ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 8, 2020-06-16 12:10

רם שפע: בוקר טוב לכולם ולכולן.

רם שפע: אני מבקש, לפני שאני פותח את הדיון שלנו, להתייחס לסוגיה שעלתה פה בדיון הקודם.

רם שפע: חבר הכנסת עוזי דיין התייחס לתנועת הנוער העובד והלומד; אני רוצה להביע הסתייגות מהאמירה האישית כלפי ארגון שנציגיו לא יכלו להיות פה ולהגיב.

רם שפע: ברור לנו שהכוונה היא לכך שיש אתגרים באופן כללי בתנועות הנוער בינן לבין עצמן ולבין ארגוני הנוער ואנחנו באתגר גדול שם, אבל ברמה האישית אני מוקיר את הפעילות של כולם, ודאי גם של הנוער העובד ואנחנו ודאי לא מתייחסים לגופים כשהם לא יכולים להגיב.

רם שפע: חשוב לי להגיד את זה בתחילת הדיון.

רם שפע: אני מתנצל בפני משתתפי הזום שהנושא לא קשור אליהם.

רם שפע: זה דיון שקיימנו פה והסתיים לפני עשר דקות.

עוזי דיין: גם אני מעריך את הפעילות של הנוער העובד.

רם שפע: גם עוזי מעריך, מצוין.

רם שפע: יישרנו קו בנושא הזה.

אז מחדש: ברמה האישית, יצא לי בשנים האחרונות לנסות, ככל שיכולתי בתפקידיי הקודמים, לקדם את היחס של מערכת החינוך לקהילה הגאה.

אז מחדש: יצא לי גם לקחת חלק בהקמת האחווה הסטודנטיאלית שמייצרת תאים סטודנטיאליים בכמה שיותר קמפוסים כדי לשפר את הכשרת המורים ואת האופן שבו המורים והמורות שלנו מתייחסים, מודעים ומגבירים את היכולת שלהם להתמודד עם האתגרים הכיתתיים שאנחנו יודעים שהרבה פעמים מחייבים אותנו, כמורים.

אז מחדש: זה החלק האישי, אבל ודאי יש שלל סוגיות שדורשות התייחסות.

מתבייש לומר: לפני שאני פונה למי שאתנו בזום, אשמח שחבר הכנסת איתן גינזבורג, יו"ר ועדת הכנסת וחברי הטוב למפלגה, יתייחס בראשית הדיון.

מתבייש לומר: בבקשה, חבר הכנסת גינזבורג.

איתן גינזבורג: תודה רבה ובוקר טוב לכולם.

איתן גינזבורג: קודם כול, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה שנענה לפנייה והחליט לקיים את הישיבה הזאת לרגל חודש הגאווה.

איתן גינזבורג: נדמה לי שזו ישיבה שהקהילה הגאה חיכתה לה לא מעט זמן.

איתן גינזבורג: זה דבר שבוער בקרב הקהילה הגאה, ולו רק מהטעם שמעבר למאבק הכללי למען זכויות ושוויון מלא לחברי הקהילה הגאה, שאמורים להיות אזרחים שווי זכויות בישראל, ברור שהתהליך של ההשתייכות לקהילה הגאה בדרך כלל מתחיל בתקופת בית-הספר, בדרך כלל מתחיל בתקופת הנערות, ואם הוא לא מתחיל שם אז בהרבה מאוד מובנים הוא פורץ שם.

איתן גינזבורג: השיחה, הישיבה היום, חשובה מאוד מכיוון שהיא מעבירה מסר חשוב ביחס לדרך שבה רואה הכנסת את הקהילה הגאה, איך אנחנו הולכים להתמודד עם מי ששייך לקהילה הגאה, לראות איך המערכת יכולה לתת לו מענים, ובכלל.

איתן גינזבורג: בכל החודש הזה אנחנו מקיימים דיונים, פגישות וישיבות עם גורמי מקצוע ואחרים כדי להעלות את המודעות.

איתן גינזבורג: גם המצעד, שקוראים לו "המצעד הססגוני", לא בוטל אלא נדחה, כי אנחנו עדיין צריכים לצעוד כדי להביע את זכויותינו ואת הקריאה שלנו לשוויון.

איתן גינזבורג: אני רוצה להתחיל מכמה נתונים ממחקר שנעשה על בני נוער שמשתתפים בפעילות של איגי – ארגון הנוער הגאה – לפני כמה שנים.

איתן גינזבורג: שם עלה ש-63% מבני הנוער יצאו מהארון בפני החברים והחברות שלהם בבית הספר; רק 21% מהם יצאו מהארון בפני אחד מאנשי סגל בית הספר; חצי מהמשיבים אמרו שהמורים בכלל לא מגיבים להערות להטבופוביות שהם חווים בבית הספר; כמעט 40% אמרו שבשנה החולפת הם הוטרדו מילולית בגלל נטייתם המינית; רק 16% הרגישו בנוח לדבר עם היועץ או היועצת; רק 11% הרגישו בנוח לדבר עם המורה שלהם או עם מורה כלשהו ו-5% עם המנהל.

עוזי דיין: ומה עם ההורים?

איתן גינזבורג: לא בדקו את זה.

איתן גינזבורג: בדקו רק במערכת החינוך.

איתן גינזבורג: אבל זה אומר שכמעט אף אחד לא מרגיש בנוח לפנות בנושא הזה לצוות המוסד החינוכי.

איתן גינזבורג: לדעתי זו בעיה.

איתן גינזבורג: אם בן נוער נמצא במקום שבו הוא צריך להיות מוגן לא יכול לקבל מענה או לא מרגיש בטוח לפנות למי שאמור להוביל אותו בדברים הכי קשים, הכי אינטימיים והכי מציקים – אני חושב שזו בעיה.

איתן גינזבורג: צריך לזכור, כל שנה יוצאים מהארון במערכת החינוך אלפי תלמידים, אבל יש אלפי תלמידים שלא יוצאים מהארון ומתמודדים עם זה לבד, בלי שום תמיכה.

איתן גינזבורג: גם את הנתון הזה צריך לזכור.

איתן גינזבורג: למרות כל זה, למרות ההתמודדות הבודדת, האישית והמטלטלת שהאדם חווה, עד היום אין חוזר מנכ"ל שמסביר כיצד על המורה, על המנהל, לנהוג עם אוכלוסיית הלהט"ב במסגרת חינוכית.

איתן גינזבורג: עד היום מערכת החינוך לא מצאה לנכון להסביר מה קורה כשבא תלמיד הומו או תלמידה לסבית ורוצים לשתף בתחושות שלהם, בסיטואציה שבה הם נמצאים.

איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שבקצה של העסק אחוזי הדיכאון והאובדנות בקרב תלמידים להט"בים גדולים פי כמה מתלמיד ממוצע.

איתן גינזבורג: אנחנו מגיעים למצב שמורה לא יודע להתמודד עם סיטואציה של יציאה מהארון, לא יודע להתמודד עם הערות להטבופוביות, לא יודע להתמודד עם נער או עם תלמיד שאומר לו שהוא טרנסג'נדר ושהוא רוצה לצאת מהארון.

איתן גינזבורג: תבינו, זה משהו קשה ומטלטל בחייו של נער.

אומר למורים: בנוסף, כל הסיפור של להט"ב נמצא תחת הפריזה של שפ"י – שירות פסיכולוגי ייעוצי – ותחת הסעיף של חינוך למיניות.

אומר למורים: רבותיי, להיות להט"ב הוא לא רק הסעיף של חינוך למיניות, יש פה דבר הרבה יותר עמוק מזה: של חינוך לסובלנות, של זהות, של שוויון.

אומר למורים: הדברים האלה לא צריכים להיות תחת הפריזה של חינוך מיני בשעת חברה, ככל שבכלל מעלים את זה על סדר-היום.

אומר למורים: זה צריך להיות משהו הרבה יותר עמוק והרבה יותר רחב.

אומר למורים: אני מפנה כבר שאלות לשפ"י, אולי יענו תוך כדי דיון, כדי לראות איפה הם נמצאים.

אומר למורים: אני יודע ששפ"י עברה כברת דרך.

אומר למורים: מי שעומדת בראש שפ"י מאוד מאוד פרו הדבר הזה ומנסה לקדם את זה ככל יכולתה.

אומר למורים: זה נמצא ברמות יותר גבוהות.

אומר למורים: אבל הדברים האלה צריכים להיאמר וצריכים לראות איך אנחנו, כוועדה, פונים למשרד החינוך וגורמים להם להתקדם, כי אנחנו נמצאים כבר עמוק בתוך המאה ה-21.

אומר למורים: הדבר הנוסף והאחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא תקנה תקציבית לחינוך לסובלנות בתוך מערכת החינוך.

אומר למורים: אם אין חוזר מנכ"ל ואין כלים להתמודדות, זה קריטי לאפשר לפעילות כמו ארגון חוש"ן – שזה ארגון הסברה שעוסק בקהילה הגאה וסובלנות – לפעול בתוך מערכת החינוך, כי זו הפעילות היחידה בנושא הלהט"בי שקיימת במערכת.

אומר למורים: היום זו פעילות וולונטרית של בתי הספר – מי שרוצה מזמין את פעילות חוש"ן, והם מתוקצבים על זה.

אומר למורים: תקנת הסובלנות היא מענה מרכזי במאבק הלהטבופובי במערכת החינוך וצריך למצוא איך מאפשרים פתרונות בסדנאות לתלמידים ולצוות ההוראה.

אומר למורים: לפני מספר שנים תקציב התקנה עמד על פחות מ-1.5 מיליון שקלים, בשנה שעברה הוא הוגדל ל-3 מיליון, ואני אומר לכם שזה לא מספיק.

אומר למורים: בנוסף, אני לא בטוח שהסעיף הזה הוא בבסיס התקציב.

אומר למורים: כלומר, אם אנחנו נמצאים היום בתקציב מאוד אתגרי, יש סיכוי גדול שהדבר הראשון שייפגע זה זה.

אומר למורים: צריך לראות מה אפשר לעשות כדי להגדיל את התקנה הזאת ומה אפשר לעשות כדי לגרום לעוד בתי ספר להזמין פעילות מבורכת כזאת.

אומר למורים: היום גובה התקנה מאפשר רק ל-350 מוסדות חינוך לאפשר סדנאות כאלה.

רם שפע: 350 בכל הארץ?

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: אבל יש בארץ 1,674 מוסדות חינוך על-יסודיים.

איתן גינזבורג: כלומר, רק 20% מבתי הספר התיכוניים מקיימים פעילות כזאת.

איתן גינזבורג: אנחנו מבקשים לדעת מתי יתקבל אישור סופי לגבי התקנה, האם היא בבסיס התקציב ומה קורה עם כל הדבר הזה.

איתן גינזבורג: אני רוצה לסכם שהמצב שבו אין חוזר מנכ"ל בנושא להט"ב, אי-אפשר להמשיך אתו.

איתן גינזבורג: אנחנו צריכים לדרוש שיפורסם חוזר מנכ"ל.

איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שיש טיוטה מונחת על שולחנו של המנכ"ל, אבל בגלל שיקולים פוליטיים זה לא מפורסם.

איתן גינזבורג: הגיעה העת, אולי דווקא עכשיו, כשמשרד החינוך, לא עומד בראשו אדם עם אג'נדה דתית כלשהי וכשיש קונצנזוס רחב בתוך הממשלה – אולי לא מוחלט, אבל רחב – לגבי הדבר הזה, צריך לפרסם את זה, כי זה חשוב.

איתן גינזבורג: צריך לראות איך אנחנו מגדילים את תקנת חוש"ן, מגדילים את הפעילות, מגדילים את המודעות, ויוצרים לבני הנוער מסגרת אישית בטוחה בתקופה הכי מטלטלת של חייהם.

איתן גינזבורג: אני שוב רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, על קיום הישיבה הזאת.

איתן גינזבורג: היא מאוד מאוד חשובה.

איתן גינזבורג: אנחנו צריכים לראות שמערכת החינוך שהיא מעטפת מגנה, מעטפת מאפשרת, מעטפת שתומכת בתלמידים גאים.

איתן גינזבורג: כרגע זה לא מה שהתלמידים מעידים עליו.

איתן גינזבורג: ואני מבקש שבסוף הדיון תצא קריאה מכאן, מהוועדה, לשר החינוך בנושא חוזר המנכ"ל ובנושא התקנה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג.

רם שפע: בסוף אנחנו בעולם פוליטי, גם איתן התייחס לזה בקצרה וגם אני.

רם שפע: אני רוצה להגיד אפילו משהו יותר חד, שמוסכם על שנינו, אני בטוח.

רם שפע: זה לא סוד שבשנים האחרונות הקואליציות לא היו פרו הקהילה הגאה.

רם שפע: היו ודאי כאלה שנלחמו, תיכף נשמע את חברת הכנסת לשעבר מירב בן ארי שעשתה חיל בנושא, אבל לא היו מספיק אנשים שנלחמו.

רם שפע: מבחינתי, אולי לא נגשים את כל שאיפותינו, אבל אני מתחייב על זה שההימצאות שלנו בקואליציה ודאי תביא למאבק עיקש שלנו עבור זכויות, עבור מניעה של פגיעה.

רם שפע: איתן דיבר פה על נתונים שצריכים לזעזע ולהדאיג את כולם, אני מניח שאתם מכירים את רובם.

רם שפע: אני אומר באופן הכי נחרץ: אנחנו פה כדי לייצג את הקהילה בצורה הרבה יותר טובה ממה שיוצגה, בעיניי, בשנים האחרונות, בקואליציות האחרונות.

רם שפע: היה לי חשוב להגיד את זה.

רם שפע: אשמח לשמוע תחילה את משרד החינוך, אחרי הפתיחה הארוכה שלנו יחסית.

רם שפע: הילה סגל, מנהלת אגף תוכניות סיוע מניעה בשפ"י, שלום לך.

רם שפע: נשמח להתייחסותך.

הילה סגל: צהריים טובים.

הילה סגל: אנחנו כאן בייצוג רחב של משרד החינוך.

הילה סגל: נמצאת כאן גם מנהלת שפ"י, הגברת עינב לוק, ואני אשמח שהיא תפתח ולאחר מכן אוסיף.

רם שפע: צודקת.

רם שפע: עינב לוק, צהריים טובים.

רם שפע: נשמח שתפתחי.

עינב לוק: צהריים טובים לכולם, אני שמחה ומברכת על הדיון.

עינב לוק: נמצאת אתי הילה וגם ייעוץ משפטי מהמשרד.

עינב לוק: בפתיח אני רוצה להגיד שאנחנו רואים במהלך השנים האחרונות, מבחינתי לפחות, כברת דרך משמעותית בשיח ובדיאלוג עם הארגונים ועם הקהילה הלהט"בית.

עינב לוק: עם כניסתי לתפקיד לפני שנה, זה אחד הנושאים שאני שמה על סדר-היום בשפ"י ומקדמת אותו בכל דרך אפשרית, כמובן, בהובלתה של איריס מנדה בן יעקב, מנהלת היחידה, שנמנע ממנה להגיע היום לוועדה.

עינב לוק: קודם כול, אני רוצה להגיד שמתקיים שיח והרבה מאוד חשיבה והעמקה, מתוך תפיסת עולם שתפקידנו לקדם בתוך המערכת סובלנות, קבלה, שוויון ולתת את כל המענים הנדרשים לילדים, לבני נוער, לאווירה ולאקלים שמקדם סובלנות, ובוודאי לא לאקלים פוגעני כלפי תלמידים.

עינב לוק: אגיד כמה פעולות מרכזיות שנעשו בשנתיים-שלוש האחרונות, שחלק מהן ציין חבר הכנסת גינזבורג.

עינב לוק: אחת הפעולות המשמעותיות שהתרחשו בשנים האחרונות זו התקנה התקציבית שמאפשרת לבתי הספר להזמין הרצאות לצוותי חינוך ולתלמידים במוסדות החינוך, הרצאות שמשתלבות בתוך תוכנית כוללת שמועברת על ידי היועצות החינוכיות.

עינב לוק: התוכנית הכוללת היא עם מספר מפגשים, כאשר יש מפגשים שמקדימים את החלק של המפגש עם הסדנה, וכמובן, תהליך של עיבוד אחרי הסדנה כדי שזה יהיה חלק מתוך תהליך כולל ולא משהו נקודתי וחד-פעמי.

עינב לוק: אנחנו רואים בתקנה הזאת הזדמנות משמעותית לאפשר לתלמידים להיחשף לסיפורים אישיים, לשמוע אנשים, להכיר ארגונים שהם יכולים לפנות אליהם.

עינב לוק: זו פעולה חשובה ומרכזית וחשוב לנו להמשיך לקדם אותה.

עינב לוק: כמו שציין חבר הכנסת גינזבורג, במידת הצורך, ככל הניתן, להרחיב אותה לעוד ועוד בתי ספר.

עינב לוק: זו פעולה אחת.

עינב לוק: הפעולה השניה שחשוב לציין היא הכשרה של היועצות החינוכיות.

עינב לוק: במהלך השנים האחרונות אנחנו מגבירים את ההכשרה של היועצות החינוכיות: יועצות חדשות שעוברות הכשרה עם כניסתן למערכת, הכשרה מעמיקה יותר ליועצות ותיקות, ולקראת השנה הבאה אנחנו גם יוצאים עם הכשרות מקוונות.

עינב לוק: אני חושבת שהקורונה לימדה אותנו שאפשר להרחיב ולהגיע לאוכלוסייה הרבה יותר רחבה, אז נצא עם העמקה בסדנאות מקוונות.

עינב לוק: זה מבחינת ההכשרה.

עינב לוק: יש כמה פרסומים של שפ"י שמסייעים ליועצות בעבודתן.

עינב לוק: אחד, זה התדריך לשיחה – איך מקיימים שיחה עם ילד כאשר הוא בא ומשתף.

עינב לוק: אנחנו מקווים שככל שיועצת תעשה את זה, כך ייפנו אליה יותר.

עינב לוק: הפקנו סרטון וחומרים.

עינב לוק: אגיד לגבי תוכנית כישורי חיים, שבה יש חומרים שמתייחסים למגדר, לזוגיות, ללהט"בים, לנטייה מינית, זהות מגדרית.

עינב לוק: כל הנושאים האלה נמצאים בעיבוד ובחידוש כרגע.

עינב לוק: שפ"י מחדש מתחילת השנה הזו את תוכנית כישורי חיים ונותן דגש להיבטים של מגדר ולהיבטים של יחסים, נטייה מינית וזהות מגדרית.

עינב לוק: הם יבואו לידי ביטוי בתוכנית כישורי חיים החדשה.

עינב לוק: אני מסכימה שבתוכנית הקודמת היה לזה פחות ביטוי, ואנחנו נדגיש את החלקים האלה בתוכנית החדשה, שחלקה תתחיל לפעול בתשפ"א וחלקה המסיבי יתחיל בתשפ"ב.

עינב לוק: אלה כמה מהלכים שחשוב לציין.

עינב לוק: המהלך הכולל של השיח עם הארגונים ועם אנשי הקהילה איפשר לנו להתחיל לכתוב טיוטה מקצועית משמעותית לאנשי המקצוע, גם לתהליכים פרקטיים שאומרים איך צריך להתנהל בתוך בית הספר כדי לאפשר קבלה, שיח, שוויון, וגם איך מתמודדים כאשר מתרחשים אירועים שונים.

עינב לוק: כרגע הטיוטה נמצאת בעבודה עם אנשי המקצוע, עם הייעוץ המשפטי, עם גורמים רבים בתוך המשרד, ואנחנו מקווים, ככל הניתן, לפרסם חלקים ממנה ובהמשך יותר מזה, כדי שיהיו הנחיות שוטפות.

רם שפע: סליחה.

רם שפע: יכול להיות שאני לרגע פספסתי ולא שמעתי, אבל איזו טיוטה?

עינב לוק: אנחנו מקיימים כבר זמן ארוך שיח עם הארגונים שהעלו סוגיות שונות שדורשות הנחיות לשטח.

רם שפע: את זה שמעתי, אבל טיוטה שתהפוך להיות מה?

עינב לוק: הטיוטה הזאת תהפוך להיות קווים מנחים שיאפשרו לשטח לדעת איך להגיב ולהתמודד.

עינב לוק: כרגע הכשרנו מנהיגים מומחים בשפ"י, שזה התפקיד שלהם, וכאשר עולה סוגיה בתוך בתי הספר הם מנחים את צוותי החינוך ביחס לסוגיות השונות שעולות, בהתאם לשיח שקיימנו, לצרכים שעלו ולקווים המנחים שאנחנו מגבשים, כשאנחנו מטמיעים את זה בתהליך הדרגתי, וככל שנצליח לגבש את המסמך בצורה מיטבית אנחנו גם נפיץ אותו לשטח.

רם שפע: תודה רבה, אנחנו שמחים לשמוע.

עינב לוק: עוד מילה שתתייחס לסוגיה של חוזר מנכ"ל אקלים, שכבר נותן הנחיות ספציפיות ומשמעותיות גם בהיבטים האלו.

איתן גינזבורג: מעבר לחוזר מנכ"ל אקלים, האם יש חוזר מנכ"ל ספציפי שעוסק בסוגיית הקהילה הגאה?

איתן גינזבורג: מעבר לעניין האקלים הבית ספרי, שהוא חשוב.

עינב לוק: כמו שציינתי כרגע, ההנחיות שנמצאות באופן ישיר וספציפי נמצאות בחוזר מנכ"ל אקלים, ואתן להילה לפרט אותן.

עינב לוק: הנחיות נוספות נמצאות בתהליך עבודה ובהנחיות ליועצות חינוכיות שמלוות את המקרים.

עינב לוק: אם הילה יכולה לפרט על החוזר, אני אודה.

רם שפע: הילה, בבקשה.

הילה סגל: משפט אחד מקדים, ואתייחס לחוזר המנכ"ל.

הילה סגל: צריך לעשות הפרדה בין סדנאות, שאנחנו מעודדות השטח של גופים להיכנס לתוך בתי הספר, ולצד זה הפעילות שהיא פעילות חובה ולא לבחירה נעשית במסגרת שיעורי כישורי חיים.

הילה סגל: חשוב לי להדגיש כאן שנכון שהכניסה של הגופים החיצוניים היא וולונטרית לבחירה של בתי הספר, אבל העיסוק בנושא והדיון בנושא במסגרת שיעורי כישורי חיים הוא חובה, הוא לא בחירה, ולכן צריך לראות את הדברים זה לצד זה.

הילה סגל: בכל מה שקשור לחוזר מנכ"ל, בדיוק כמו שצוין כאן קודם, לצד המומחיות וההעמקה של היחידה למיניות ומניעת פגיעה שמנהלת איריס מנדה בן יעקב, ברור לנו שחלק גדול מהסוגיות קשור לאקלים, לרווחה נפשית – פעם בהתייחסות כזאת ופעם בהתייחסות אחרת.

הילה סגל: בחוזר מנכ"ל אקלים יש לנו את כל הפרק שמתייחס לפגיעה – אם מילולית, אם פגיעה חברתית, אם פגיעה פיזית, כמובן – מצוין בצורה מפורשת שכאשר הפגיעה הזאת נעשית על רקע של זהות מגדרית, נטייה מינית, יש התייחסות מפורשת למצבים האלה ודרישה להתייחס בחומרה כאשר אירועים כאלה מתרחשים.

הילה סגל: זאת אומרת, כבר היום בחוזר של האקלים יש התייחסות למצבים שהפוגענות נעשית על רקע של נטייה מינית וזהות מגדרית.

הילה סגל: יש נקודות נוספות שבכוונתנו להכניס לחוזר אקלים, מתוך הבנה שזאת סוגיה רחבה ולא רק סוגיה שקשורה למיניות, שתהיה בהן התייחסות למצבים שבהם בית הספר נתקל.

הילה סגל: חשוב להבין, אנחנו מקבלים קשר מאוד רחבה של פניות ושל התייעצות; זה שונה מבחינה גילית ואפילו בתרבות שבה הילד צומח.

הילה סגל: לכן, מבחינתנו, הנחייה מרכזית אותה נרצה להוסיף כשהחוזר יעודכן בקרוב היא הפנייה להיוועצות לאנשי המקצוע בכל פעם שיש סוגיה מורכבת.

הילה סגל: כשיש פנייה של ילד או ילדה זה תמיד רגיש, תמיד מורכב ונדרשת הכוונה.

הילה סגל: זה בנוגע לחוזר מנכ"ל.

רם שפע: תודה על ההתייחסות.

רם שפע: אני רק רוצה לוודא שאני לא מפספס: התייחסת לחוזר מנכ"ל, אבל מה שאת מדברת עליו זו טיוטה שעוד לא פורסמה.

רם שפע: נשמח לקבל את החוזר.

הילה סגל: נעביר לכם בשמחה.

הילה סגל: כל מה שקשור למצבי אלימות שונים שמופנים לבן אדם על רקע של מינו, מיניותו או נטייתו המינית – כל זה אנחנו נעביר, זה קיים.

הילה סגל: החוזר מתעדכן מדי כמה שנים, במסגרת העדכון של החוזר אנחנו רוצים להוסיף התייחסות לא לאירוע כזה או אחר אלא בחלקים הפרואקטיביים, החלקים שמתייחסים להתנהלות היומיומית בבית הספר ולהדגיש את זה שאנחנו רוצים שאנשי החינוך יפנו להיוועצות עם אנשי המקצוע שנמצאים ביחידה של איריס – והיום יש לנו אנשי מקצוע מפוזרים בכל אחד מהמחוזות – כדי שהדברים ייעשו במקסימום רגישות ובמקסימום מקצועיות ובליווי.

הילה סגל: לצד שני הדברים האלה בחוזר מנכ"ל, ציינה עינב שייצא מסמך מפורט, ספציפי וייחודי, שהוא מסמך של קווים מנחים להתנהלות הנדרשת.

הילה סגל: ושוב אני אומרת שיש כאן אוסף של מצבים שצריך לקחת אותם בחשבון.

איתן גינזבורג: הילה, נראה לי שחשוב שהנוהל הזה יגובש בשיתוף עם ארגוני הקהילה הגאה, ממש בשולחן עגול.

איתן גינזבורג: בנוסף, היינו שמחים לקבל טיוטה כזאת, שנוכל גם אנחנו לראות ולהתייחס, ככל שנמצא לנכון.

רם שפע: מחזק, ומוסיף נקודה.

רם שפע: לא בכדי חבר הכנסת גינזבורג דיבר על הצורך בחוזר מנכ"ל בהתחלה.

רם שפע: אני מקשיב בקשב רב לדברים שאמרת וגם עינב ציינה, ואתן מבדילות בין חוזר מנכ"ל קיים בהתייחס לאלימות לבין מסמך שייצא בעתיד.

רם שפע: אנחנו למדי ניסיון במה ההבדל בין מסמך לבין חוזר מנכ"ל, ולכן אני אומר שמבחינתי מה שאנחנו צריכים לעשות פה, כוועדה וכחברי כנסת, זה לוודא שהשינויים שתטמיעו יהיו בחוזר מנכ"ל ולא במסמך שעתידו, עוד לפני שהוא יצא, כבר לוט בערפל.

איתן גינזבורג: כבר קבעתי פגישה עם שר החינוך בנושא הזה בדיוק ובעוד נושאים אחרים.

איתן גינזבורג: נדמה לי שהדברים האלה צריכים לקבל משנה תוקף.

רם שפע: נעקוב, ואתה תעדכן אותנו.

רם שפע: תודה רבה לכם, כמו שקורה לנו בהרבה דיונים, בהתחלה המשרד מציב והתמונה נשמעת טוב, וזה בסדר וחשוב, ואחרי זה צפים עוד כמה אתגרים מהשטח.

רם שפע: זה בסדר וזה טבעי.

רם שפע: אשמח לשמוע את אור קשת, מנהל קשרי ממשל באגודה למען הלהט"ב, כארגון גג של הקהילה.

רם שפע: אור, בבקשה.

אור קשת: אהיה קצר כי יש פה נציגות מדהימה של ארגוני הקהילה וגם של ארגונים חינוכיים של אנשי מקצוע שמכירים את הנושא הזה מהשטח, והם ישמחו לפרט.

אור קשת: אני רוצה להודות גם ליו"ר הוועדה ולאיתן גינזבורג על הדיון החשוב הזה, בטח בחודש הגאווה.

אור קשת: מערכת החינוך היא אולי הזירה המשמעותית ביותר של המאבק בלהטבופוביה בישראל, זאת הזירה המשפיעה והחשובה יותר.

אור קשת: חשוב להבין שבכל יום יש ברחבי מדינת ישראל עשרות ואולי אפילו מאות אלפי תלמידים ותלמידות שקמים למלחמה יומיומית, לקושי שהוא קושי נפשי, ולפעמים גם פיזי, שהוא בל יתואר.

אור קשת: הם צריכים להתמודד גם עם תלמידים ותלמידות שמפנים אליהם אלימות, בריונות, קללות וניכור; הם צריכים להתמודד עם צוותים חינוכיים, שלפעמים גם לוקים בלהטבופוביה ולפעמים אין להם כוונה רעה, אבל יש להם חוסר ניסיון וחוסר ידע.

אור קשת: אין להם שום הכוונה בנושא הזה והם פשוט לא יודעים איך להתמודד.

אור קשת: הם עומדים נבוכים מול הסיטואציות האלה ולא יודעים איך להתמודד איתן.

אור קשת: לצערנו, הרבה מהם גם מתמודדים בבית עם מציאות מאוד מאוד מורכבת.

אור קשת: כלומר, זה סוגר עליהם מכל כיוון.

אור קשת: המציאות הזאת מוכרת היטב לגורמי המקצוע, זו לא איזושהי המצאה של ארגוני הקהילה.

אור קשת: זה קורה בכל מקום בארץ – גם פה בתל אביב, אבל כמובן גם בפריפריה החברתית, הגיאוגרפית, במגזר הדתי, במגזר הערבי.

אור קשת: ברוב המקרים יש השתקה בנושא הזה, יש השתקה מערכתית, ממוסדת.

אור קשת: אנחנו מאוד מעריכים את העבודה ששפ"י עושה, היא עבודה משמעותית, היא עבודה מקצועית, אבל לצערנו, היא לא מגיעה להרבה מאוד תלמידים, לא מגיעה להרבה מאוד בתי-ספר, ומכאן המשמעות של המענים שחבר הכנסת איתן גינזבורג הציג קודם.

אור קשת: אלה מענים שהם מוכרים וידועים ומתנהל עליהם שיח כבר כמה שנים, כולם גם כתובים בתוכנית העבודה שארגוני הקהילה פרסמו בשבועות האחרונים.

אור קשת: עד היום היה מחסום פוליטי, והתייחסתם לזה קודם.

אור קשת: אפשר לקרוא לילד בשמו – היה שר חינוך שתמך בטיפולי המרה ולא היו לנו ציפיות ממנו לקדם את הנושאים האלה, ולכן תקרת הזכוכית שלנו הייתה נמוכה.

אור קשת: אבל עכשיו אנחנו מזהים הזדמנות לשינוי, גם בשיתוף פעולה מול גורמי המקצוע וגם מול הדרגים הפוליטיים.

אור קשת: היינו רוצים לראות את השיח הזה מתקדם.

רם שפע: תודה רבה, היית תמציתי וזה ראוי להערכה.

רם שפע: אשמח לשמוע את אורלי ליימן עיני – לא נמצאת.

רם שפע: אחרי הדיון הקודם היא הבינה שאנחנו מצפים לתשובות.

רם שפע: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

עידן רול: צר לי שלא הייתי בכל הדיון, אבל אנחנו נאלצים לתזז בין דיונים.

עידן רול: קודם כול, תודה ליושב-ראש שנתן פלטפורמה חשובה לנושא החשוב הזה.

עידן רול: אני רוצה להגיד משהו שחשוב להבין בקונטקסט של להטבופוביה.

עידן רול: הרבה פעמים, כשעושים דיונים מסוג זה מערכת החינוך, חלקים בה, מרגישה צורך להתגונן: רגע, אנחנו לא נותנים יד ללהטבופוביה, אנחנו לא מאפשרים אותה.

עידן רול: חשוב להבין שלהטבופוביה זה קשת של מקרים.

עידן רול: להטבופוביה זה לא בהכרח להרים יד על נערה טרנסית ולא בהכרח להשפיל או לקלל נער הומו בבית הספר.

עידן רול: להטבופוביה יכולה להתבטא גם בזה שמישהו מהקהילה שלנו פשוט לא מרגיש בטוח או נוח להיות הוא בבית הספר.

עידן רול: לכן, מעבר לענישה במקרים ספציפיים חריגים, כשרואים שיש התעללות, השפלה או אלימות פיזית, יש גם פשוט את המקרה של אותה נערה טרנסית שהיא בתחילת השינוי המגדרי שלה, היא מגיעה לבית הספר והמורה קצת נבוכה כי היא לא יודעת איך לפנות אליה או שהיא פונה אליה לפי הזהות המגדרית שהיא נולדה אתה והיא מרגישה לא בנוח או הילדים לא יודעים איך לאכול את זה.

עידן רול: לפעמים זה פשוט בזה שלא יודעים איך לפנות, ואז אותה תלמידה מרגישה לא בטוחה או לא בנוח, מתחילה להגיע פחות ופחות, וככה מתחילה הסללה לנשירה מהלימודים ונוצרת תקרת זכוכית פוטנציאלית.

עידן רול: אז מאוד חשוב לי שכלל המחנכים וכלל מערכת החינוך שקשובה לדיון תבין שאין פה ניסיון לבקר לשם הביקורת או ניסיון לתקוף, אלא להסביר שלפעמים היעדר הסברה הוא עצמו מעודד הדרה או קושי של תלמידים ותלמידות להט"בים.

עידן רול: אני רואה, מקדם ושותף להרבה יוזמות יפות ברמת בתי-הספר על פי האוטונומיה של מנהלים ברחבי הארץ.

עידן רול: נעשים דברים מאוד יפים בחינוך לסובלנות – מהגיל הרך ועד התיכון – אבל מדובר בסופו של דבר ביוזמות פרטניות, לא מתוקצבות ולא על פי מערכים של משרד החינוך.

עידן רול: זה הכרחי ונדרש שמשרד החינוך יוציא חוזר מנכ"ל שמחייב קודים מסוימים של התנהלות, קבלה, דיבור ופנייה לתלמידים להט"בים, וכמובן, הכשרה של המורים ואיזשהו מערך בסיסי שיעבור כסוג של לימודי ליבה.

עידן רול: אנחנו אוהבים לדבר על לימודי ליבה במובן של הסיכויים שהם נותנים לנו להצליח בחיים, אבל גם לימודי ליבה של סובלנות, של קבלת האחר, של חינוך מיני בכללותו שלא מטופל טוב מספיק במערכת החינוך.

עידן רול: כל דבר שהוא שונה אנחנו מעדיפים, באופן טבעי, אולי להירתע ואולי להעדיף שמישהו אחר ידברר אותו – לא; זו מערכת החינוך, זה התפקיד העליון, וזו המערכת מספר אחת שצריכה לבצע את זה.

עידן רול: אני אומר לכל אנשי החינוך שמקשיבים: אתם לא מבינים איזה אימפקט בסך הכול לזה שמורה יודעת לזהות שתלמידה היא טרנסית, ולשאול אותה: איך את רוצה שאפנה אלייך?

עידן רול: בלי תעודת זהות, בלי איך היא רשומה בבית הספר.

עידן רול: זה עולם ומלואו, זו יכולה להיות התלמידה שתגיע אחרי זה לעשות תואר ולעבוד בהייטק בזכות אותה מורה, שפשוט זיהתה את הסיטואציה.

עידן רול: זה עניין של דיני נפשות.

עידן רול: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת עידן רול.

רם שפע: אני רוצה לפנות לחברת הכנסת לשעבר מירב בן ארי, שהייתה לי הזכות – ואני בטוח שלכולכם – לעבוד איתה באופן צמוד בשנים האחרונות.

רם שפע: לוחמת צדק באופן כללי, וודאי לוחמת למען הקהילה.

רם שפע: אנחנו שמחים שאת מכבדת אותנו בנוכחותך החשובה.

רם שפע: הייתה גם חברת ועדת החינוך, כמובן.

איתן גינזבורג: מעבר לזה שהיא חברה, היא גם היתה חונכת שלי בתואר הראשון.

30102: לא רציתי לחשוף את זה, שלא יגידו איפה אתה היום – ועדת הכנסת – ואני הייתי החונכת שלך.

30102: זה כבר קרה לי פעם עם איילת שקד.

30102: שלום לכולם.

30102: קודם כול, התנצלות בפני עידן רול, שביום ראשון היה בגג הוורוד, המקום המקסים, ולא הספקנו להיפגש.

30102: יש כאן חברי כנסת מעולים, לוחמים – איתן, עידן, רם ועוד הרבה אחרים.

30102: אני לא שם, אבל יש אנשים מעולים ומצוינים ונברך אותם.

30102: המטרה שאתם תעזרו לחברי הכנסת – כל הארגונים.

30102: יש כאן חבר'ה יקרים שעבדתי איתם, שהם מעולים שהם חברים שלי עד היום.

30102: תזכרו את זה כמשימה, כי הרבה פעמים בקדנציה הרגשתי שאנחנו במלחמה – אז לא; גם אם חבר כנסת לא מושלם, גם אם הוא לא עשה הכול, תהיו אתו, תעזרו לו, תמנפו.

30102: הוא בשבילכם והוא לטובתכם.

30102: זה משפט כללי.

30102: שמעתי את הנציגה של משרד החינוך.

30102: לא הבנתי, אשמח אם תוכל להסביר: זה אמור להיות כתוב בחוזר מנכ"ל, אבל רם, דיברת שזה איזשהו מכתב.

רם שפע: התייחסתי לזה שהיא התייחסה למסמך ולא לחוזר מנכ"ל.

רם שפע: מסמך זה משהו שאני לא יודע מה הסמכויות שלו.

30102: גם אני לא, אז צריך לברר.

30102: דבר שני, שהוא מאוד משמעותי, זה הכסף.

30102: עידן אמר שאין תקציב, אבל שמנו כסף למערכת החינוך בשביל לקדם ארגונים כמו איגי וחוש"ן בתוך בתי הספר.

30102: אני רוצה לדעת מה קורה, שמנו 11 מיליון שקל בשביל רווחה, חינוך, קמפיין של ספורט גאה – אני רואה את הנציג של הספורט.

30102: אולי יוכלו לתת קצת פרטים.

30102: אני לא חושבת שזה עניין של תקציב, לפחות לא בעניין של כניסה לבתי הספר.

30102: ברור שאי-אפשר להגיע לכולם.

30102: בפעם האחרונה שדיברתי עם חוש"ן אמרו לי שהמרכב"ה מלאה בהזמנות, אז מעניין אותי אם גם עושים – אם עושים למרות הקורונה, אם נכנסים לבתי הספר.

30102: דבר אחרון, אני לא רואה נציג של השלטון המקומי, אבל אולי יש בדיון – הרבה פעמים יש יוזמות מעולות של שלטון מקומי, שפועל לבד, שעושה לבד.

30102: ראינו את זה בהרצליה בתקופה שלי.

30102: נשמח לדעת אם יש עדיין את הדברים האלה.

איתן גינזבורג: זהו.

איתן גינזבורג: באתי בעיקר להקשיב לכם ולהגיד שלום לחברים שלי, שאני אוהבת שהם נמצאים שם, גם על המסך וגם בוועדה.

איתן גינזבורג: תצליחו, ואני בטוחה שיש לכם פה חברי כנסת מעולים, תעזרו להם, תחזקו ותמנפו אותם, כי אני מכירה את מי שיושב שם בוועדה, אלה אנשים שבאו להילחם בשבילכם.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

איתן גינזבורג: אנחנו מתגעגעים אלייך ונמשיך להיות בקשר.

איתן גינזבורג: נעבור לנציג חוש"ן, עודד.

עודד הרוניאן: בוקר טוב, תודה רבה על ההזמנה.

עודד הרוניאן: אני יושב-ראש שותף בחוש"ן, ארגון החינוך וההסברה של הקהילה הגאה שהוזכר פה כמה פעמים.

עודד הרוניאן: אודה שוב גם ליושב-ראש הוועדה וגם לאיתן על העבודה שלכם בכינוס המפגש הזה.

עודד הרוניאן: חשוב לי להודות גם לשפ"י.

עודד הרוניאן: מבחינתנו, שפ"י הן שותפות מהבטן לדבר הזה.

עודד הרוניאן: אני מסכים עם האמירה שנאמרה בהתחלה, שאולי מבחינת מסגור, המסגור של המיניות הוא לא הנושא האידיאלי אבל מבחינתי, במהות ובעבודה הצמודה שלנו, גם עם עינב וגם עם איריס, אנחנו רואים בהן בעלות ברית, נשות מקצוע שמחוברות למשימה, וזה דבר שמאוד חשוב לי להגיד בפתח הדברים.

עודד הרוניאן: אני חושב שהעניין פה, שאנחנו חוזרות אליו, הוא החוסר במענה ממוסד, בין אם זה הסיפור של חוזר המנכ"ל, שלא יכול להיות רק ברמה של נוהל או המלצה אלא ממש איזשהו חוזר מנכ"ל ממוסד.

עודד הרוניאן: בנוסף, מהבחינה שלנו, כמי שנותנים מענים למשרד החינוך על ידי סדנאות לצוותים חינוכיים ולבני נוער, בפועל אנחנו מצליחים להגיע בקושי ל-20% מבתי הספר ברחבי הארץ.

עודד הרוניאן: התקציב שאנחנו מדברים עליו, שעד עכשיו אין לנו ודאות לגביו ואנחנו לא יודעים מה הולך לקרות בשנה הבאה, גם הוא לא מספיק מבחינתנו.

עודד הרוניאן: לדבר על 1.5 שקלים בתקציב של 60 מיליארד של משרד החינוך ולחשוב על זה שאולי הדבר הזה יקוצץ לאוכלוסייה שהיא גם ככה אוכלוסייה מוחלשת, מודרת, שהמערכת לא נותנת משהו ממוסד, אני חושב שזה אפילו ברמת המגוחך.

עודד הרוניאן: שלחנו אליכם נייר עמדה מפורט בנושא הזה שמסביר לכל חברי הוועדה את הסוגיה לעומק, ונשמח לתמיכה שלכם.

עודד הרוניאן: פנינו גם לשר החינוך בעניין הזה.

עודד הרוניאן: אנחנו ממליצים להעלות את תקציב התקנה ל-8 מיליון שקלים.

עודד הרוניאן: אני חושב ששפ"י יסכימו אתי, ואולי שווה שגם הם יתייחסו לנושא הזה, בשביל הפרוטוקול.

עודד הרוניאן: בנוסף, יש פה עוד סוגיה שקשורה למיצוי התקציב הזה, גם בהמשך לשאלה של מירב שעשתה הרבה כדי שיהיה את התקציב הזה בפועל.

עודד הרוניאן: דיברו פה על המרכב"ה – המנגנון הוא מנגנון שמקשה על השטח למצות אותה.

עודד הרוניאן: הקול הקורא נפתח רק בקיץ, בתקופה שבה בתי-הספר לא מספיק פעילים, והוא מחייב יועצות בבתי-ספר להשתמש במרכב"ה, שזו מערכת שאין להן שום אינטראקציה איתה.

עודד הרוניאן: לכן אנחנו חושבים שיש מקום לייעל את התהליך.

עודד הרוניאן: בפועל אנחנו מצליחות להגיע לבתי ספר, אנחנו רוצות להביא את המסר ואת הבשורה הזאת ויש בתי-ספר שרוצים, אז חבל שיש מחסום ביורוקרטי שעוצר אותנו.

עודד הרוניאן: עשינו 300 פעילויות מחוץ לתקנה הזאת – זה המון.

עודד הרוניאן: 75 בתי-ספר שהביורוקרטיה עצרה אותם; הם יכלו לקבל מימון ממוסד, אבל במימון עצמי קראו לנו ולשאר הארגונים המקצועיים שפועלים איתנו לתת מענים.

עודד הרוניאן: אשמח להתייחסות על התקנה ולקבל מענה, אם יש נציג מהאוצר שיכול להגיד לנו מה הולך לקרות לקראת שנת הלימודים הבאה, התשפ"א.

עודד הרוניאן: עדיין לא פורסם קול קורא, אנחנו לא יודעים מה יהיה היחס לנושא.

עודד הרוניאן: ושוב תודה רבה על הכינוס היום.

איתן גינזבורג: תודה רבה לעודד.

איתן גינזבורג: דיברו קודם על השלטון המקומי, אז עדי מאן מעיריית מודיעין נמצא אתנו?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אז נבקש התייחסות של אלישע, מנכ"ל ומייסד עמותת מעברים.

אלישע אלכסנדר: אני מנכ"ל שותף בעמותת מעברים.

אלישע אלכסנדר: מעברים היא מרכז הידע הגדול ביותר בישראל בנושא הקשת הטרנסית.

אלישע אלכסנדר: קודם כול, תודה על הדיון, וכיף לראות פה אנשים שלא ראיתי מזמן.

אלישע אלכסנדר: רציתי לדבר על הנושא של הקשת הטרנסית.

אלישע אלכסנדר: על פי מחקר פדרלי בארצות הברית, 1.8% מהנוער בגילי תיכון הם נוער טרנסי.

אלישע אלכסנדר: גם בישראל אנחנו מעריכים שזה אותו מספר, רק שהרבה מהם בארון.

אלישע אלכסנדר: על פי חוק, בישראל אסורה אפליית תלמידים על רקע זהות מגדרית.

אלישע אלכסנדר: הצגנו סקר, הגשנו אותו למשרד החינוך ב-2016, אם אני לא טועה.

אלישע אלכסנדר: מהסקר הזה אנחנו רואים שתלמידים טרנסיים סובלים מהדרה די חמורה במערכת החינוך.

אלישע אלכסנדר: יש הרבה חוסר ידע, יש שלילה של הזהות המגדרית.

אלישע אלכסנדר: 71% סובלים מהערות פוגעניות מצד תלמידים; ב-24% מהמקרים האלה המורים פשוט מתעלמים.

אלישע אלכסנדר: אנחנו רואים השפעה קשה על תלמידים, שיש נשירה ממסגרות ומצוקה נפשית.

אלישע אלכסנדר: אחוזי האובדנות בקהילה הטרנסית, כמו שאתם יודעים, הם 41% של אנשים שניסו להתאבד, שזה נתון קשה מאוד.

אלישע אלכסנדר: מחקרים מראים שהנתונים האלה מחמירים כי היחס בבתי-ספר לא הולם.

אלישע אלכסנדר: אנחנו רואים קורלציה בין היחס בבית הספר לנשירה.

אלישע אלכסנדר: דובר פה על מורה שאולי יכולה לשנות חיים לנערה טרנסית.

אלישע אלכסנדר: 16% מהנוער שעוסק בזנות בתל אביב מורכב מנערות טרנסיות, שזה בערך פי 28 מהשיעור שלהן באוכלוסייה הכללית.

אלישע אלכסנדר: ההמלצות שלנו הן כדלקמן, ואחזור על חלק מהדברים שנאמרו כאן:

אלישע אלכסנדר: פרסום של חוזר מנכ"ל הוא ממש חשוב, עם דגש על התייחסות הולמת לקהילה הטרנסית.

אלישע אלכסנדר: זה לא רק לא בריונות או לא להרביץ, אלא גם איך לפנות ואיך להתמודד כשנער או נערה טרנסית יוצאים מהארון.

אלישע אלכסנדר: ממש חשוב לנו שלא תהיה התנייה של יציאה מהארון בגלל איזושהי התנגדות של ההורים, של הסביבה, של מורים.

אלישע אלכסנדר: יחד עם ההגדלה החשובה שצריך לעשות בתקנה, אנחנו מאמינים שהכשרות לאנשי החינוך והצוות לא צריכים להיות תלויים ברצון הטוב של בית-הספר, זו צריכה להיות חובה, וכמובן שזה צריך להיות בשיתוף ובהובלה של ארגוני הקהילה הגאה, ובנושא הטרנסי בהובלה של ארגוני הקהילה הטרנסית.

אלישע אלכסנדר: האם יש מדידה לגבי בתי-ספר שמזכירים את הנושא הטרנסי כחלק מתוכנית כישורי חיים?

אלישע אלכסנדר: התוכנית הזאת נשמעת מאוד טובה והייתי שמח לדעת האם יש נתונים לגבי מה שקורה בפועל, כי לצערי, אני יודע שיש בתי ספר שמזמינים את חוש"ן לפעילות ומעדיפים שלא יהיה מישהו טרנס שיגיע אלא רק הומואים ולסביות – זה מה שהם מסוגלים לעכל.

אלישע אלכסנדר: אני רוצה לפרגן לשפ"י, שעבדנו אתם הרבה מאוד שנים על מסמך המלצות, שאני מקווה שיום אחד יהפוך לחוזר מנכ"ל.

אלישע אלכסנדר: המסמך הזה יושב אצל שפ"י.

אלישע אלכסנדר: הבנתי שהיו התנגדויות במשרד החינוך, אבל יכול להיות שזה בדיוק הזמן לקדם אותו.

אלישע אלכסנדר: אני רוצה להצטרף למה שנאמר לפניי, שאם יש מסמך, נוהל או חוזר מנכ"ל שנוגע לקהילה הגאה בכלל ולקהילה הטרנסית בפרט, שתינתן לנו האפשרות להגיב על המסמך לפני שהוא מפורסם.

אלישע אלכסנדר: תודה רבה לכולכם, וכל הכבוד על הדיון החשוב.

רם שפע: תודה רבה, אני מחזק את כל מה שאמרת, בוודאי בהתייחס לחוזר מנכ"ל.

רם שפע: נגעת בנקודה נכונה, שהטרידה גם אותי קודם.

רם שפע: אני בטוח שגם בשפ"י מבינים את זה, אבל אי-אפשר להתייחס בצורך לטפל באקלים החינוכי רק בהקשרים של אלימות.

רם שפע: ברור שאלימות זו נקודת הקצה, אני חושב שאחד התפקידים הכי משמעותיים שאנחנו יכולים למלא הוא לוודא שההתייחסות היא לכל השלבים – בין אם זה שלב היציאה מהארון ובין אם השלב שלפניו.

רם שפע: טוב שהתייחסת לזה.

רם שפע: אשמח לשמוע את חני, שהיא נציגת מגמה מורים גאים.

רם שפע: התייחסתי בראשית דבריי לנושא הכשרת מורים, ונשמח לשמוע אותך.

רם שפע: בבקשה.

חני גולדנגרין: שלום.

חני גולדנגרין: אני מאוד מתרגשת להיות פה.

חני גולדנגרין: אנחנו ארגון חדש בשטח, אנחנו מייצגים ומייצגות התאגדות של עובדות ועובדים של מערכת החינוך, ואנחנו עובדים כקהילת מחנכים למען מרחבים בטוחים ומגוונים במערכת החינוך.

חני גולדנגרין: אני מאוד מברכת על הדיון שמתקיים פה ועל כל הדברים שנאמרו כאן, גם על ידך וגם על-ידי חברי הכנסת גינזבורג ועידן רול.

חני גולדנגרין: הרבה דברים ממש חשובים.

חני גולדנגרין: חשוב לי לתת את הקול של המורים והמורות הגאים והגאות שנמצאים בשטח.

חני גולדנגרין: אני מצטרפת לדברים שנאמרו, איך חוסר במרחב בטוח וחוסר התייחסות של משרד החינוך בחוזרי מנכ"ל ובמנהלים ברורים ואחידים פוגעים בראש ובראשונה בתלמידות ובתלמידים – בנפש, בגוף ובכל מיני פגיעות – וגם במורות ובמורים להט"ב.

חני גולדנגרין: אין התייחסות שנותנת את הקול הזה.

חני גולדנגרין: יש בתי ספר שיש להם את הרצון להתייחס וכאלה שאין.

חני גולדנגרין: לצערנו, נתקלנו בהרבה מאוד מקרים של מנהלות, מנהלים או חברי סגל, שהמליצו או אפילו אסרו על מורות ומורים לצאת מהארון, וכך מייצרים מרחב תעסוקתי מאוד לא ברור ומסוכן למורות ולמורים להט"ב.

חני גולדנגרין: אין משהו שאומר איך לצאת מהארון, איך להתייחס לתכנים להט"בים בכיתה או אם חווים להטבופוביה מצד המנהלים לפעמים או הרבה בורות וחוסר הכלה מצד סגלי החינוך.

חני גולדנגרין: כלים והכשרות חובה לצוותי חינוך, למנהלות ומנהלים, ממש חשובים כדי לשמור על מרחב בטוח וחופשי למורות ולמורים.

חני גולדנגרין: בדיוק עכשיו נחקק בארצות הברית חוק שמונע אפליה תעסוקתית על רקע נטייה מינית או מגדרית.

חני גולדנגרין: נשמח שמשהו כזה יקרה גם פה, שכל אשת חינוך ואיש חינוך ירגישו בנוח להיות מי שהם גם בתוך מערכת החינוך.

חני גולדנגרין: בנוסף לדברים שנאמרו, אני רוצה להגיד שאמנם שיתופי הפעולה שהיו לנו עם שפ"י מצוינים ומבורכים והתוכנית של כישורי חיים היא נהדרת, אבל נרצה לראות תכנים שמתייחסים ללהט"ב לא רק בכישורי חיים ולא רק בהקשרים של מיניות, אובדנות או אלימות.

חני גולדנגרין: אפשר להתייחס לקהילה הגאה גם בתוך תכני הליבה, בתוכניות הלימוד – דברים שאנחנו לא רואים.

חני גולדנגרין: אפשר לראות את המאבקים וההישגים שהקהילה הגיעה אליהם.

חני גולדנגרין: בכל תחום, בכל מקצוע, אפשר לדבר גם על הקהילה הגאה, ונשמח שיהיו את התכנים האלה ולא רק יוזמות אישיות של אנשי חינוך נפלאים שעושים את הדברים האלה בכיתות מטעם עצמם, אלא שתהיה התייחסות כוללת מטעם משרד החינוך.

חני גולדנגרין: אנחנו מהווים קהילה.

חני גולדנגרין: הקהילה שלנו ברשת בינתיים מונה למעלה מ-500 אנשי ונשות חינוך נפלאות ונפלאים מהקהילה הגאה שנמצאים ונמצאות בשטח.

חני גולדנגרין: אנחנו מקיימים הכשרות.

חני גולדנגרין: יש אלינו הרבה פניות גם מהרבה מורות סטרייטיות ומורים סטרייטים שצמאים לידע ולכלים איך להתמודד עם נוער גאה, ועם האוכלוסייה הטרנסית בפרט.

חני גולדנגרין: אנחנו, מעולם הידע שלנו, נותנים את הכלים כמיטב יכולתנו, אבל נשמח לראות התייחסות מטעם משרד החינוך, שייצאו חוזרי מנכ"ל, יתקיימו הכשרות חובה, שיהיה מתן כלים רחב.

חני גולדנגרין: אנחנו, כגוף שפועל בשטח ומייצג מורות ומורים, נשמח מאוד להיות שותפות ושותפים בתהליך הזה.

חני גולדנגרין: שוב, תודה רבה על ההזדמנות לדבר ולקחת חלק בדיון.

רם שפע: תודה רבה, זווית מאוד משמעותית.

רם שפע: נשמח לשמוע את ענבל כהן חמו מברית הלביאות.

רם שפע: בבקשה.

ענבל כהן חמו: אני שמחה מאוד להיות כאן.

ענבל כהן חמו: אני מייצגת את ברית הלביאות, שזו קבוצה של אימהות ומשפחות של ילדים טרנסים.

ענבל כהן חמו: אני רוצה לדבר, קודם כול, על אושר.

ענבל כהן חמו: כולנו רוצים שהילדים שלנו יהיו מאושרים, אבל הילדים שלנו, של ברית הלביאות, הרבה מהם לא מאושרים, הם סובלים.

ענבל כהן חמו: הם סובלים כי יש להם חוויה של מצוקה בין החוויה הפיזית שלהם לגוף שאיתו הם נולדו; והם סובלים כי כל הזמן מערכת החינוך מטיחה להם את זה בפנים: פונים אליהם לא נכון, בתעודה הם יקבלו השתתפתְ יפה בשיעור – כך מדברים על ילד טרנס; הרבה פעמים הם סובלים מהצקות והטרדות; הם סובלים כי הם מתאפקים כל היום בבית הספר כי אין להם שירותים שנוח להם ללכת אליהם; הם סובלים כי כשהם כבר יצאו לפני היועצת והיא כבר כזאת שמקבלת, במקרה הטוב, אז אומרים להם: אבל עכשיו זה לא זמן טוב לספר לכיתה, נספר אחר כך.

ענבל כהן חמו: עכשיו יש תעודות, אנחנו לפני הטיול השנתי, עכשיו יש קורונה ואי-אפשר לדבר על זה בזמן הקורונה.

ענבל כהן חמו: והילדים האלה ממשיכים להסתתר, להתבייש ולצבור את המצוקות שלהם.

ענבל כהן חמו: כשהם כבר עוברים לבית ספר חדש ואף אחד בבית הספר החדש לא יודע, עדיין הרישומים הם במגדר הלא נכון ופונים אליהם ואז זה נחשף.

ענבל כהן חמו: הם הכי סובלים בשיעורי ספורט, כי הם צריכים להשתתף בשיעורים שלא מתאימים למגדר שלהם, כשהגוף שלהם הוא מקור של סבל עבורם והוא מקור של מבוכה ואין הבנה לזה שהם צריכים פטור או שיעור פרטני.

ענבל כהן חמו: הם מוותרים על טיול שנתי כי אין להם איפה ללון.

ענבל כהן חמו: כל הדברים האלה הם רק קצה המזלג של הדברים שמונעים מהילדים שלנו להיות מאושרים, כמו כל ילד.

ענבל כהן חמו: לכן כל כך דחוף חוזר המנכ"ל, ההבהרה של כל הדברים האלה בצורה מסודרת.

ענבל כהן חמו: ההסברה וההכשרה של חוש"ן ושל ארגונים נוספים שיכירו, שיבינו את האוכלוסייה הטרנסית.

ענבל כהן חמו: אלה ילדים; אם אנחנו פותחים להם את הדלת – הם יהיו מי שהם, אבל אם אנחנו סוגרים את הדלת – הם נושרים מבית הספר, הם מתאשפזים, במצוקה נוראית.

ענבל כהן חמו: תעזרו.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: גם אני למדתי עוד זווית משמעותית, הורית, לנושא.

רם שפע: אני שמח שהיית אתנו והחכמת אותנו.

רם שפע: אשמח לחזור לאורלי ליימן עיני, רפרנטית אגף התקציבים שעוסקת בחינוך.

רם שפע: היית אתנו קודם, אני שמח שאת אתנו שוב.

רם שפע: אשמח לשמוע שתי התייחסויות: 1.

רם שפע: באופן כללי על הרצף של השנים האחרונות בכל מה שקשור לתקציבים עבור הקהילה הגאה בעולם החינוך; 2.

רם שפע: צפי קדימה – מה תקוע, מה קיים ומה אמור להגיע.

אורלי ליימן עיני: התקציב ההמשכי של 2020, מה שכרגע יש, התקציב של החינוך לסובלנות של הקהילה הגאה תוקצב אפילו יותר מה שתוקצב ב-2019.

רם שפע: מה היה המשפט האחרון על תקציב 2019?

אורלי ליימן עיני: התקציב ההמשכי של 2020 תוקצב בבסיס בהיקף יותר רחב ממה שתוקצב בבסיס של 2019.

רם שפע: מה התקציב ובכמה התרחב?

אורלי ליימן עיני: כרגע התקציב עומד על 1.941 מיליון, והתקציב ב-2019 עמד על 1.455 מיליון, ספציפית לעניין של חינוך לסובלנות.

אורלי ליימן עיני: עם זאת, אני מודעת לזאת שיש קשיים שנובעים - - -

רם שפע: סליחה שאני קוטע אותך שוב.

רם שפע: זה משהו שהגופים כבר מכירים או שזה עוד לא נודע להם?

אורלי ליימן עיני: אני לא יודעת, אני אחראית על התקציב של התקנות.

אורלי ליימן עיני: עם זאת, אני מודעת לזה שיש קשיים שנובעים מעצם זה שאנחנו בתקציב המשכי – יש קשיים משפטיים, יש קשיים של חשבות – ואותם חשוב להציף.

אורלי ליימן עיני: אעביר, כמובן, לגורמים הרלוונטיים.

רם שפע: בגדול – אני לא תופס אותך במילה – בחמש השנים האחרונות אנחנו בגידול, חוץ מאשר השנה הזאת?

רם שפע: אם אני מסתכל מ-2015 עד היום, מה המצב שלנו?

אורלי ליימן עיני: אני יכולה לבדוק ולהעביר לך תשובה יותר מפורטת.

אורלי ליימן עיני: אני יודעת שב-2019 התקציב גדל והשנה, לגבי המקורי, אנחנו מתחילים מנקודת פתיחה יותר גבוהה מאשר התחלנו ב-2019.

רם שפע: אוקיי, רשמנו לפנינו שאת מעבירה לנו מידע על חמש השנים האחרונות.

רם שפע: זה מידע קיים, אז אין בעיה.

רם שפע: חשוב להבין מה התהליך שהממשלה האחרונה וזו שתגיע עשו ביחס לקהילה ולעולם החינוך.

רם שפע: תודה רבה, אני שמח על הגדלת התקציב.

רם שפע: אני לא הכרתי את זה, תיכף אבדוק אם הארגונים והגופים מכירים את זה.

רם שפע: זה לא מספק אותנו, אבל חשוב מאוד.

רם שפע: עודד מחוש"ן רוצה להעביר שאלה.

רם שפע: בבקשה, עודד.

עודד הרוניאן: ביחס למה שאורלי אמרה, היא מדברת בשנות תקציב – 2019, 2020 – כשאנחנו עובדים על פי קול קורא שהוא לשנת לימודים.

עודד הרוניאן: כשאנחנו נכנסים לשנת הלימודים הבאה, תשפ"א, אני לא מבין איפה התקציב הזה יושב – האם הוא בשנת 2020 או בשנת 2021?

עודד הרוניאן: זו שנת לימודים שנפרשת על פני שתי השנים הקלנדריות האלה ולא ברור מה הוא בסיס התקציב שלפיו מוציאים את הקול הקורא.

עודד הרוניאן: אמור להתפרסם קול קורא; בשנה שעברה הוא פורסם בזמן הזה, והוא עוד לא פורסם בזמן הנוכחי מכיוון שאין ודאות על התקציב.

עודד הרוניאן: אז האמירה שלה, מבחינתנו, לא מקדמת אותנו והיא גם מאוד עמומה, כי אני מכיר את המספרים, אבל איפה זה בא לידי ביטוי בפרקטיקה בפועל בשימוש בתקנה וביחס לשנת הלימודים, שהיא שונה משנת התקציב?

רם שפע: אורלי, בבקשה.

אורלי ליימן עיני: שנת הלימודים תשפ"א מתחילה ב-2020 ולכן התקציב הרלוונטי צריך להיות קיים ב-2020, לפי מה שאני יודעת.

אורלי ליימן עיני: אנחנו לא אחראים על ההוצאה של קולות קוראים.

אורלי ליימן עיני: כמו שהתייחסתי קודם, אני יודעת שיש כל מיני סוגים של בעיות בתקציב ההמשכי.

אורלי ליימן עיני: אין מה לעשות, באמת יש מורכבות מזה שעדיין אין תקציב מדינה ואנחנו כבר חצי שנה לתוך התקציב.

אורלי ליימן עיני: זה פוגש אותנו בהרבה מקרים, ולצערי, זה פוגש אותנו גם במקרה הזה.

אורלי ליימן עיני: חשוב שתציפו ואעביר לגורמים הרלוונטיים.

אורלי ליימן עיני: יש פה בעיות משפטיות וחשבותיות.

רם שפע: עודד, אני אומר לך ואני גם לוקח על עצמי: אנחנו צריכים לוודא מאיפה הכסף הזה יכול לצאת.

רם שפע: הגדלה תקציבית היא דבר טוב, אנחנו צריכים לוודא שאופן המימוש שלה ברור לכולנו.

עודד הרוניאן: אנחנו פשוט ממש על זמן דחוק, כי ככל שהקול הקורא לא ייצא בשנה הבאה לא נוכל לקיים את הפעילות שלנו, והביורוקרטיה מאוד מקשה.

עודד הרוניאן: אנחנו מעריכים את זה שאתם עושים את הדיון הזה, אבל ממש חשוב הליווי ושמישהו יהיה כתובת ברורה, כי משפ"י אנחנו מקבלים מענה מאוד טוב, אבל הוא מאוד מוגבל בהיבטים האלה.

עודד הרוניאן: אז אם יש גורם שיכול לעבוד אתנו על זה, זה מאוד יקל עלינו.

אגיד שוב: אני רוצה לשמוע את לירון אשל מהמועצה לשלום הילד, בבקשה.

אגיד שוב: אני מבקש לקבל ממך התייחסות.

לירון אשל: תודה, אדוני, קודם כול על קיום הדיון החשוב הזה.

לירון אשל: אפתח באמירה מאוד בסיסית ומוסכמת על כולנו: כל ילד, באשר הוא, ראוי למקום, להכלה, לקבלה ולמקום בטוח.

לירון אשל: כל ילד זכאי להרגיש ראוי בכל בחירה שהוא עושה.

לירון אשל: אני אומרת את זה ולו בשל הדברים שנאמרו על ידי ענבל, ואם יש ילדים או בני נוער ששומעים אותנו – זו אמירה משותפת לכולנו.

לירון אשל: האמירות המאוד ברורות האלה אל מול המצוקות המאוד גדולות שבולטות בשטח, שגם עלו מנייר העמדה, מהדברים של ענבל וגם מההכרות שלנו בשטח, מחייבות הסדרה בחוזר מנכ"ל בנושא הספציפי הזה, כמו שאמרו הדוברים הקודמים.

לירון אשל: העבודה של משרד החינוך היא מאוד רגישה וישנה התקדמות מאוד גדולה וקשר עם גורמי הקהילות השונות.

לירון אשל: אנחנו חושבים שלא די באמירות, שהן חשובות מאוד אבל מובלעות בתוך חוזר המנכ"ל הכללי של האקלים המיטבי.

לירון אשל: חשוב שתהיה הסדרה מאוד מאוד ברורה.

לירון אשל: אני חושבת שמעבר לתכנים, להתייחסות הספציפית ולכלים שיכולים להינתן בחוזר מנכ"ל כזה, יש גם אמירה של הנכחה והכרה שיש חוזר מנכ"ל כזה ספציפי, שמאוד מאוד חשוב.

לירון אשל: לצד כל זה אנחנו גם רואים חשיבות בשיתוף קטינים באופן כללי בקביעת מדיניות, וקטינים מגוונים מגדרית בהקשר הזה, שישמיעו את האתגרים שלהם, את הצרכים שלהם, ויישבו בפורום שמשפיע על קבלת ההחלטות, על הסעיפים הספציפיים בחוזרי מנכ"ל וישמיעו מעולמם.

לירון אשל: שמענו פה גם את חני – מה טוב שגם הם ישבו כחלק מצוות החשיבה בחוזר מנכ"ל כזה.

לירון אשל: אנחנו כבר שנים בדיונים כאלה, אני חושבת שכולם בשלים לזה, השטח בשל לזה.

לירון אשל: חבל על הזמן, אנחנו צריכים לפעול תוך חשיבה מקצועית ומעמיקה, אבל לצאת כבר עם איזשהו תוצר.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: מסכים באופן כללי.

רם שפע: ועדות, תפקידן לקחת את שלל ההיבטים, לשמוע את כל הזוויות ואחר כך לוודא שאנחנו מיישמים את מה שנאמר וגורמים, ככל שאנחנו יכולים, לדברים לצאת לפועל.

רם שפע: אשמח לפנות למועצת התלמידים, אפרופו נוער, ואבקש ממישל להתייחס לנושא.

רם שפע: שלום.

מיטשל אקאווי: שלום, אני הנציג של מועצת התלמידים והנוער הארצית.

מיטשל אקאווי: תודה רבה לאדוני היושב-ראש.

מיטשל אקאווי: לדעתי, אני מדבר בוועדת הכנסת הכי גאה בתולדות המדינה, וזה לא דבר מובן מאליו.

מיטשל אקאווי: אנחנו במועצה הארצית למען כל הנוער, ואנחנו צריכים מערכת חינוך שגם פועלת בהתאם לזה.

מיטשל אקאווי: אנחנו רואים בחודשים האחרונים שאנחנו לא מקבלים ממש מענה מהמטה המרכזי של המשרד, לא משתפים אותנו.

מיטשל אקאווי: בכל נושא – בקהילת הלהט"ב, בקהילה הגאה – צריכים להשמיע גם את קול הנוער.

רם שפע: סליחה שאני קוטע אותך.

רם שפע: ניסיתם להשמיע את קולכם ולא התייחסו אליו?

מיטשל אקאווי: להבנתי, יש ניתוק בקשר שקיים מאז החלפת השרים, אבל זה יותר קשור לדיון הקודם שלכם מהבוקר.

רם שפע: אני שמח שעקבת אחרינו גם בדיון הקודם.

רם שפע: יישר כוח.

מיטשל אקאווי: אני רוצה לציין שיצא לפני כמה ימים מדד הגאווה העירוני.

מיטשל אקאווי: למערכת החינוך יש תפקיד מאוד חשוב בהקדמת הרשויות.

מיטשל אקאווי: אני מצטער אם אני מתבלבל, עברית היא לא שפת האם שלי.

רם שפע: אתה נהדר.

רם שפע: הכול בסדר, אנחנו סבלניים.

מיטשל אקאווי: תודה רבה.

מיטשל אקאווי: בכל מצב, הפתרון לבעיות האלימות – המילולית והפיזית – צריך להיות של מדיניות ויישומי, וזה לא יכול להיות לפי יוזמת מנהלים ולפי יוזמת ראשי מחלקות חינוך.

מיטשל אקאווי: סובלנות וזכות לביטחון מפני אפליה ואלימות לא יכולים להיות נתונים רק לשיקול דעת של הגורמים בשטח, זה צריך להיות מרכזי.

מיטשל אקאווי: קהילת הלהט"ב והקהילה הגאה זה לא סטייה מינית, וכל תלמיד זכאי למוסד שמקבל ומעריך אותו כמו שהוא, ואנחנו לא בהכרח רואים את זה בחוזרי מנכ"ל ואנחנו לא בהכרח רואים את זה בהתייחסות של מובילי המערכת, ובטח לא תמיד רואים את זה בשטח.

מיטשל אקאווי: אני רוצה לתת דוגמה למה צריך הנחיות לאנשי חינוך.

מיטשל אקאווי: ההנחיות, אגב, לא יכולות להיות רק ליועצות ויועצים, זה צריך להיות גם למדריכי פנימיות – לכל איש חינוך במערכת החינוך.

מיטשל אקאווי: אני יודע על מקרה מלפני כמה שנים, שהיה נער גאה שמתלבש בצורה נשית.

מיטשל אקאווי: כל הבנים בקבוצה בפנימייה ישבו במועדון של הבניין בלעדיו והחליטו איזה חדר לתת לו.

מיטשל אקאווי: אנשי החינוך לא היו ערוכים למנוע את זה.

מיטשל אקאווי: אנשי החינוך צריכים, חייבים כלים, ופה זה התפקיד של המשרד.

רם שפע: אני מסכים להתייחסות שלך, אבל משפט אחרון.

מיטשל אקאווי: יש לבית הזה תפקיד, ותזכרו אותו.

מיטשל אקאווי: יש לרשויות המדינה תפקיד.

מיטשל אקאווי: תעשו את הדברים הנכונים, תשמיעו את הנוער, תשמיעו את כל הקהילה הגאה.

מיטשל אקאווי: ביחד אנחנו יכולים לבנות קהילה יותר סובלנית, קהילה יותר שמעריכה יותר, קהילה יותר טובה.

מיטשל אקאווי: תודה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חצי הדקה האחרונה שלך מרגשת ומדויקת, ומבחינתי היא סיכום לכל שאר הדברים.

רם שפע: זה גם נכון לגבי הבית הזה, שצריך להיות מקום שמאפשר לכולם, וגם באופן כללי חברה שצריכה להיות סובלנית ויותר פתוחה.

רם שפע: תודה לך.

רם שפע: מיכל סטולר, נציגת איגי, בבקשה.

מיכל סטולר: תודה רבה.

מיכל סטולר: לא הכנתי דברים, אני מודה.

מיכל סטולר: עד עכשיו הייתי על תקן מקשיבה.

מיכל סטולר: למרות שאני עומדת מאחורי הרבה דברים שנאמרו פה היום – גם החשיבות להנחיות ברורות של משרד החינוך איך להתמודד עם תלמידים להט"בים, במיוחד תלמידים טרנסג'נדרים.

מיכל סטולר: אנחנו כל הזמן נתקלות בחניכות שלנו שמתמודדות עם מורים שמסרבים לפנות אליהן לפי המגדר שלהן, סוגיה של טיולים שנתיים, של מגורים בפנימיות – באיזה חדר נמצאת התלמיד או התלמידה הטרנסית.

מיכל סטולר: המענה שניתן לדברים האלה היום לא מספיק וצריכה להיעשות עבודה יותר מעמיקה של משרד החינוך, בעיקר לאור זה שיש יותר ויותר תלמידים טרנסג'נדרים.

מיכל סטולר: בתקופה האחרונה, בקורונה, עשינו הרבה מאוד עבודה בשביל להמשיך לתת מענים לנוער להט"בים.

מיכל סטולר: אנחנו, באיגי, פעלנו בכל התקופה הזאת ואנחנו צריכים עוד תמיכה מהמדינה על מנת להחזיק את הפעילות שלנו, שלא תוקצבה בכל התקופה הזאת.

רם שפע: אני מבין שלא היית מוכנה, אבל כרגיל, נגעת נכון – כסף זה האתגר כדי לאפשר לקהילה לעבוד בצורה יותר מיטבית.

רם שפע: אתייחס לזה בסיכום דבריי.

רם שפע: אשמח לפנות לאיילה, שהיא יושבת-ראש משותפת של בת קול.

רם שפע: בבקשה.

איילה רייפלר: שלום.

איילה רייפלר: אני נציגה של בת קול, אנחנו ארגון של נשים, על כל הקשת המגדרית – לסביות, טרנסיות, ביסיות, קוויריות – והקשת הדתית.

איילה רייפלר: זה הייחוד שלנו.

איילה רייפלר: יש בערך 500 נשים בארגון.

איילה רייפלר: חשוב לי לחזק דברים שנאמרו.

איילה רייפלר: קודם כול, תודה רבה על קיום הדיון.

איילה רייפלר: זה לא פחות ממדהים בעיניי שיושבים אנשי החינוך ואנשי שפ"י בדו-שיח אמיתי עם הארגונים כדי ללמוד ולשפר, אבל המסקנות האופרטיביות צריכות לקחת בחשבון גם אותנו – את החינוך הדתי.

איילה רייפלר: דיברו פה על זה שיש חובה בבתי הספר לשיעורי כישורי חיים שמתייחסים לקהילת הלהט"ב.

איילה רייפלר: אני חיה עם תלמידי בית הספר בבית, מגדלת כמה כאלה, ואין להם שיעורים כאלה בבית הספר.

איילה רייפלר: כלומר, זה לא משהו שקורה בחינוך הדתי, וחשוב שיהיה.

איילה רייפלר: ככל שזה לא יהיה בחוזר מנכ"ל וככל שזאת לא תהיה חובה אמיתית של בתי-הספר, קשה יהיה להשיג אפילו את מעט שיתוף הפעולה שיש היום.

איילה רייפלר: הדס בוודאי תמשיך ותרחיב את הדברים בהקשר של שובל.

איילה רייפלר: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה, שחבר הכנסת גינזבורג הזכיר בתחילת הדברים, על כך שכמעט לא קיימי תלמידים שפונים לאנשי החינוך שלהם, שפונים לצוות בית-הספר כדי להתייעץ איתם או לחלוק איתם.

איילה רייפלר: בחינוך הדתי, מניסיוננו, מהמקרים שאני פוגשת, בגלל שפעמים רבות אנשים יוצאים מהארון בגילים קצת יותר מבוגרים מאשר באוכלוסייה הכללית, דווקא כן מגיעים לאנשי החינוך – למחנך, לרב, ליועץ, למשגיח בישיבה – לפעמים מתוך מצוקה אמיתית, הלכתית, של קושי בהתמודדות מול סוגיות שהן ייחודיות לאוכלוסייה הדתית.

איילה רייפלר: אנחנו פוגשים את זה גם אצל חברות אצלנו בארגון שהן יוצאות חינוך חרדי, והמצוקות שלהן עוד יותר מורכבות.

איילה רייפלר: דווקא כאן נורא חשוב שאנשי חוש"ן ואנשי שב"ליגיעו לבתי-ספר.

איילה רייפלר: בחינוך הדתי אנחנו ממעטים לדבר על גישה לתלמידים, אפילו בתיכון.

איילה רייפלר: היינו רוצים שלכל הפחות הדברים יגיעו לאנשי החינוך, לצוותים החינוכיים, שתהיה הכרות, שיידעו, שלא תהיה בורות.

איילה רייפלר: היום שיעורי האובדנות שאלישע דיבר עליהם הם לא רק באוכלוסייה הטרנסית; שם זה באמת האחוזים הכי גבוהים והכי ניכרים, אבל אחוזי האובדנות ואחוזי הדיכאון שמלווים נערות ונערות בחברה הדתית, גם הם גבוהים.

איילה רייפלר: אנשי חינוך, שלפעמים לא מתוך רשעות אלא מתוך בורות וחוסר ידע, שולחים את התלמידים שלהם לטיפולים פסיכולוגיים שהם במסווה של טיפולים פסיכולוגיים אמיתיים אבל בפועל הם טיפולי המרה, והם עושים נזק בלתי הפיך לתלמידים האלה.

איילה רייפלר: הדברים האלה, חשוב שיהיו בחומרים שמשרד החינוך ושפ"י מעבירים לצוותים.

איילה רייפלר: זה דיני נפשות, והלוואי שהדברים יתגלגלו מעבר לזה שאנחנו מדברים כאן, שזה בפני עצמו נהדר.

איילה רייפלר: אבל שהדברים יישמרו וייעשו בשטח.

רם שפע: כפי שציינת רגע לפני שחבר הכנסת גינזבורג חזר אלינו – בינתיים הוא מטפל בהרבה אתגרים אחרים – אנחנו פה ומחויבים.

רם שפע: אמרתי את זה על עצמי כשהוא לא היה, ואני אומר את זה על שנינו.

רם שפע: אנחנו לקראת סיום.

רם שפע: אתן רשות דיבור קצרה למי שעוד לא הספיק, אבל אני מבקש מכם להיות מאוד תמציתיים.

רם שפע: שגיא, ממועדון ספורט גאה בתל אביב, נשמח לשמוע את הזווית הספורטיבית לנושא.

רם שפע: אני מבין שאתה גם עורך דין, אז סליחה שלא ציינתי זאת.

רם שפע: שלום.

שגיא קריספין: שלום רב.

שגיא קריספין: אני גם עורך דין, וגם לי יש עבר משותף עם חבר הכנסת גינזבורג.

רם שפע: בקונטקסט מקצועי.

שגיא קריספין: בקונטקסט מקצועי, כמובן.

שגיא קריספין: קודם כול, אני מבקש להודות לכם על קיום הדיון הזה, זה דיון חשוב מאוד, ואני מבקש להפנות את הזרקור לחינוך שמעבר לבתי הספר.

שגיא קריספין: בתי-הספר הם באמת המקום שבו הנוער שלנו מקבל את החינוך המרכזי, אבל הוא ממשיך גם מעבר לבתי-הספר, במקרה הספציפי שאני מדבר עליו זה פעילות ספורט.

שגיא קריספין: בעולם הספורט שמעבר לבתי-ספר, וכמו שענבל הזכירה, גם בתוך בית הספר עצמו, הקבלה וההכלה של בני נוער להט"בים היא בכלל לא פשוטה, ולו מתוקף העובדה שמאמנים, מדריכים ומדריכות ספורט, ההכשרה שלהם לא מפוקחת בצורה הדוקה ואין להם בהכשרה שום שלב שמחנך אותם, מלמד אותם, מכשיר אותם, להתעסקות עם צרכים של נוער להט"ב.

שגיא קריספין: הפועל היוצא מזה הוא שמי שהיו עשויים להיות ספורטאי או ספורטאיות העתיד של מדינת ישראל, שבמקרה הם גם משתייכים לקהילה הגאה, נוטשים את הספורט, כי הם מקבלים את ההבנה שעולם הספורט לא מיועד עבור חברי הקהילה.

שגיא קריספין: אם אנחנו ממשיכים קדימה כמה שנים, אנחנו מגיעים להתבטאויות כמו ששמענו השבוע והרשת סערה סביב ההתבטאויות של אסי בוזגלו באחת מתוכניות הטלוויזיה לגבי הנוחות או אי-הנוחות שלו להיות יחד עם הומו במלתחות.

שגיא קריספין: גם זה מתחיל בחינוך, במקרה הזה בהכשרות של מאמנים ומאמנות ספורט, לדעת ולהבין איך לתת את השירות הטוב שלהם גם לחברי הקהילה הגאה וגם לעזור בחינוך הנוער מסביב לנושא הזה.

שגיא קריספין: בזה סיימתי את דבריי, בקצרה אני מקווה.

רם שפע: תודה רבה .

רם שפע: אחרונת הדוברים – הדס.

רם שפע: את תציגי את עצמך יותר טוב ממני, כבר למדתי את זה פה, אז בבקשה.

הדס בניהו: שלום לכולם, תודה.

הדס בניהו: ארגון שב"ל

הדס בניהו: הוא ארגון החינוך וההסברה של הקהילה הלהט"בית הדתית.

הדס בניהו: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה גם עם חברותה וגם עם בת קול, שאיילה הציגה אותה קודם.

הדס בניהו: חשוב לי להדגיש כמה נקודות.

רם שפע: רק ביעילות ובקצרה, כי אנחנו ממש בסוף.

הדס בניהו: אוקיי.

הדס בניהו: לכולנו ברור שבציבור הדתי המצב מורכב יותר.

הדס בניהו: כרגע המענה בשטח הוא יותר חמור או יותר מאתגר מאשר מה שקורה בשאר המקומות, במובן הזה שבבתי הספר של הציבור הדתי לאומי מעדיפים לא לעסוק בתופעה – כלומר להתעלם ממנה ולא לדבר על הנושא – או, במקרים היותר קשים, להכניס ארגונים שמעודדים טיפולי המרה והפנייה לטיפולים שמטרתם שינוי הנטייה המינית.

הדס בניהו: הדבר הזה גורם למצוקה מאוד מאוד גדולה של הרבה מאוד תלמידים.

הדס בניהו: עצם זה שאין חוזר מנכ"ל ואין הנחיות מאוד ברורות בתוך החמ"ד בכלל בכל הנושא של יחס של מורים, לפחות לא באופן שקוף שמגיע לכל היועצים שנמצאים בבתי-ספר, גורמים לזה שאין מענה מותאם ואפשר להפנות לטיפולי המרה, שכולנו יודעים שהם מסוכנים ובעייתיים.

הדס בניהו: קיימים עוד ועוד ארגונים – רק לפני שבוע קם ארגון נוסף – שממש נכנס לבתי-ספר ומשווק סדנאות שהמטרה שלהן היא לעודד טיפולי המרה.

הדס בניהו: הייתי רוצה לשמוע התייחסות, מעבר למה שדיברנו, האם יהיה חוזר מנכ"ל או התייחסות ספציפית לחמ"ד, ומה עושים במקרה של ארגונים כאלה, שנכנסים לתוך מוסדות החינוך, לצוותים חינוכיים, ומעודדים טיפולי המרה.

רם שפע: בקצרה, אבל חשוב ביותר.

רם שפע: תודה גם לך.

רם שפע: לפני שאסכם, חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה לכל המשתתפים.

איתן גינזבורג: אני מודה ומוקיר על קיום הישיבה החשובה הזאת.

איתן גינזבורג: אציין שבחלקה הייתי צריך לצאת לוועדות אחרות ולפתור שם כל מיני סוגיות.

איתן גינזבורג: התפקיד מחייב.

איתן גינזבורג: אני רוצה לסכם בקצרה ולומר שאי-אפשר להמשיך במצב שבו אין חוזר מנכ"ל בנושא להט"ב.

איתן גינזבורג: כל עוד אין כלים, הפעילויות של חוש"ן, של שב"לושל גופים אחרים הן כמעט היחידות במרחב הלימודי, ולכן להגדיל את תקנת חוש"ן ואת המשך הפעילות.

איתן גינזבורג: כמובן, אסור לפגוע בתקציב הזה גם בתקופה מאתגרת כזאת.

איתן גינזבורג: אני חושב ששפ"י צריך להיות המוביל גם בהוצאת קווים מנחים בנושא הטרנסים והטרנסיות וגם בקשה להגדיל את התקנה.

איתן גינזבורג: דווקא עכשיו, בתקופת תקציב, זה סופר חשוב.

איתן גינזבורג: הייתי מבקש מהם גם לזרז את הוצאת הקווים המנחים, תוך התייעצות עם הארגונים השונים בשולחן עגול, כי זה מאוד חשוב לשמוע את השטח ולהבין איך הדברים עובדים.

איתן גינזבורג: צריך להתחיל להעביר מערכי שיעור בנושא להט"ב, ולא רק במסגרת הסיפור של חינוך מיני אלא יותר רחבה.

איתן גינזבורג: דיברנו על זה קודם – סובלנות, אלימות, קבלה.

איתן גינזבורג: מערכת החינוך היא גורם שצריך לתת תמיכה לתלמידים הגאים, וזה לא מה שהתלמידים מעידים שזה מה שקורה כרגע.

איתן גינזבורג: לכן צריך להעמיק בתחום הזה.

איתן גינזבורג: אני מקווה שהוועדה תפנה מכאן לשר החינוך, אדוני היושב-ראש, גם בנושא חוזר המנכ"ל וגם בנושא התקנה ושנדע להמשיך ולעקוב אחרי התפתחות הדברים האלה עד מצב שבו נגיע לשוויון מלא ואולי ליום שבו לא נצטרך את חוזר המנכ"ל הזה.

איתן גינזבורג: אבל היום אנחנו בהחלט זקוקים גם לו וגם לתקציבים.

איתן גינזבורג: אני שוב מודה לך מעומק הלב על השותפות, על הפעילות והמחויבות, וגם לכל השותפים שעלו בשידור הזה – אנשי המקצוע השונים, משרד החינוך והארגונים.

איתן גינזבורג: תודה לכולם.

רם שפע: תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג, הדיון הזה התקיים הרבה בזכותך, ונפסיק להודות פה אחד לשני.

רם שפע: אני מתחבר לדברים שאיתן סיכם ורוצה לגעת רק בעוד כמה נקודות קצרות.

רם שפע: דיברתי בהתחלה על המחויבות שלנו כמפלגה, ואני ואיתן ספציפית נושא הזה ובוועדה הזאת מחויבים לקהילה באופן הכי עמוק שאפשר.

רם שפע: זה לא אומר שנצליח לעשות את כל מה שאנחנו רוצים, אבל זה אומר שניאבק ביחד אתכם.

רם שפע: אתם צריכים לראות בנו שותפים וגם תאתגרו אותנו ותראו איפה אנחנו לא מצליחים לממש את מה שאתם רוצים.

רם שפע: זה בסדר, בטוח לא נצליח לעשות הכול.

רם שפע: אני חושב שמסך הדברים שעלו פה הנושא המרכזי הוא הוודאות שכל הקהילה החינוכית והגאה חייבת חוזר מנכ"ל, אנחנו לא מתכוונים להסתפק במסמך.

רם שפע: אני מעריך מאוד את העבודה ואת הנציגות של שפ"י, אני בטוח שאתן רוצות שהמערכת תשתפר, וכדי שהמערכת תשתפר צריך משהו שיהיה חוזר מנכ"ל מחייב, ארוך טווח, שאי-אפשר יהיה לסטות ממנו.

רם שפע: אני גם מצפה שתנסו להכליל כמה שיותר ארגונים וגם את התלמידים עצמם.

רם שפע: ודאי שתוכלו לשמוע אותם ולפגוש את הזוויות המרובות שהוצגו כאן, ואני בטוח שיש עוד שלא הצלחנו לשמוע או שלא הגיעו לדיון.

רם שפע: חוזר מנכ"ל מיטיב יהיה כזה שפגש כמה שיותר אוכלוסיות.

רם שפע: אני סומך עליכן שתעשו את זה, שתשמעו אותם, ואני בטוח שגם הפגישה של איתן עם שר החינוך יואב גלנט תביא בשורות ושהוא יביא אתו גישה חדשה.

רם שפע: זה אולי לא נאמר פה בצורה ברורה וזה נראה לי מובן מאליו, ובכל זאת אציין את זה: כמובן, הוועדה שוללת מכל וכל את כל נושא טיפולי ההמרה.

רם שפע: ובוודאי כניסה לבתי הספר, גם אם זה בחמ"ד, ועיסוק בנושא הזה זה משהו שאנחנו נבדוק לעומק.

רם שפע: ודאי שאנחנו פוסלים אותו ולא נותנים לו שום מקום בעולם החינוך בישראל.

רם שפע: זה נראה לי ברור.

רם שפע: איתן דיבר על תקנת חוש"ן, אז לא אמשיך.

רם שפע: גם שם, פער גדול מאוד, שאני מקווה מאוד שייסגר.

רם שפע: גם התקציב שקיים היום הוא ודאי לא מספיק.

רם שפע: אנחנו רואים בסך הכול נציגות מזערית ביחס למספר בתי הספר בישראל, ולכן נמשיך לחתור להגדלה תקציבית, למרות האתגר הגדול שכולנו נמצאים בו סביב תקציבי הקורונה.

רם שפע: לסיום, דיברה פה נציגת משרד האוצר על הגדלה תקציבית של 500,000 שקלים.

רם שפע: אני מאוד שמח והוועדה מברכת.

רם שפע: עדיין לא הבנתי איך בדיוק הכסף הזה יוצא ומאיפה, ואני מבטיח לכם שנדקדק ונבין בפרטים.

איתן גינזבורג: האם בבסיס התקציב.

רם שפע: בדיוק, והאם זה נכנס לבסיס.

רם שפע: ממה שאני מבין – כן, אבל ניצור קשר עם אורלי אחרי הדיון ונבין את זה יותר לעומק.

רם שפע: כמובן שזה סכום טוב ביחס למה שהיה, אבל מזערי ביחס למה שצריך.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני מקווה שאתם רואים בנו בית במלוא מובן המילה, גם ככנסת, גם כוועדה וגם כנציגי ונבחרי ציבור שספציפית הנושא חשוב להם.

רם שפע: תודה לכם על ההשתתפות, על הקשב, על הסבלנות.

רם שפע: תודה, רק התחלנו.

רם שפע: הישיבה נעולה.