא לרוץ באטרף קדימה.

מנשה לוי: עוד לא הספקנו לסכם את הרפורמה בחינוך המיוחד במחוז הצפון וכבר ממשיכים הלאה לכל הארץ.

מנשה לוי: לאן ממהרים?

מנשה לוי: מה זאת ריצת האמוק הזאת?

מנשה לוי: לאן אנחנו ממהרים?

מנשה לוי: אנחנו בדרך נאבד את כל תלמידי החינוך המיוחד שיעברו והם לא יקבלו את המענים הנדרשים.

מנשה לוי: תודה רבה.

מנשה לוי: אתה יודע מה?

מנשה לוי: השיחות האלה בשבילי זה טיפול.

מנשה לוי: פשוט טיפול פסיכולוגי כי התסכולים שלי מחייבים אותי להגיע לפסיכולוג ובשיחות האלה אני מוציא קצת ממה שאני מרגיש ואני חושב שעושים עוול לתלמידי החינוך המיוחד.

מנשה לוי: חוסכים כספים על חשבון הגב שלהם ולא מתייחסים אליהם בצורה מקצועית כפי שהם זכאים לה.

רם שפע: אני שמח להוות עבורך את הוונטלציה הזאת.

רם שפע: אני מקווה שנעשה את זה גם עבור אנשים אחרים.

רם שפע: אני אומר לא בהומור שמבחינתי לפחות אחד הדברים שהוועדה הזאת צריכה להיות – ואני משתדל, אבל אני לא יודע אם אני עושה את זה טוב או לא – את מה שאנחנו אמורים להיות וזה קרקע חינוכית איך דיון מתנהל.

רם שפע: אנחנו לא נחסוך את הביקורת בסוף.

רם שפע: מי שיש לו חשש, אל חשש.

רם שפע: תודה מנשה.

רם שפע: אני רוצה שנמשיך.

רם שפע: אני מקבל המון הודעות במהלך הדיון מנציגים שרוצים לדבר, שהארגון הזה לא מייצג אותם וזה לא מייצג אותם אבל בסופו של דבר אנחנו רק בדיון הראשון.

רם שפע: אנחנו נשמע הרבה נציגים, גם נציגי ארגונים, ואחר כך גם נשמע נציגים אחרים.

רם שפע: אני מבקש את הסבלנות שלכם.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את עורכת הדין כרמית פולק כהן, היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.

רם שפע: הזווית שלכם חשובה.

מיכל שליאכטר: שלום.

מיכל שליאכטר: זאת לא כרמית.

מיכל שליאכטר: אני מיכל, אני עורכת דין ועובדת סוציאלית.

מיכל שליאכטר: בדיון הזה אני בשם כרמית.

מיכל שליאכטר: אנחנו רוצים להצטרף לדברים שאמר נציג המנהלים וגם לדברים שאמרו נציגים אחרים ולומר שגם אנחנו מקבלים מהשטח כל מיני פניות וכל מיני אמירות מגורמים שונים מהשטח שמתייחסים לקשיים ולחסרונות שיש כרגע.

מיכל שליאכטר: אנחנו שומעים שיש קשיים וכל מיני כשלים ואנחנו לא רואים איך – בלי לעצור רגע, בלי לבחון ובלי לקבל את הנתונים ולעבד אותם בצורה יותר רגועה ועמוקה – אפשר להמשיך ביישום של החוק.

מיכל שליאכטר: בסופו של דבר, בשורה התחתונה, מי שמשלם את המחיר, אלה הם הילדים.

מיכל שליאכטר: לכן חשוב לנו לקרוא לעצור לרגע את הדברים, לבדוק אותם לעומק ולראות איך אפשר לטייב את כל התהליך הזה ולהתקדם אתו.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חגית משה, סגנית ראש העיר ירושלים, מחזיקת תיק חינוך.

רם שפע: עו"ד רויטל כהן, יושבת ראש קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

רויטל כהן: שלום.

רויטל כהן: תודה רבה מאוד מאוד על הדיון החשוב הזה כי באמת גם אנחנו כהורים וגם הילדים שלנו נמצאים במצוקה מאוד גדולה ואתנו גם צוותי החינוך בשטח.

רויטל כהן: מפאת קוצר הזמן אני לא אחזור על הדברים שכבר שנאמרו אלא אוסיף דברים שעדיין לא נאמרו.

רויטל כהן: הדבר הראשון שאני רוצה להעלות זאת ההבטחה שגם גובתה בחוק שאף ילד שנמצא היום במערכת לא ייפגע כאשר בפועל רוב הילדים נפגעים ואני אסביר איך.

רויטל כהן: בעצם מבקשים מבתי הספר להקליד רק את מספר שעות הסייעת ואז המחשב באופן אוטומטי מוסיף 2.2 שזה היה הממוצע הכללי.

רויטל כהן: בפועל חלק מהילדים קיבלו יותר משתי שעות תמיכה מעבר לשעות הסייעת ויוצא שבפועל השעות שלהם מקוצצות ואז הם צריכים או לוותר על שעות תמיכה, בין אם זאת פרה-רפואית או לימודית, או לקצץ משעות הסייעת.

רויטל כהן: הצוותים באמת חסרי אונים.

רויטל כהן: הם אומרים לנו שזה מה שיש במערכת והם לא יכולים להקליד יותר ממה שהמערכת נתנה.

רויטל כהן: קודם כל, זה מתאים גם למה שקורה בוועדות הזכאות והאפיון, שם הדבר היחיד שהוועדה מסוגלת לעשות זה להקליד רמת תפקוד והמחשב נותן את גובה הסל.

רויטל כהן: גם כאן זה אותו הדבר.

רויטל כהן: המחשב נותן את גובה הסל ולאנשי המקצוע אין שום דרך לתת משהו שהוא מדויק לילד שעומד מולם.

רויטל כהן: בהמשך ישיר לזה, העובדה שגובה הסל בוועדות זכאות ואפיון, למרות ההבטחה, לא נקבע בצורה מקצועית אלא בצורה אוטומטית על ידי מחשב שנותן איזשהו ממוצע כללי, ואגב, הוא לא ממוצע.

רויטל כהן: אנחנו בדקנו, זה בדיוק המינימום, כביכול כל רמת תפקוד.

רויטל כהן: אחת הבעיות היא שאם בעבר רמות התפקוד היו בין מינימום למקסימום, היום רמות התפקוד כתובות בחוק "לא יפחת מ-", אבל בפועל אין לאף אחד דרך לתת לילד מה שהוא צריך והוא מקבל רק את המינימום.

רויטל כהן: דבר שני שגם נוגע לשקיפות.

רויטל כהן: יושבי הראש אמורים לנהל את הוועדות ואמורים להיות נקודת תקשורת להורים.

רויטל כהן: בפועל לא פרסמו עד לפני שבוע או שבועיים, את קיבלנו - אנחנו הארגונים של הורים לילדים עם צרכים מיוחדים - את המיילים שלהם, עד היום לא פורסמו לא מיילים ולא מספרי טלפון, לא של יושבי ראש ועדות זכאות ואפיון ולא של ועדות ההשגה ואומרים להורים שיפנו דרך המפקחת או דרך הרשות המקומית כאשר בעצם היושב ראש אמור להיות נקודת המגע להורה, גם כדי שהוא יוכל להעביר מידע סודי רק לבן אם אחד אם הוא רוצה וגם כדי שתהיה לו כתובת לדבר אתה לפעמים כאשר הקושי שלו הוא מול אנשי המערכת.

רויטל כהן: גם זה איננו.

רויטל כהן: אני רוצה לדבר גם על הנושא של חטיבות הביניים והתיכוניים.

רויטל כהן: בחטיבות הביניים ובתיכונים, אם היו טורחים להראות את זה לכבוד היושב ראש, היית רואה שיש צניחה חופשית במספר הילדים שבחרו להיות חלק מהחינוך הרגיל.

רויטל כהן: הסיבה לכך היא שמשרד החינוך לא תומך לא בחטיבות ולחלוטין לא בתיכונים וילדים שבוחרים ללכת לחינוך הרגיל, חלק מהבעיה גם נמצאת בזה שמשרד החינוך מספק שירותים – אמנם מוגבלים – פרה-רפואיים רק לילדים שנמצאים במסגרות החינוך המיוחד וזה בניגוד לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות שאומר שאסור להפלות בין ילד לילד בגלל סוגי המסגרות, אבל בפועל רק ילדים שנמצאים בתוך מסגרת החינוך המיוחד מקבלים חלק מהתמיכות והילדים שנמצאים בשילוב – כי הכלה זה ממש לא – לא מקבלים את אותם שירותים ילדים שהולכים למסגרות חינוך מיוחד.

רויטל כהן: אני רוצה לומר שעדיין יש טבלאות שממדרות את חלק מהתלמידים מהיכולת לקבל בכלל איזושהי זכאות לשירותי חינוך מיוחד, בין אם זה במסגרות חינוך מיוחד ובין אם זה במסגרות החינוך הכללי.

רויטל כהן: יש באמת בעיה בשלוש השנים האלה הקרובות בין תלמידים שנמצאים כעת בזמן זכאות לבין תלמידים שעברו כרגע ועדת זכאות ואפיון.

רויטל כהן: בעצם כל התלמידים אמורים להיות מסוגלים לבחור משנה לשנה לעבור מסוג מסגרת לסוג מסגרת לפי זכות ההורים, אבל משרד החינוך לא נערך לשלוש השנים הראשונות בצורה מיטבית והיום הוא מונע מילדים שנמצאים בתוך תקופת הזכאות שלהם, הוא מונע מהם לבחור מעבר מחינוך מיוחד לשילוב בחינוך הרגיל בזה שהוא אומר שאם הם לא עברו ועדת זכאות ואפיון, הוא לא יודע איך לתת להם את הזכאות מבחינה מספרית בסל ומונע מהם את הזכות לבחור.

רויטל כהן: בעצם אומר להם שהדרך היחידה שלהם היא לעבור שוב ועדת זכאות ואפיון ובעצם להסתכן בזה שהסל שלהם יקטן, כי אנחנו יודעים, וזה כבר נאמר, שיש הקטנה בפועל של הסל בדרגות התפקוד.

רויטל כהן: לגבי הראמ"ה, אני רוצה להגיד שזה ממש לעג לרש לחשוב שהבעיה היחידה היא העובדה שיש שם 180 שאלות.

רויטל כהן: הבעיה עם הראמ"ה היא אינהרנטית.

רויטל כהן: זה כלי שלא יודע באמת להעריך את עוצמת התמיכות שילד צריך או מה הוא בכלל צריך.

רויטל כהן: גם עצם העובדה שאנחנו ממשיכים לדבר על מה האפיון של הילד ומה התפקוד רק מראה שמשרד החינוך עדיין לא נמצא במקום שבו הוא מבין שמה שצריך לבדוק זה את עוצמת התמיכות של הילד וזה בכלל לא משנה אם יש לו אבחון מסוג א' או אבחון מסוג ב'.

רויטל כהן: יכולים להיות ילדים עם אבחונים שונים ועדיין הצרכים זהים.

רויטל כהן: אחת הבעיות שאנחנו רואים היום היא שאותו ילד - תלוי בשורה בה הוא נמצא בטבלה – מקבל סלים שונים.

רויטל כהן: דבר נוסף שחשוב לי לומר.

רויטל כהן: פורום ועדי ההורים לא מייצג אף אחד מהילדים שלנו.

רם שפע: רגע.

רם שפע: אני מוכן שייאמרו כל מיני אמירות בדיון, אבל להגיד שהם לא מייצגים אף אחד מכם לא מקובל עלי.

רויטל כהן: הם לא מייצגים אף ילד עם צרכים מיוחדים מאחר ומעולם לא נערך איזשהו תהליך של בחירות בין ההורים לילדים עם הצרכים המיוחדים.

רויטל כהן: זה שיש שם במקרה הורים לילדים עם צרכים מיוחדים והם נבחרו מתוך הפורום כאילו ועדת חינוך מיוחד, לא אומר שהם מייצגים.

רויטל כהן: לא היו בחירות וזה מה שחשוב לי להדגיש.

רם שפע: שמענו.

רם שפע: ארגון אף פעם לא מייצג את כל מי שנמצא תחתיו במובן של ייצוג לכל סוג אוכלוסייה, זה דבר לא אפשרי לוגי.

רויטל כהן: זאת הדרישה שלך החוק.

רם שפע: לא נתתי לך רשות דיבור.

רם שפע: כמו שאת רואה, אני מאוד רגוע וסבלני.

רם שפע: כלפי אף ארגון אין סיבה לומר שהוא לא מייצג אף ארגון.

רם שפע: אני לא נכנס לעניינים הפנימיים שלכם.

רם שפע: אני לא יודע, לא בקי וזה גם לא רלוונטי לוועדה.

רם שפע: מה שרלוונטי זה שארגונים, אולי לא תמיד עושים את זה בצורה נהדרת אבל הם בהחלט משקפים את מה שקורה בשטח.

רם שפע: אם לא, תדאגו שהקולות שמעלים כאן ייצגו את מה שקורה בשטח.

רם שפע: אני לא נכנס יותר לסוגיה הזאת.

רם שפע: היה לי חשוב להבהיר.

רם שפע: משפט שלך לסיום.

רויטל כהן: להתייחסות של רחלי לגבי ילדים עם מוגבלויות נפשיות.

רויטל כהן: היא דיברה על דור המסכים.

רויטל כהן: אני רוצה להדגיש בצורה חד משמעית ולא משתמעת לשתי פנים שלא מדובר בילדים שהבעיה שלהם היא שהם דור מסכים.

רויטל כהן: מדובר בילדים שכתוצאה מהתנהלות מערכת החינוך ביחס אליהם הגיעו למצבי תסכול ולמצבים נפשיים שאובחנו כתוצאה - את זה כתבו המאבחנים שלהם, הפסיכיאטרים והפסיכולוגים – מהתנהלות מערכת החינוך והמצב הנפשי שלהם הפך להיות מצב ירוד.

רויטל כהן: לא להאשים את המסכים בבקשה.

רויטל כהן: להאשים את העובדה שהמערכת לא רואה אותם ולא יודעת לתת להם את מה שהם צריכים.

רויטל כהן: אחד הדברים הכי ברורים הוא שאפשר לראות כמה כיתות למוגבלות נפשית וכמה כיתות להפרעות התנהגות נפתחו בשנים האחרונות.

רויטל כהן: הילדים לא הפכו להיות ילדים מופרעים או ילדים עם מגבלות נפשיות.

רויטל כהן: הילדים פשוט הגיעו למצב נפשי שהם לא יכלו לשאת יותר את ההתעמרות של המערכת.

רויטל כהן: בזה סיימתי.

רויטל כהן: תודה.

רם שפע: תודה.

רם שפע: בנקודה האחרונה שלך דווקא הסכמנו יותר.

רם שפע: אכן אי אפשר להאשים את המסכים בעניין הזה.

רם שפע: יש עדיין המונים שרצו לדבר ולא ניתנה להם הזכות.

רם שפע: אני מתכוון לשמור את הדף הזה.

רם שפע: סימנתי לי כאן מי דיבר ומי לא דיבר והדף יישמר אתנו גם לדיון הבא אותו נעשה בהקדם.

רם שפע: עלו המון טענות למשרד.

רם שפע: לפני שאני אתייחס להן ואסכם, אני רוצה לשמוע את המשרד.

רם שפע: רחלי, אני לא אעבור נקודה-נקודה.

רם שפע: אני בטוח שאתם מספיק רציניים כדי לרשום את רוב הנקודות.

רם שפע: בבקשה תנסו לתת התייחסותה לכמה שיותר נקודות שעלו כאן ויש כמה נקודות מאוד קריטיות עם ביקורת משמעותית.

רחלי אברמזון: אני רשמתי לי לפחות ארבע-חמש ועדות את ההערות אבל נורא חשוב לי לעצור ולדייק כדי שלא ישתמע חלילה שרחל אברמזון מאשימה את המסכים.

רחלי אברמזון: נשאלנו שאלה על איפה ואיך אנחנו מזהים את העלייה ויש כל מיני סיבות.

רחלי אברמזון: אז זה טוב ונחמד להתייחס רק לנקודה שרויטל רוצה.

רחלי אברמזון: אם כן, בואו נבהיר.

רחלי אברמזון: יש אלף סיבות שמניתי אותן כשהתייחסתי ואחת מהן, בשוליים, זה גם העניין של המסכים.

רחלי אברמזון: נבהיר את זה.

רחלי אברמזון: עכשיו אני רוצה להתייחס ברשותך אדוני היושב ראש לחלק מהדברים כי באמת חלקם, אפילו בלשון המעטה, לא נכונים.

רחלי אברמזון: אני אתייחס לקולות שעלו ודווקא כן לאמירות המאוד קשות לגבי ההתנהלות בתוך הוועדות.

רחלי אברמזון: אנחנו לא הסתרנו.

רחלי אברמזון: אני חושבת שגם נציבות שוויון, גם הפסיכולוגים, אני רואה כאן את ירדן שיושבת אתנו, נציגות הפסיכולוגיה הציבורית הייתה מולנו.

רחלי אברמזון: אנחנו נכנסנו לאיזשהו מהלך של דיונים.

רחלי אברמזון: גם הרשויות המקומיות, החברים שלי באגפי החינוך, העלו והציפו נקודות בעייתיות בתוך הוועדות ואנחנו באנו ואמרנו והדגשנו, ואני אחזור על זה ואומר.

רחלי אברמזון: כוונת היישום לחוק וכוונת הדרך שבה אנחנו יצאנו לדרך הזאת היא בהחלט לתת למי שזכאי את מה שהוא צריך לקבל במערך הזכאות לשירותי חינוך מיוחדים.

רחלי אברמזון: לכן גם באותן נקודות בהן זיהינו שכנראה היו פרשנויות כאלה ואחרות, אז קודם כל, מנשה, מעולם המטה לא העביר שום הנחיות למכסות, מעולם המטה לא דיבר ולא אמר והמדיניות של המשרד היא מדיניות מהקצה הזה של מטה משרד החינוך ועד לאחרון יושבי הראש, אין מצב שאנחנו נגיד שמי שזכאי לא יקבל.

רחלי אברמזון: אנחנו לא באנו כדי לפגוע בילדים ואף תלמיד – אני חוזרת על זה, אף תלמיד - לא ייפגע.

רחלי אברמזון: יחד עם זאת, גם בשיחות האישיות שאנחנו מקיימים עם אנשים מאוד מקצועיים מהשטח עולה סוגיה של סימני שאלה.

רחלי אברמזון: האם כל הילדים באמת עם לקויות הלמידה הם תלמידים שאמורים להיות זכאים לשירותי חינוך מיוחדים?

רחלי אברמזון: לא בטוח.

רחלי אברמזון: אתם מציגים כאן תמונת מצב כאילו הילדים האלה נולדו רק היום עם יישום החוק.

רחלי אברמזון: ילדים האלה יושבים במערכת החינוך מאז ומעולם והם במערכת החינוך הרגילה והם צריכים ויכולים להישאר במערכת החינוך הרגילה.

רחלי אברמזון: זאת לא איזו עלייה דרמטית שפתאום גילינו.

רחלי אברמזון: אנחנו לא סוגרים כיתות, אנחנו לא מפרקים את החינוך המיוחד.

רחלי אברמזון: העובדה היא והראיה, יש כאן מיליארד שקלים שמופנים רק לבניית מסגרות.

רחלי אברמזון: אז מצד שני יבואו, יקטרגו ויגידו: אז למה אתם בונים כל כך הרבה?

רחלי אברמזון: אנחנו בונים למי שצריך ולמי שבאמת זקוק.

רחלי אברמזון: אבל לא יתכן שגם מערכת ציבורית מגיעה לאיזשהו מקום שהיא רוצה רגע לבחון האם באמת הפניית המשאבים מגיעה בסוף לילדים שמגיע להם ועל זה אנחנו שמים את הדגש, כדי להבין מיהם אותם ילדים שבאמת זכאים לשירות הזה.

רחלי אברמזון: לא כל ילד שבית הספר מתקשה להתמודד צריך להגיע לוועדת זכאות ואפיון ולקבל טייטל של זכאות אישית לשירותי חינוך מיוחדים.

רחלי אברמזון: לכן אנחנו מוצאים את עצמנו במקומות שבאמת ילדים זקוקים ומה לעשות, יש תקציב גם בצד זה.

רחלי אברמזון: אין כאן צ'ק פתוח שמחלק משאבים לכל דכפין.

רחלי אברמזון: צריך לבוא ולהגדיר את זה.

רחלי אברמזון: בין לקחת את זה לאני מאשים כזה שאומר שאתם באתם לפגוע, אתם באתם לעשות, לבין להגיד, רגע, רבותיי, בואו כולנו ניקח את האחריות הציבורית בהקשבה מלאה ובאמת במקומות שזיהינו מצבים בעייתיים אמרנו.

רחלי אברמזון: אני מטפלת בפניות אחת לאחת ואני עד לרגע זה אומרת שכל תלמיד, כל הורה שמרגיש שאותי חלילה נפגעה הזכאות של הילד שלו, מוזמן לפנות אלינו.

רחלי אברמזון: יעידו גם האנשים והדוברים שדיברו קודם לכן, שהם בקשר ישיר אתי.

רחלי אברמזון: כל פנייה מטופלת כולל התייחסות אל הפיקוח, כולל חזרה על יושבי הראש ואני הוצאתי רק לפני שבועיים, בעקבות כל הכתבות, האמירות, הדברים שנשמעו, הוצאתי מכתב הבהרה נוסף שאומר: רבותיי, השיח בוועדה חייב להיות מקצועי וכך נשמור עליו.

רחלי אברמזון: אגב, אני רוצה לומר שהרעשים הם רעשים רק של החודש האחרון כי משהו כנראה הגיע למקום של בעיתיות.

רחלי אברמזון: לא להתבלבל כי כשאנחנו צריכים לנהל ועדות ב-זום וכשאנחנו צריכים לנהל ועדות במקומות מסוימים שהתקשורת גם עם ההורים וגם עם חברי הוועדה היא לא בדיוק במיטבה, אז קורות תקלות ואנחנו לא עוצמים עיניים.

רחלי אברמזון: גם את הביקורת אנחנו לא מסיטים הצידה.

רחלי אברמזון: אבל אם אין אורך רוח ואם אין רצון באמת לצעוד יחד בתהליך, אז בסדר.

רם שפע: יושבים כאן כולנו בסבלנות וגם לא הופכים את הדיון הזה לאישי, אבל את לא צריכה לתת לנו שיעור איך להתנהל, לא לנו וגם לא לאנשים האחרים שב-זום, בוודאי לא להסביר לנו שצריך לייצר שיתוף פעולה.

רם שפע: אנשים כאן מדברים מדם ליבם.

רם שפע: זה בסדר.

רם שפע: רחלי, את אמורה לדעת את זה.

רם שפע: אנשים מדברים מדם ליבם מכיוון שילדי החינוך המיוחד, בוודאי המשפחות שחיות אתם, באמת בוערות מבפנים על יישום הרפורמה.

רם שפע: הן לא צריכות להאשים אדם זה או אחר.

רם שפע: מה לעשות, יש מציאות מורכבת בה הייתה חקיקה מאוד מסובכת עם יישום מאוד מהיר באופן יחסי, עם הרבה מאוד אתגרים בדרך, והדרך היחידה להתמודד עם זה היא שאת ומשרד החינוך תהיו סבלניים לעובדה שזה קשה להורים, וזה בסדר.

רם שפע: אנחנו צריכים לקבל את זה ולא לתקף את זה.

רם שפע: אני מבקש ממך להמשיך להתייחס עניינית לדברים שעלו כפי שרוב האנשים ניסו לעשות.

רם שפע: כשמישהו לא עשה את זה, עצרתי אותו.

רם שפע: לפני שאת משלימה, חברת הכנסת פרומן.

רחלי אברמזון: אדוני היושב ראש, אם זה נשמע שיעור, אני אתנצל ואקח את זה שוב למקום הזה שאומר שאין כאן תחושה של משהו אישי.

רחלי אברמזון: ביקורת צריכה להישמע ואנחנו קשובים לה ואנחנו מנהלים אותה.

רחלי אברמזון: יחד עם זאת, מן הצד האחר גם לא צריך לתת את הלגיטימציה להגיד דברים – למשל, אני אתן דוגמה – כמו להגיד שמשרד החינוך לא תומך בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה.

רחלי אברמזון: אותם תקציבים שמופנים לכל ילדי ישראל, מופנים גם- ואני לא שמעתי מעולם שאנחנו הוצאנו הנחיה לא לתת טיפולים לתלמידים שמקבלים סל בחטיבה העליונה.

רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שיש הבדל בין אמירות שהן ענייניות, נכונות, לבין זה שלא מדייקים בדברים וגם מביאים לכאן עובדות לא נכונות.

רחלי אברמזון: התייחסות לשאלון הראמ"ה.

רחלי אברמזון: שאלון הראמ"ה נמצא בעבודה גם אל מול צוות הראמ"ה.

רחלי אברמזון: שאלון הראמ"ה הוא שאלון תצפיתי.

רחלי אברמזון: הוא לא שאלון שדורש מאף איש מקצוע להיות מומחה בתחום החינוך המיוחד.

רחלי אברמזון: אם אנחנו מדברים על שאלון הראמ"ה, אז בעיני כל מחנך, כל גננת שקוראת את השאלון ורואה שמבקשים ממנה להתייחס אם הילד מעסיק את עצמו בזמן שנשאר לו אחרי שסיימו פעילות, אם הוא מתקשה לשחק משחק מתחילתו ועד סופו, אם הוא נראה עייף אחרי פעילות מסוימת מאומצת, אם הוא מתקשה להתארגן בכוחות עצמו ללמידה.

רחלי אברמזון: אלה לא דברים שאנחנו צריכים ללמוד אותם ארבע שנים במסגרת של למידה לחינוך מיוחד.

רחלי אברמזון: זה שאלון תצפיתי של אדם שמכיר את הילד מקרוב וגם כאן אנחנו נכנסנו לאיזשהו מהלך של בחינת ובדיקת השאלון.

רחלי אברמזון: אנחנו ניתן גם את התשובות.

רחלי אברמזון: הדבר היחידי שאני חושבת שכן לקחנו אותו לתשומת לב הוא עצם העובדה שהשאלון הזה לא היה נגיש להורים וזה לא היה תקין.

רחלי אברמזון: זה לא היה תקין ולכן אנחנו פועלים כדי להנגיש את זה כמה שיותר מהר.

רם שפע: זו נקודה חשובה.

רחלי אברמזון: וגם כדי לנהל את השיח המקצועי סביב זה.

אורלי פרומן: הערה אחת.

אורלי פרומן: רחלי, אנחנו כולנו מודעים לתהליך מאוד מאוד מורכב של החלת התיקון לחוק הזה.

אורלי פרומן: ברור לכולנו.

אורלי פרומן: המערכת מיסודה היא מורכבת, קל וחומר כאשר אתה רוצה להוביל בה שינויים.

אורלי פרומן: אבל הרבה פעמים – ואומרת לך מי שישבה ביחידות מטה – בין הכוונות הטובות של יחידת המטה העליונה לבין הביצוע בפועל של אחרון המפקחים, אנשי החינוך בשטח, יש פערים ואת יודעת את זה כיוון שזה וריאנט ענק של אנשים ולא כולם עובדים על פי מה שאת והצוות שעבד אתך התכוונתם אליו.

אורלי פרומן: לכן הפידבק מן השטח הוא מאוד משמעותי והוא לא צריך להגיע אליך.

אורלי פרומן: המערכת עובדת כמניפה בינך ובין השטח.

אורלי פרומן: יש מחוזות, יש מפקחים, יש מנהלי אגפי חינוך.

אורלי פרומן: הוא לא צריך להגיע אליך.

אורלי פרומן: הבעיות צריכות להיפתר ברמת השטח עם הכלים שאנשי המשרד לצורך העניין מגיעים אל השטח.

אורלי פרומן: את צריכה לרכז את הבעיות האקוטיות המשמעותיות בהובלה הזאת.

אורלי פרומן: לכן חייבים לשמוע כי כל הדברים שנאמרו כאן נאמרו מדם ליבם של אנשים ולא כדי לקטרג את המערכת.

אורלי פרומן: זה כדי להפוך את התהליך הזה לנכון יותר, לטוב יותר, שכל הכוונות הטובות אכן תתממשנה.

אורלי פרומן: לכן חייבים באורך רוח ובסבלנות להקשיב לביקורת הזאת.

אורלי פרומן: את אומרת שיבואו אלי.

אורלי פרומן: לא.

אורלי פרומן: הם לא צריכים לבוא אליך.

אורלי פרומן: צריכים לתת את התשובות בשטח, כמה שיותר קרוב ואת תתני את המענים ברמת המקרו.

אורלי פרומן: תודה ובהצלחה.

רם שפע: חותם על כל מילה.

רם שפע: רחל, התייחסות במשפט אחרון שלך.

רחלי אברמזון: במשפט האחרון אני רוצה לומר שבתוך התהליך הזה היו שותפים הרבה מאוד גורמים.

רחלי אברמזון: המשרד יצא עם היוועצות ציבור רחבת היקף.

רחלי אברמזון: אני חושבת שעוד לא היה מהלך כזה לאורך כל הדרך.

רחלי אברמזון: אנחנו ממשיכים גם את המפגשים שלנו במעגלים השונים עם השותפים שלנו, גם עם השלטון המקומי, גם ארגוני המורים, גם עם ארגוני ההורים, גם עם הצוותים.

רחלי אברמזון: אנחנו מקיימים באמת מפגשים אין סופיים עם אנשים מהשטח ועם הצוותים ואנחנו מקשיבים לכל מה שעולה ואנחנו ממשיכים להתקדם ולתקן גם את הדברים שצריך לתקן בעקבות הלמידה וההקשבה הזאת.

רחלי אברמזון: שלא ישתמע שאנחנו מציגים כאן.

רחלי אברמזון: אגב, אני כן רוצה לומר שאת המצגת הזאת שאני מביאה בפניכם, אולי עם דיוק כזה או אחר, אנחנו הצגנו כבר ארבע פעמים קודם.

רחלי אברמזון: אנחנו אותה במחוז צפון לוועדת החינוך של הכנסת עת היושב ראש היה חבר הכנסת מרגי וישבו שם גם כמה מכובדים מהחברים הנוכחים.

רחלי אברמזון: אנחנו הצגנו אותה בפני השלטון המקומי.

סמי אבו שחאדה: אם הנתונים קיימים, אני אפנה אישית לרחלי.

סמי אבו שחאדה: אני רק רוצה לדעת אם הנתונים קיימים.

רם שפע: הוא שואל האם קיימים נתונים לגבי האוכלוסייה הערבית.

רחלי אברמזון: אתם הצפתם הרבה מאוד בקשות ונתונים גם על החברה הערבית וגם נתונים יותר מדויקים של פילוח מסגרות וכולי.

רחלי אברמזון: אין בעיה.

רחלי אברמזון: אנחנו נכין אותם ונגיש לכם אותם בצורה מסודרת ובשקיפות מלאה, לכולם.

רחלי אברמזון: באמת, שיהיה בהצלחה.

רחלי אברמזון: תודה לכם על הדיון.

רם שפע: תודה.

רם שפע: אני רוצה לסכם.

רם שפע: אמרתי בהתחלה ואני אומר גם בסוף הדיון.

רם שפע: יש תסיסה מאוד משמעותית בשטח.

רם שפע: זה אחד הנושאים הכי בוערים שמגיעים לשולחנה של הוועדה.

רם שפע: שמענו את זה היום.

רם שפע: אני שומע את זה בפניות אלינו בכל מדיה אפשרית, בכל מקום שאנשים פוגשים אותי ואני בטוח שגם אתכם חברי הוועדה.

רם שפע: שמעתי שיש קשב במשרד החינוך לבעיות אבל אני עדיין מרגיש – רחל, אני אומר את זה לך ולצוות – שהמצב ככל הנראה של היישום בצפון ובכלל, הוא פחות טוב מהאופן שבו אתם מציגים את זה.

רם שפע: זה מה שמשתמע מהשטח והשטח בהקשר הזה, זה לא בן אדם אחד, שניים, שלושה אלא זה עובר כחוט השני כמעט אצל כל מי שניתנה לו זכות הדיבור ואני בטוח שגם אלה שלא ניתנה להם זכות הדיבור מרגישים דברים דומים.

רם שפע: לכן זה מספיק ברור לי שהבעיה היא כנראה כבדה ואני מצפה מכם להתייחס במלוא הרצינות לדברים שנאמרו כאן היום, שבאמת נאמרו מדם ליבם של הרבה מאוד אנשים ויש הרבה מאוד אנשים שאני בטוח שעוד יותר רותחים ולא הספיקו לדבר.

רם שפע: לכן אנחנו נקיים דיון המשך ממש בקרוב.

רם שפע: אני לא רוצה להתחייב היום על תאריך אבל נעשה את זה ממש בקרוב.

רם שפע: בדיון הבא גם נשמע חלק ממי שלא הספיק, לא את כולם, וגם נשמע שוב עדכונים שלכם ושל שאר הארגונים על המצב בשטח.

רם שפע: ברור לכולנו שהרפורמה הזאת יצאה לדרך מהר ושהרבה מאוד מהאורגנים שצריכים לנהל אותה לא מספיק מוכנים.

רם שפע: צריך גם להגיד שיש עתירה לבג"ץ בנושא הזה עם הרבה מאוד טענות שכמובן יישקלו בבג"ץ, לא כאן, וגם את זה צריך לזכור.

רם שפע: זה נמצא כאן מכיוון שזה עשוי להשפיע לאן דיוני ההמשך שלנו ילכו.

רם שפע: אני בכוונה לא מתייחס עכשיו לנקודות ספציפיות מכיוון שיש אין סוף אבל הן כתובות לי ואנחנו נעלה ממש בהקדם את סיכום הדיון הזה לוועדה, כך שכולכם תוכלו לראות את כלל הדברים שעלו.

רם שפע: אני מתנצל אישית בפנימי שלא הספקתי לתת לו את זכות הדיבור אבל כמו שאתם רואים יש הרבה שרצו.

רם שפע: אני מודה לכם על שהייתם בדיון.

רם שפע: בעוד רגע אנחנו אמורים לעבור לדיון אחר סביב תעשיית התרבות וגם שם יש כמה אתגרים.

רם שפע: תודה רבה אישית לכל מי שנכח אתנו.

רם שפע: תודה לצוות של הוועדה.

רם שפע: תודה רבה.