ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 6, 2020-06-15 10:00

רם שפע: בוקר טוב לכולם, גם לחברי הכנסת הנכבדים שאיתנו, ולמי שצופה בנו.

רם שפע: התכנסנו היום לוועדת חינוך מאוד משמעותית סביב, לצערנו, הבלגאן האדיר שיש לקראת סוף השנה.

רם שפע: כאשר קבענו את הדיון ביום חמישי שעבר, אז עדיין לא פורסם המתווה.

רם שפע: לשמחתי, פורסם אתמול מתווה של משרד החינוך, אבל כפי שכולנו ראינו - בוודאי תיכף נשמע את זה ביתר שאת, יש אי הסכמה מאוד משמעותית עם ארגוני המורים.

רם שפע: רן ארז, בעמדתו, לא מוכן לזוז מאי ההסכם שבעצם הוא טוען – ובצדק, שאין איתו הסכם, ולכן, הוא לא מוכן להאריך את שנת הלימודים, לעומת ההסתדרות שחתמה על הסכם.

רם שפע: לפני שנתחיל, בגלי צה"ל, סיפרתי שפנינו לרן ארז, גם הוועדה פנתה אליו, גם אני אישית שלחתי לו הודעה - הוא לא ענה לי, או - לא ענית לי, וטענת בגלי צה"ל שלא פנינו אליך.

רם שפע: לזה חשוב לי להעמיד דברים על דיוקם, ולומר, לא רק שפניתי, אבל עדיין מוזמן להגיע.

רם שפע: יש לנו פה דיון מספיק ארוך כדי שתבוא ותייצג את עמדתך.

רם שפע: כמורה בעצמי, מאוד חשוב לי שארגוני המורים ייוצגו פה.

רם שפע: לפי מה שאני מבין, יפה בן דוד, מתכוונת להגיע ולייצג את עמדת ההסתדרות.

רם שפע: אני מזמין אותך גם עכשיו מפה להביע את דעתך, כנ"ל גם משרד החינוך.

רם שפע: פנינו לאבוהב, ולנציגים ממשרד החינוך.

רם שפע: אני מקווה שעדיין יבחרו להגיע.

רם שפע: אני חושב שבאופן כללי, אנחנו צריכים כמדינה לראות איך אנחנו מצליחים להגיע לפתרון שלא כל שנה מחדש.

רם שפע: עכשיו זה משבר הקורונה, אבל אנחנו זוכרים היטב גם לא במשבר הקורונה, כל שנה מחדש, ארגוני המורים, משרד החינוך והאוצר, לא מצליחים להגיע להסכמות ולחסוך ממאות אלפי ההורים, התלמידים, ובכלל, אזרחי ישראל, את הבלגאן הבלתי נסבל הזה.

רם שפע: אני חושב שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו מייצרים שינוי מספיק יסודי, כדי שנגיע למצב שבשנה הבאה, אמן, לא נמצא את עצמנו שוב בחוסר ודאות כל כך משווע.

רם שפע: אנחנו מדברים על יום שני, היום, בסוף השבוע הזה, על פניו מסתיימת שנת הלימודים, ועדיין מנהלים, מורים, הורים, תלמידים, לא יודעים מה קורה.

רם שפע: מבחינתי - חוסר אחריות.

רם שפע: כנבחרי ציבור, אנחנו לא יכולים לקבל, לא יכולים לסבול אותה.

רם שפע: אני מקווה שכבר בדיון הזה, נגיע לפתרון, אם כי אני אדם ריאלי באופן יחסי.

רם שפע: צריך להגיד בצער, מסתמן שיכול מאוד להיות שנגיע פה לערכאות משפטיות, אחרת, אני מתקשה לראות איך זה ייפתר, אבל הלוואי ואתבדה.

רם שפע: אני אדם אופטימי, ולכן אני מקווה שנצליח לשנות את המציאות.

רם שפע: אני אפתח עם משרד החינוך.

רם שפע: אם מישהי מכם עולה לזום, ואני לא פונה אליו, יכול להיות שזה בגלל שאני לא רואה שעליתם.

רם שפע: מה שאני מבין בשלב זה, ממשרד החינוך, נמצאת אתנו אינה זלצמן, שהיא סגנית בכירה מנהל המינהל הפדגוגי.

רם שפע: בבקשה, אשמח לשמוע את עמדתך ביחס לבלגאן שחוגג במערכת.

אינה זלצמן: אני חושבת שאנחנו הבהרנו, וגם אתמול, הוציא השר הבהרה שבגני הילדים ובתי הספר היסודיים, גם עד כיתה ו', הלימודים הסתיימו ב-13 ליולי.

אינה זלצמן: ילדי הגנים ותלמידי כיתות א'-ד' ימשיכו את הלימודים שלהם במסגרת בתי-הספר של החופש הגדול שתימשך ה-6 לאוגוסט.

אינה זלצמן: מבחינת משרד החינוך, הודענו שחטיבות הביניים והחטיבות העליונות יסיימו את לימודיהם ב-1 ליולי.

אינה זלצמן: וכמובן, כיתות י"א, י"ב, ימשיכו בהכנות לבגרויות שייפתחו ב-22 ליוני עד ה-27 ליולי.

רם שפע: ועדיין, לא הצלחתם להגיע להסכמות עם ארגוני המורים – איך את מסבירה את זה?

אינה זלצמן: כולנו יודעים ושומעים, מבחינתנו, מה שאמר השר, אנחנו כמובן גם נמשיך לנסות ולשוחח עם הארגון.

אינה זלצמן: אבל אם לא, נצטרך לנקוט בכלים אחרים שיעמדו לרשותנו.

רם שפע: כלומר, יכול להיות שמשרד החינוך זה שיפנה לערכאות משפטיות?

אינה זלצמן: אנחנו נבחן את הדברים ונקבל את ההחלטות כמובן.

רם שפע: אני מבין.

רם שפע: אני עדיין אומר ומצפה שמנכ"ל משרד החינוך הצטרף אלינו.

רם שפע: יש עוד מספיק זמן לעשות את זה.

רם שפע: רציתי מאוד לשמוע את נציגי משרד האוצר.

רם שפע: לפי מה שאני רואה פה – שניהם גם נתן נהוראי, וגם אסף שירמן, עוד לא אתנו.

רם שפע: אז אם אתם אתנו, תגידו ונעלה אתכם כחלק מאוד משמעותי בהסכמים שנחתמו.

רם שפע: בינתיים, אשמח מאוד לשמוע את נציגי ההורים.

רם שפע: בבקשה, אריק קפלן, סגן נציגות ההורים הארצית, והיו"ר של ירושלים.

רם שפע: נשמח לשמוע את עמדתך.

אריק קפלן: בוקר טוב לכולם, קודם כל אנחנו רוצים לברך את השר שקיבל החלטה.

אריק קפלן: העובדה שהגענו שבועיים לפני תחילת הלימודים, ולא ההורים, לא הילדים, אף אחד לא ידע בדיוק מתי מסתיימת שנת הלימודים, אני חושב שזו פשוט שערורייה, זה דבר שהיה צריך להסתיים כבר מזמן, נתחיל מזה.

אריק קפלן: אי-הוודאות בעצם פוגעת בכולם.

אריק קפלן: לגבי הדברים עצמם.

אריק קפלן: אני חושב שאין ספק שהילדים הצעירים שלנו חייבים לסיים ב-13 ליולי.

אריק קפלן: אנחנו צריכים את הימים הנוספים האלה.

אריק קפלן: אני לא מדבר רק מבחינה משקית, אני מדבר מבחינה חינוכית, אני חושב שכל הנושא של הנושא של מיומנויות למידה, כל הנושא של להיות בכיתה, ואני מדבר בגיל של הילדים הקטנים יותר, אני חושב שזה דבר משמעותי מאוד לכל ילד וילדה שלנו.

אריק קפלן: אני מברך פה את השר על ההחלטה שהוא קיבל.

אריק קפלן: אני מאוד מקווה שהסתדרות המורים, סליחה על הביטוי, תזרום עם ההחלטה הזאת, מכיוון שאני חושב שזו החלטה נכונה.

אריק קפלן: אני רוצה ומקווה שהמורים שלנו, שהם באמת מורים נהדרים, ושלא נשמע שחס וחלילה אנחנו יוצאים נגד המורים, או משהו כזה.

אריק קפלן: אין לנו טענות כלפי המורים, הם עבדו קשה בזמן הקורונה, הם עבדו קשה במהלך כל השנה, ואני רוצה שהם יתנו את כל כולם גם בתשעת הימים הנותרים האלה.

אריק קפלן: אני לא רוצה שנצטרך להביא אותם למצב שבית דין יחייב אותם בעצם ללמד את הילדים שלנו.

אריק קפלן: אני חושב שזה יפגע בילדים, אני חושב שזה יפגע במורים.

אריק קפלן: אני חושב שזה יפגע בכל מרקם היחסים עם התלמידים, איתנו ועם המורים - זה לגבי הלימודים עצמם של התשעה ימים.

אריק קפלן: אני אשמח להוסיף בנושאים הנוספים של הוועדה.

רם שפע: אתה צודק ומעלה נקודה נכונה.

רם שפע: בהמשך הדיון, אנחנו גם נגיע באופן כללי להיערכות של כולנו, של כלל המערכת, לבתי הספר של החופש הגדול.

רם שפע: זו גם סוגיה מאוד משמעותית שתהיה המשכית לסיום שנת הלימודים.

רם שפע: יש לנו סוגיה של תלמידים בבתי הספר המקצועיים שנגיע גם אליה.

רם שפע: יש לנו עוד כמה דברים, אבל לפני כן, אני מבין שמנשה לוי כחבר בוועד המנהל של ארגון המורים רוצה להתייחס כנציג של רן ארז.

רם שפע: נשמח לשמוע אותו.

מאיר כהן: אני רוצה להגיב לדברים של סגן יושב-ראש ועד ההורים אריק קפלן.

מאיר כהן: אני שמח שהוא משבח והוא אומר את מה שהוא אומר על המורים, כי חשוב להגיד את זה.

מאיר כהן: אנחנו ביומיים האחרונים המורים הפכו להיות מוקצים בגלל הוויכוח של ראשי המנהיגות שלהם.

מאיר כהן: אני מציע לוועד ההורים להיות גם המתווך, ולפני שמברכים את השר על ההחלטה שלו לפנות לערכאות, אני חושב שראוי שביום או ביומיים הקרובים, אתם ההורים, תבקשו לשבת אצל השר ביחד עם ההסתדרות והארגון.

מאיר כהן: אני חושב שההישגים שלכם יהיו הרבה יותר טובים מאשר ללכת ולהילחם בערכאות ובבתי-דין.

מאיר כהן: כי בכל זאת, המורים האלה עבדו, ועבדו קשה מאוד, וטוב שציינת את זה בדברים שלך.

מאיר כהן: ולכן, לפני שאנחנו מניפים עליהם את אימת החוק, כדאי שנדבר אל ליבם יום, יומיים, לא יותר.

מאיר כהן: אני רק רוצה, אדוני, יושב-ראש הוועדה, להגיד לך, שאתמול הרמתי טלפונים למנהלים של חטיבות ביניים ותיכוניים.

מאיר כהן: הבלגאן שם הוא עצום.

מאיר כהן: אומרים לי המורים, שלעתים הילדים מגיעים, ואחרי שעתיים, שלוש, משחררים אותם, גם בגלל הנוכחות שהיא לא במאה אחוז כמובן, וגם בגלל חוסר הבהירות.

מאיר כהן: ראוי באמת שתנסו אתם, יושבי-ראש ועדי ההורים, תנסו אתם לתווך.

מאיר כהן: זה משבר לא קטן, תנסו אתם להיות המתווכים.

מאיר כהן: תודה.

אריק קפלן: אני מקבל לחלוטין את מה שאתה אומר.

אריק קפלן: חבר הכנסת כהן, שהוא איש חינוך בכל רמ"ח איבריו - אני שמח על הדברים שלך.

אריק קפלן: באמת, ארגון ההורים ישמח מאוד, ואני מפה קורא לכולם – בואו נשב ביחד.

אריק קפלן: אין לי ספק שביחד, אני יודע שיפה בן דוד, בסופו של דבר, רוצה את הדברים הטובים.

אריק קפלן: רן ארז, אני מכיר אותו, והוא רוצה את הדברים הטובים לילדים שלנו.

אריק קפלן: ובטח בנו, בהורים, אי אפשר לחשוד שאנחנו לא רוצים את טובת הילדים שלנו.

אריק קפלן: אז בואו נשב ביחד.

אריק קפלן: אני מאמין שלא צריך עשן לבן, כמו בוותיקן, כל כך הרבה זמן.

אריק קפלן: נשב כמה שעות נסגור את זה.

אריק קפלן: מסיום ישיבת ועדת החינוך, אנחנו פנויים לכל רגע שנוכל לשבת.

אריק קפלן: אני מברך על הדחייה הזאת.

רם שפע: בבקשה, חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להעיר הערה לגבי הארגונים.

קטי קטרין שטרית: צריך להבדיל בין הסתדרות המורים לארגון המורים - זה לא מקשה אחת.

קטי קטרין שטרית: מי שבעצם פה מנסה איכשהו להתחכם או לעשות מה שנקרא התנהגות של עצמו הוא מחליט מה צריך להיות, זה דווקא ארגון המורים, ולא הסתדרות המורים.

קטי קטרין שטרית: הסתדרותה המורים הגיעה להסכם.

קטי קטרין שטרית: הסתדרות המורים, כן הסכימה שזה מה שצריך לעשות, וזה להוסיף ימים.

קטי קטרין שטרית: אבל, במצב שבו ארגון המורים אומר – אני לא הולך לעשות את זה, והסתדרות המורים מוצאת את עצמה שכן היא צריכה לעשות את זה, אז לא צריך להעניש את מי שכן.

קטי קטרין שטרית: לכן אני אומרת שצריך לפנות בדבר הזה לארגון המורים, וכן לבצע את מה שצריך לבצע, אלה החלטות שהחליטו עליהן, ואם לא, אז יש אמצעי אכיפה.

קרן ברק: אני לא מבינה למה זה להעניש?

רם שפע: אני מבקש כנציג ארגון המורים מנשה לוי.

מנשה לוי: תודה.

מנשה לוי: מה שמדאיג אותי, רם, שככה סתם, בלי משא ומתן, כמו שאמר חבר הכנסת כהן, אני קורא לזה ממש – אלימות שלטונית, מנחיתים הודעה על הארכת שנת לימודים בתשעה ימים, ממש כחצי פקודה, וגם מאיימים בצווי מניעה ובתקנות שעת חירום.

מנשה לוי: אני רוצה לשאול את נציגי משרד החינוך שאלה אחת פשוטה, למה נכנעתם ללחץ של יפה בן דוד?

מנשה לוי: למה להפוך את תלמידי שכבת י' לבני ערובה של החינוך היסודי?

מנשה לוי: הרי תלמידי חטיבות הביניים מכיתה י' ועד י', כולל י"א, י"ב, כמובן, למדו בכל העידן של הקורונה, בלמידה מקרוב בתוך בית-הספר.

מנשה לוי: אחר כך עם הסגר עברו ללמידה מרחוק.

מנשה לוי: אחרי זה, חזרו ללמידה משולבת.

מנשה לוי: זה למידה מרחוק, כאשר במקביל הם מכינים את תלמידי י"א, י"ב, וכל זאת כאשר הם מסכנים את החיים שלהם.

קטי קטרין שטרית: זה לא הוויכוח.

קטי קטרין שטרית: הוויכוח שרן ארז רוצה להפסיק את הכול, זה הוויכוח.

קטי קטרין שטרית: אתה מגן על מי?

קטי קטרין שטרית: על מי שמחליט לא להמשיך?

מנשה לוי: רם, אני מבקש שתגן עליי.

קטי קטרין שטרית: וואוו, ממש, תגן עליי...

רם שפע: אני מגן על זכות הדיבור שלך.

מנשה לוי: המורים גם עושים את זה, כאשר הם מסכנים את החיים שלהם, וכולל אלה שיש להם מחלות רקע, ומפנים אותם לרופאים תעסוקתיים בעוד שלושה חודשים מגיעים לבית הספר.

מנשה לוי: אני רוצה לשאול למה מערכת חינוך ז'-י"ב, שלא הפסידה אפילו לא יום לימודים אחד.

מנשה לוי: למה צריך להעניש אותם בתשעה ימי לימוד, למה?

מנשה לוי: גם הנפנוף הזה בצווי מניעה בצורה ברוטלית עם אלימות שלטונית - - -

קרן ברק: מה זה?

קרן ברק: אתה נותן לו להמשיך ככה, מה זה?

קרן ברק: אלימות שלטונית, באמת, עם כל הכבוד.

קרן ברק: אלימות, מהצד שלך אדוני.

מנשה לוי: רק בשיתוף פעולה של כולם, כך אמרת, רק בשיתוף פעולה של כולם, אפשר יהיה להגיע להבנות, ולסיום מסודר של פתיחת הלימודים.

רם שפע: מנשה, תעצור את דבריך.

רם שפע: תקשיב.

רם שפע: אני מוכן להיכנס איתך, וחברי הוועדה ודאי גם, לדיון מהותי על כן להאריך או לא להאריך.

רם שפע: אבל אף אחד מאיתנו לא מוכן לשמוע לא את המונח אלימות שלטונית, סלח לי, זה לא ראוי בוועדה הזאת, זה דבר אחד.

רם שפע: דבר שני, אתה יודע היטב שהיה משא-ומתן עם רן ארז.

רם שפע: לא הונחתה עליו ההחלטה הזאת.

רם שפע: זאת הבחירה שלו – גם להתעלם, גם לא לענות, לראייה, בכל מקום שאני בדקתי היום, גם בתקשורת, ודאי בוועדה הזאת, הוא בחר לא להגיע.

רם שפע: אז עם כל הכבוד, אני מוכן לנהל איתך דיון מהותי.

רם שפע: אבל להגיד שהונחתה עליכם ההחלטה הזאת, זה פשוט לא האמת.

רם שפע: לכן, חשוב להגיד את זה.

מנשה לוי: אתה לא מדייק.

מנשה לוי: אני אומר שוב, באחריות, אתה לא מדייק.

רם שפע: כן, איפה אני לא מדייק?

מנשה לוי: משא-ומתן אמיתי לא היה עם ארגון המורים, לא היה.

מנשה לוי: עדיין יש זמן.

מנשה לוי: עד יום שישי, אפשר להיכנס למרתון.

קרן ברק: הוא לא היה, כי הוא לא הגיע אליו.

קרן ברק: או לא היה, כי אף אחד לא הזמין לדיון הזה.

מנשה לוי: לנפנף בצווי מניעה, ובתקנות שעת חירום, ויש לנו כלים לכפות - ככה לא מדברים.

מנשה לוי: במדינה דמוקרטית, יושב ראש איגוד מקצועי שמייצג הורים וגם מנהלים - - -

קרן ברק: גם הצד השני לא יכול לדבר ככה.

מנשה לוי: ככה לא מדברים.

מנשה לוי: כשמנפנפים לי בצווי מניעה, ובאיומים, אני קורא לזה אלימות שלטונית.

מנשה לוי: כן, בהחלט כן.

רם שפע: בבקשה, חברת הכנסת קרן ברק, בקצרה.

קרן ברק: קודם כל, יכול להיות שהתגלתה פה אלימות, אבל דווקא לא מצד השלטון, אלא דווקא הכוחנות - אתם שבויים שלנו, ונעשה מה שאנחנו רוצים.

קרן ברק: לא נגיע פה לדיונים למרות שהוזמנו, זה מבחינתי סוג של אלימות.

קרן ברק: דבר נוסף, אני רוצה להזכיר פה, לכל מי שיושב פה, אנחנו כאילו בשלב האחרון.

קרן ברק: אבל אנחנו כמדינה, עשינו הרבה דברים קשים בתקופה הזאת.

קרן ברק: אנחנו באנו לאנשי עסקים, אמרנו להם, העסק שלכם סגור.

קרן ברק: מטה לחמכם נפגע.

קרן ברק: אנחנו סגרנו לאנשים את מקומות העבודה שלהם.

קרן ברק: הוצאנו אותם לחל"ת, ועסקים שלמים נסגרו עם מנעול ולא יכלו לפתוח אותם.

קרן ברק: את זה לא עשו למורים.

קרן ברק: המורים המשיכו גם לעבוד חלקית, ולקבל את השכר.

קרן ברק: זאת אומרת, כמדינה בתקופת החירום, עשינו דברים הרבה יותר משמעותיים מלבקש ממורים להאריך את שנת הלימודים שלהם בעוד כמה ימים.

קרן ברק: אז תסתכלו על הדברים בפרופורציה.

קרן ברק: דווקא הגוף שנתנו לו הכי הרבה להמשיך ולהתנהל – דרך אגב, זה לא היה אמור להיות לציבור המורים, אלא גם לציבור התלמידים, כדי שהמורים יוכלו לספק את החינוך לתלמידים, דווקא הגוף הזה בא עכשיו ושוכח מה קרה פה במדינה שלמה בתקופה הזאת.

קרן ברק: מאוד חשוב שעושים את הדברים האלה בפרופורציה, להסתכל על זה בזווית הנכונה, כי אי אפשר להסתכל על זה רק בזווית שהוא אומר אותה עכשיו, אלא באמת מה היה אז.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חיים ביבס יו"ר מרכז השלטון המקומי, וראש עיריית מודיעין.

חיים ביבס: בוקר טוב, אני מברך על הדיון, אני חושב שהוא נכון, והוא בזמן, והוא רגע לפני שעושים שטויות, ומתחילים בשיטות כאלה ואחריות.

חיים ביבס: אני חושב שזה הזמן לקחת אחריות.

חיים ביבס: צריך לזכור דבר אחד.

חיים ביבס: אמרה חברת הכנסת ברק, ואני מסכים איתה לחלוטין.

חיים ביבס: יש פה מגזר פרטי ששילם מחיר כבד מאוד, שנמצא על הגחון.

חיים ביבס: יש פה מאות אלפי אנשים שנמצאים עדיין בבית, וכולנו צריכים להיכנס מתחת לאלונקה.

חיים ביבס: כאשר היה צריך לעשות את זה בדברים אחרים, גם ארגון המורים צריך להיכנס.

חיים ביבס: אני מסכים לחלוטין עם מה שאמר הנציג שלהם, כן, הייתה התנהלות לא נכונה.

חיים ביבס: מהיום הראשון היה צריך לנהל משא ומתן עם שניהם, ולא להביא רק את ההסתדרות, ולהכניס איזה סעיף שאנחנו הפכנו להיות בני ערובה של היושב-ראש כארגון כזה או אחר.

חיים ביבס: אבל יחד עם זאת, גם כאשר נעשה טעות, זה הזמן לתקן, לא על חשבון ההורים, ולא על חשבון התלמידים.

חיים ביבס: אלא להיכנס כולנו וככה אפשר יהיה לפתור את זה.

חיים ביבס: אני בסוף שבוע שעבר דיברתי עם רן ארז כדי לנסות לפתור את זה.

חיים ביבס: ואני מאמין שבסופו של דבר, עד סוף שבוע זה, אנחנו נמצא את הנוסחה מבלי להגיע לשלב שבו אפשר להוציא צווי מניעה.

חיים ביבס: אם נצטרך להוציא צווי מניעה, אנחנו נוציא אותם.

חיים ביבס: אבל אני לא חושב שצריך להיות שם.

חיים ביבס: אפשר לקיים דיונים היום.

חיים ביבס: לא ביום חמישי, כמו אחרוני הוועדים, לחכות ליום חמישי.

חיים ביבס: היום, יום שני, אפשר לקיים את הדיון, ולא להמתין עד הדקה התשעים כדי שאז נראה, כי אני אומר, אם נחכה עד הדקה התשעים, יהיו צווי מניעה.

חיים ביבס: חד משמעית יהיו צווי מניעה.

חיים ביבס: וכן, עם כל הכבוד, כולם צריכים להתכנס.

חיים ביבס: דעתי האישית.

חיים ביבס: אני אומר מראש.

חיים ביבס: אילו היה מתקיים משא ומתן, ואילו רן ארז היה מגיע למשא ומתן עם האוצר, היו, בסופו של דבר, מגיעים להחלטה אולי אחרת.

חיים ביבס: אולי מספר הימים של העל יסודי של כיתות ז'-י"ב, או י'-י"ב, היו פחותים מאשר תשעה ימים.

חיים ביבס: אבל יחד עם זאת, כאשר, בסופו של דבר, נקבע הדבר, אני מסכים לחלוטין ואני מפריד בין ההתנהלות, התנהלות המשא ומתן הייתה לא נכונה.

חיים ביבס: אף אחד לא בן ערובה לא של בן דוד, ולא של אף אחד אחר.

חיים ביבס: אבל יחד עם זאת, מכיוון שנעשה כבר, זה הזמן לתקן ולעשות את זה.

חיים ביבס: לבוא ולהסביר שב-20 לחודש התקיימו הלימודים, כאשר יש פה אנשים שנמצאים על הגחון, יש פה ליקוי מאורות.

חיים ביבס: יש פה אנשים שקצת התבלבלו.

חיים ביבס: עם כל הכבוד, כל המגזר הציבורי יגיע לקריסה.

חיים ביבס: אם אנחנו לא נעשה הכול כדי לשמור על המגזר הפרטי, כדי להחזיר אותו למסלול.

חיים ביבס: כדי לתת לאנשים לעבוד.

חיים ביבס: כדי לתת לאנשים לחזור להתפרנס.

חיים ביבס: אם אנחנו לא נעשה את זה כל המגזר הציבורי של כל התקופה הזאת, ימשיך לקבל משכורת, ולא חסכו ממנו שקל, עם כל הכבוד, רצועת הביטחון הזאת תסתיים, ואז אנשים יבינו מה זה מגזר פרטי.

חיים ביבס: ולכן, אני מציע לכולם, לשים את האגו בצד.

חיים ביבס: לשים את כל הדברים, להיכנס תחת האלונקה.

חיים ביבס: צריך להמשיך ולתת להורים עד השישה באוגוסט את כל מה שצריך כדי שיוכלו בצד אחד לצאת לעבוד, בצד שני, לתת לתלמידים.

חיים ביבס: וצריך לשקול דבר נוסף, מאוד חשוב, אין פה לימודים במובן הקלאסי שאנחנו מכירים, ממש לא, אלא לימודים חצי קלאץ'.

חיים ביבס: אז אני מציע לכולם להיכנס לפרופורציות כי בסופו של דבר, זה התפקיד שלנו, אחריות שלנו.

חיים ביבס: ואני חושב שבעת הזאת, לא צריך להתנהל כמו אחרוני העסקנים שעסוקים בלהרוויח עוד שקל פה או שם, אלא להיכנס מתחת כדי להוביל את זה.

חיים ביבס: וזה הזמן של כולנו להיות שם.

רם שפע: חיים, תודה רבה, על נוכחותך בוועדה, וגם על דבריך שיצאו מדם ליבך.

רם שפע: אני חושב שהדבר המרכזי שנגעת בו, זה שהיום יום שני, ובסוף השבוע הזה, אנחנו מגיעים בעצם לדד ליין של סוף השנה.

רם שפע: הדבר האחרון שמי שיכול לעשות כל אחד מהצדדים - זה לחכות ליום חמישי בלילה ולהתחיל משא ומתן.

רם שפע: לא סתם אמרת את זה, כי ראינו בשנים האחרונות שזה קורה הרבה פעמים שחלק מארגוני המורים מחכים עד ליום האחרון, ואז מתחילים משא ומתן וטוענים שלא דיברו איתם.

רם שפע: אז הנה, פה בוועדה, גם אתה אמרת את זה, גם אני אומר את זה, אמר את זה גם נציג המורים, מאיר כהן, התחיל את השיח הזה.

רם שפע: כולנו מוכנים להירתם החל מעכשיו ומרגע שנגמר הדיון כדי לעזור לסיים את הפלונטר הזה.

רם שפע: אני שמח שגם אתה חלק מהמאמץ, אני בטוח שתעזור בו.

רם שפע: תודה רבה.

חיים ביבס: משפט קצר.

חיים ביבס: תראו, באמת, הגיע הזמן, שיתחילו להוריד פה הנחיות עם היגיון.

חיים ביבס: כאשר עושים אירוע או טקס, או חתונה, או בר מצווה, או בת מצווה, בצד אחד, או אירוע דתי בצד שני, של 250 איש, אי אפשר שלא לאפשר למסיבות הכיתתיות להיות יחד עם ההורים.

חיים ביבס: זה אירוע של פעם בחיים.

חיים ביבס: יושבים לצערי, חלק מהפקידים שיושבים, וחלק מהם בקבלת החלטות, אנשים אטומים שלא מבינים באמת את המשמעות של מסיבת סיום.

חיים ביבס: עכשיו, מילא, הילדים האלה לא היו נפגשים, ולא היו ביחד, הייתי מבין.

חיים ביבס: אבל בכיתה, יחד עם ההורים, אין שום סיבה בעולם, זה הרבה פחות מאשר כיתה בממוצע במדינת ישראל 35 ילדים, תוסיפו על זה את כל ההורים, תוסיפו על זה את כולם, אתה מגיע במקרה הטוב, ל-100, 150 איש שיהיו במסיבה הזאת.

חיים ביבס: לצד זאת, כמובן המסיבה השכבתית.

חיים ביבס: השכבות במדינת ישראל, הם בדרך כלל בממוצע כ-180, 200 ילדים, עם הצוותים, הכול, לעשות את השכבתי בלי הורים, כיתתי עם הורים – שחררו את הילדים האלה, הם גם ככה נמצאים בסיום שנת לימודים המסובך ביותר שהיה פה מאז קום המדינה, בגלל הסיטואציה שנוצרה.

חיים ביבס: תנו להם לפחות ליהנות מהרגע.

חיים ביבס: זה המינימום שאפשר לתת להם.

חיים ביבס: הגיע הזמן, שיפסיקו לבלבל במוח כל מיני אנשים, אפשר לשמור על ההנחיות יותר מאשר כל מי שנמצא בממשלת ישראל, בכנסת ישראל, ברשויות המקומיות ובכל מקום אחר.

חיים ביבס: הילדים האלה יותר אחראים מכולם.

חיים ביבס: אלה הילדים שמחר בבוקר – אמרה מישהי, יש פה את הלוחמים האמיתיים, זה אלה שמחר בבוקר יוצאים מכאן, הולכים להתגייס לצבא לשמור על מדינת ישראל.

חיים ביבס: אלה הלוחמים האמיתיים שצריך לתת להם.

חיים ביבס: צריך לתת להם רגע לפני את האפשרות לבוא וליהנות מהדבר הזה.

רם שפע: תודה רבה.

אריק קפלן: ארגון ההורים מצטרף לחלוטין לדברים של חיים ביבס, לחלוטין.

קריאה: גם מנהלי בתי הספר.

רם שפע: בבקשה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: ראשית, אני שמח באמת שמתקיים הדיון דווקא בנושא הזה, כי אנחנו נשאלים הרבה גם על ידי התקשורת, גם על ידי ההורים ומורים, שהבהירות הזאת רק מפריעה להתנהלות, לתכנון, לכל הדברים מסביב.

משה אבוטבול: בלי ספק שיש חשיבות מאוד גדולה דווקא לבקש מהורים שיקבלו את זה בהבנה שצריכים להיות עוד ועוד עם התלמידים.

משה אבוטבול: קודם כל להשלים פערים, להשלים חסכים שהיו.

משה אבוטבול: מורה זה לא סתם תפקיד של איזה חלילה מוכר בשוק או משהו.

משה אבוטבול: מורה זה ערך אחר לגמרי.

משה אבוטבול: אני מתגעגע לנאום הגדול והיפה של ראש ממשלתנו המנוח מר מנחם בגין, שדיבר על הנושא של המורה בעולם היהודי, זה משהו אחר לגמרי.

משה אבוטבול: ההתייחסות היא אחרת.

משה אבוטבול: היחס בין תלמיד למורה זה אפילו יותר מבן הורה לבין תלמיד.

משה אבוטבול: לכן, באמת, הנושא הזה חייב להיות בקונצנזוס, ולא צריך לעשות על זה מהומות, או הפגנות, או דברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: גם צריכים להבין המורים העיקריים, שיש חשיבות מאוד גדולה לזה שהם ינצלו כל יום להשלים פערים עם אותם תלמידים.

משה אבוטבול: אני דווקא באותה נשימה משבח את מערכת החינוך החרדית - שם אין ויכוח.

משה אבוטבול: מצדם של המורים, זה באמת כמה שיותר ללמד.

משה אבוטבול: הם מקבלים את זה בהבנה, חלקם ילמדו אפילו עד ראש חודש אב.

משה אבוטבול: עד חודש אב הם ילמדו.

קרן ברק: אז בואו נעביר את כולם למערכת החינוך החרדית.

קרן ברק: ..

קרן ברק: הנה, מצאנו פתרון.

קרן ברק: למדו ליבה, ואנחנו מעבירים את כולם לשם....

משה אבוטבול: קרן, תעשי לי טובה.

משה אבוטבול: הליבה האמתית זה להבין את הערך של התלמיד ואת היחס.

קרן ברק: שניהם חשובים.

משה אבוטבול: ולכן, אני אומר לך שוב פעם, עצם העובדה ששם לא קיים בכלל ויכוח, הם מלמדים עד ראש חודש אב, וילמדו באהבה, ואפילו בחופשים גם הם עושים קייטנות.

משה אבוטבול: חבר'ה - כל אחד צריך ללמוד מהשני.

משה אבוטבול: ללמוד מאתנו מותר אם זה דברים חיוביים.

קטי קטרין שטרית: זה היתרון - - -

משה אבוטבול: לכן אני באמת קורא לך, ולמערכת המורים היקרה הזאת, אנא, ברגעים האלה שצריכים אתכם, תהיו נכונים להשלים את החומרים.

משה אבוטבול: תנו למערכת המשק להיבנות בצורה טובה.

משה אבוטבול: אנחנו תלויים בכם, אתם תלויים בנו, נמתין לימים יפים יותר.

משה אבוטבול: תודה רבה.

סונדוס סאלח: אם יש אוכלוסייה שהיא באופן מלא נכנסה מתחת לאלונקה באחריות מלאה, זו קבוצת המורים והמורות.

סונדוס סאלח: אנחנו ראינו את זה, למרות שמשרד החינוך לא הכין אותם ללמד מרחוק מבחינת השתלמויות.

סונדוס סאלח: מורות נדרשו לקנות ציוד, לעמוד בדרישות הטכנולוגיות להעביר שיעורים.

סונדוס סאלח: גם נדרשו להכין את השיעורים בזמן כפול מזה שלהכין שיעור פרונטלי.

סונדוס סאלח: בזמן הזה, לא תוקצב לא במשרד החינוך, ולא בבתי הספר, ולא משום מקור אחר.

סונדוס סאלח: אז מי שצריך לקחת אחריות זה משרד החינוך.

סונדוס סאלח: נשאלת השאלה, מה המטרה של הארכת הימים האלה?

סונדוס סאלח: אם זה לעשות את המורים בייבי סיטר, ולהמשיך את המשק ואת העבודה במגזר הפרטי כמו שצריך, אז ניתן לגייס עוד צוות אחר חוץ מהמורים והמורות שנתנו את הנשמה שלהם בזמן שגם בבית שלהם הילדים שלהם היו בזום, ולא יכלו לעזור להם כמו רבים ורבות מאתנו.

סונדוס סאלח: אם זה להדביק את הפערים הקיימים במערכת החינוך, אני עד לרגע הזה, לא שמעתי על תכנית חירום ללמד ולהדביק את הפערים בשמונת הימים האלה.

סונדוס סאלח: אז צריך לשאול מה באמת אתם מצפים מבתי הספר, והמורות והמורים האלה לעשות?

סונדוס סאלח: מי שצריך לקחת אחריות זה משרד החינוך.

סונדוס סאלח: הוא יכול לגייס עוד צוותים לשבוע ימים, ולבנות תכנית בשבוע הזה לבתי הספר, אם הוא רוצה רק לשמור על הילדים בתוך בתי הספר.

סונדוס סאלח: תודה.

משה אבוטבול: רם, זה לא סותר את זה שאני בעד לתת מערכת פיצוי אחרת - - -

רם שפע: בבקשה, אסף שירמן ממשרד האוצר, ממונה על השכר.

רם שפע: נשמח לשמוע ממך איך התנהל המשא ומתן.

רם שפע: אנחנו שומעים פה כל מיני דברים סותרים על מה היה החלק של הארגונים.

רם שפע: בבקשה.

אסף שירמן: ראשית, קודם כל ברכות לך רם על המינוי, ועל הדיון, זה דיון חשוב – כל דיון על המורים, על החינוך, הוא דיון חשוב בעיניי, וטוב שהוא קורה, וטוב שכולם מתכנסים יחדיו.

אסף שירמן: הקריאה שלך לשיתוף פעולה, היא קריאה חשובה ונכונה.

אסף שירמן: לצערי, לא היה שיתוף פעולה כזה לאורך התקופה האחרונה, דווקא בתקופה שהכי צריך את שיתוף הפעולה הזה.

אסף שירמן: אני גם מברך את שר החינוך על ההחלטה שהוא קיבל, כי אני חושב שהמערכת הזאת צריכה את הוודאות.

אסף שירמן: היא זקוקה לוודאות הזאת, אי אפשר להשאיר את כולם תלויים באוויר ולחכות ליום חמישי בלילה.

מאיר כהן: אסף, מה הייתה ההצעה שלכם?

מאיר כהן: מה אתם הצעתם לארגון המורים?

אסף שירמן: אני מסכים עם הדברים שחברי, חיים ביבס, אמר פה.

אסף שירמן: אני חושב שהוא פירט לגבי המשמעויות והצורך והראייה המשקית היא זו שהובילה אותנו בעצם לכל התהליך הזה.

אסף שירמן: הוא גם ציין את העובדה שאנחנו ניהלנו משא ומתן עם כל ארגוני העובדים.

אסף שירמן: אנחנו לא מסתכלים רק על ארגוני המורים, או רק על ארגון המורים.

אסף שירמן: בתקופת הקורונה הייתה תקופת אי-ודאות מאוד גדולה במשק בכלל, וגם במגזר הציבורי בפרט.

אסף שירמן: נכנסו מההתחלה בעצם למשא ומתן עם כל ארגוני העובדים – עם ההסתדרות הכללית, עם המוסדות להשכלה גבוהה.

אורלי פרומן: אסף, יש ארגון מורים והסתדרות מורים, אין פה כל, זה לא מעניין אותנו כרגע לדיון הזה.

אסף שירמן: חשוב לראות את התמונה הרחבה ולא להתייחס ספציפית.

אסף שירמן: אני נגיע גם אליהם לא לדאוג.

אסף שירמן: למה אני אומר את זה – כי כולם נרתמו.

אסף שירמן: כולם הבינו את גודל השעה, את אי ודאות שהייתה במשק, את הצורך להיות בוודאות, ואת הצורך בביטחון לשני הצדדים, גם מבחינת המשק, מבחינת ההורים, מבחינת האנשים העובדים, וגם מבחינת עובדי המגזר הציבורי, שהם בעצמם לא ידעו מה קורה.

אסף שירמן: עם ההסתדרות הכללית, למשל, חלקם יצאו, חלק גדול מהם, רובם בעצם יצאו לחופשה על חשבונם.

אסף שירמן: בתקופה הזו היו מקומות שהוציאו לחל"ת, זה היה חשוב לייצר את הוודאות הזאת במגזר הציבורי.

אסף שירמן: אותו דבר עם ארגוני המורים.

אסף שירמן: פנינו מההתחלה לארגוני המורים בבקשה להסדיר את כל הנושא הזה, גם של הלמידה מרחוק.

אסף שירמן: הלמידה מרחוק הוא משהו שהוא לא מוסדר בהסכמים קיבוציים, והיה חשוב להסדיר את אופן התשלום, ואופן הלמידה מרחוק בתקופה הזאת.

אסף שירמן: עם הסתדרות המורים הגענו להסכם, אמנם לקח קצת זמן, אבל הגענו להסכם ב-1 באפריל, שהיא התחייבה להארכת שנת הלימודים בתשעה ימים, מתוך הבנה שהלמידה שהתקיימה היא לא הייתה למידה מלאה, אין מה לעשות.

אסף שירמן: ארגון המורים, לצערנו, למרות ששוחחנו ודיברנו והעברנו טיוטות הסכם קיבוצי, לא זכינו לשיתוף הפעולה המלא כפי שזכינו מיתר ארגוני העובדים.

אסף שירמן: לצערי, הייתה פה גרירת רגליים מסוימת גם בתקופה האחרונה שבאנו וחזרנו וביקשנו להסדיר את הנושא הזה ולדבר, וזה לא קרה.

אסף שירמן: לפיכך, התכנסנו לאירוע הזה, שבאמת, יצאה החלטה חד-צדדית.

אסף שירמן: בדרך כלל, אין החלטות חד-צדדיות במערכת החינוך, למרות שהסמכות היא נתונה בידי שר החינוך, ומנכ"ל משרד החינוך – לרוב הדברים האלה נעשים במשא ומתן, בהסכמה ובהידברות כמו שצריך להיות.

מאיר כהן: אסף, אני עדיין שואל.

מאיר כהן: האם אתם הצעתם תמורה כספית, פיצוי לארגון המורים על הימים שהם יוסיפו?

אסף שירמן: הדיון הוא לא על מתן פיצוי כספי - הדיון הוא על הארכת שנת הלימודים כפי שנעשה בשלבי הגיל האחרים, מתוך ההבנה שהעבודה לא התקיימה במלואה בתקופה שלפני חופשת הפסח, ומתוך מטרה שאותם תלמידים שהחסירו חומר לימודי, גם מתוך ראייה משקית לטובת ההורים, לטובת כלל המשק שימשיך וייצא לעבודה, ויוכל להפעיל את גלגלי המשק – זאת הייתה הראייה שלנו.

משה אבוטבול: יש מנגנון כזה לפיצוי?

רם שפע: בהמשך לדבריך, מנשה לוי, שדיברנו על זה.

רם שפע: אני חושב שגם אסף מוכיח את זה, גם אנחנו אמרנו את זה, גם ביבס התייחס לזה.

רם שפע: פנו לשני הארגונים – גם להסתדרות וגם לארגון המורים ביחד בתחילת הדרך.

רם שפע: זה בסדר גמור שלפעמים לא מגיעים להבנות, אבל לומר שלא פנו ולא היה משא ומתן, מבחינתי, זו אמירה שאין לה שחר.

רם שפע: נטען שלא פנו לארגון, שלא היה משא ומתן.

רם שפע: פנו גם להסתדרות, וגם לארגון המורים.

רם שפע: הארגון, פחות שיתף פעולה במשא ומתן, וגם לא הגיעו להסכמות.

רם שפע: אבל צריך להתייחס לתהליך והתקיים תהליך.

אורלי פרומן: אבל האם הייתה התניה בהסכם של ההסתדרות?

רם שפע: אכן, הייתה התניה כזאת.

רם שפע: אני מניח שאסף יכול לאשר, הייתה התניה כזאת.

רם שפע: יש סעיף כזה בהסכם.

רם שפע: אני מסכים שזה מעורר תמיהה, וזה דבר דיי לא שגרתי.

מאיר אסרף: אני מייצג את הסתדרות המורים.

מאיר אסרף: למה זה לא שגרתי?

רם שפע: מיד נתייחס לזה.

קטי קטרין שטרית: כמו שאמרתי בתחילת דבריי, קודם כל צריך להפריד בין ארגון המורים להסתדרות המורים - שני גופים שונים לחלוטין.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת שלגבי הסתדרות המורים, כן יש נכונות, כן יש רצון, למרות שהם עבדו בכל התקופה, יש נכונות לתרום ולהיות מתחת לאלונקה.

קטי קטרין שטרית: הבעיה שלנו עם ארגון המורים, שמלכתחילה ניתק מגע, ולא היה קשוב למה שגם נאמר פה בוועדות.

קטי קטרין שטרית: בוועדה הזו עוד בתקופת הקורונה, בימים הקשים.

קטי קטרין שטרית: ולכן, לגבי נציג האוצר, אני חושבת שצריך להמשיך עם הדרך הזו של לשבת, לדון.

קטי קטרין שטרית: יש אוזן קשבת להסתדרות המורים, זה אני יודעת בוודאות מתוך שיחות שאני מנהלת עם מזכ"לית הסתדרות המורים.

קטי קטרין שטרית: לגבי הנושא שגם העלה חיים ביבס, חייבים למצוא פתרון.

קטי קטרין שטרית: זה לא הגיוני באמת שמסיבות הסיום לחלוטין ייפסקו בצורה כל כך שרירותית, כשמצד שני, יש אירועים שמתקיימים באולמות.

קטי קטרין שטרית: אז מה לעשות - אולי לארגן בתוך מסיבות הי"ב – לא, תקשיב, שמעתי רעיון פנטסטי.

קטי קטרין שטרית: רוצים להביא רב ולחתן זוג, ואז אם זה חתונה, אפשר לקיים אירוע של 250 - זה רעיון טוב.

קטי קטרין שטרית: אולי נעשה בר מצווה.

קטי קטרין שטרית: בזמנו, הייתי שותפה לפרויקט מאוד יפה של בר מצווה לניצולי שואה בני 80.

קטי קטרין שטרית: אולי נעשה בר-מצווה, נעשה - רה-בר מצווה מחדש.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט לא הגיוני.

קטי קטרין שטרית: אני קוראת פה באמת למשרד הבריאות, מיד להוריד את ההגבלה הזאת.

קטי קטרין שטרית: מדברים על חבר'ה שאמורים להתגייס לצבא.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, הם מתכוננים לזה להערכתי כמה שנים טובות.

קטי קטרין שטרית: זה אירוע פרטי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מתערבים פה באירוע פרטי.

קטי קטרין שטרית: המדינה מתערבת באירוע פרטי.

קטי קטרין שטרית: זה אירוע פרטי כאשר ילדים מכינים לעצמם את המסיבה הזאת.

קטי קטרין שטרית: אני מציעה גם שההורים יבואו ויאמרו - אנחנו מוכנים לשמש פקחים.

קטי קטרין שטרית: נראה איפה שיש התקהלות.

קטי קטרין שטרית: ואם תהיה התקהלות כזו או אחרת שהיא לא חוקית בניגוד לנהלים, אז נפזר.

קטי קטרין שטרית: אבל כל אירוע לגופו של עניין, ולא לקחת את זה באופן גורף חד וחלק.

קטי קטרין שטרית: וגם השר יולי אדלשטיין יהיה חייב פה להירתם ולעזור לנו, ואני יודעת שהוא קשוב, לחלוטין הוא קשוב.

קטי קטרין שטרית: אני אולי לא זוכרת מי הייתה המורה שלי בכיתה י"ב, אבל אני כן זוכרת את מסיבת הסיום, כי זה היה הדבר הכי מעניין.

מאיר כהן: הדברים של קטי, צריכים לצאת כדרישה או כפנייה של הוועדה לשני השרים - לשר החינוך ולשר הבריאות.

רם שפע: בהחלט נגיע לזה.

רם שפע: אני גם רוצה להתייחס לזה שגם ועדת הקורונה, ככל שאני מבין, רוצה היום או מחר להתייחס לנושא, אבל אנחנו גם נתייחס אליו כי הוא קצת פה מהשטח והוא חשוב.

רם שפע: חברת הכנסת פרומן.

רם שפע: בבקשה.

אורלי פרומן: חברים, אני חושבת שהדיון הזה הוא דיון מאוד מהותי וחשוב.

אורלי פרומן: ואני חושבת שלא ייתכן שבדיון כזה לא יגיעו הקודקודים שלקחו בסופו של דבר החלטות, אחריות, וכנראה גם היו בסיומו או בעיקרו של המשא ומתן.

אורלי פרומן: ותודה לחיים ביבס שהופיע, אני מאוד מעריכה את זה.

אורלי פרומן: אבל אני רוצה לשמוע את האנשים שהיו שם, שלקחו בסופו של דבר את ההחלטה ואת האחריות.

אורלי פרומן: השמיעה שלנו ממקור ראשון היא מאוד משמעותית.

אורלי פרומן: אני, צר לי מאוד שכל המערכת, תלמידים, הורים, ואנשי החינוך בשטח נקלעו למצב הזה ערב סיום שנת הלימודים.

אורלי פרומן: בואו נזכור איזו תקופה עברנו מחודש מרץ.

אורלי פרומן: אנחנו שלושה חודשים בתקופה של אי ודאות - יש לימודים - אין לימודים.

אורלי פרומן: מרחוק - לא מרחוק.

אורלי פרומן: מפסיקים לשבועיים - חוזרים לשבועיים.

אורלי פרומן: מתחדשים הלימודים – לא מתחדשים.

אורלי פרומן: מתחדשים - בתי ספר נסגרים.

אורלי פרומן: חברים, אנחנו בטלטלה של מערכת החינוך כבר מחודש מרץ.

אורלי פרומן: עכשיו גם לא יודעים מתי תסתיים שנת הלימודים.

אורלי פרומן: רק מי שהיה פעם בגן או בבית ספר, מבין מה המשמעות שחמישה ימים לפני תום שנת הלימודים אנשי החינוך לא יודעים, והתלמידים לא יודעים אם היא תסתיים או לא, מה התהליכים שקורים שם.

אורלי פרומן: אני לא רוצה בייבי סיטר אם מאריכים את שנת הלימודים.

אורלי פרומן: אנא, קצת כבוד למורים.

אורלי פרומן: אם מאריכים את שנת הלימודים, אני אזכיר מאיפה זה בא.

אורלי פרומן: היעד היה להחזיר את המשק לעבודה.

אורלי פרומן: לאפשר לאנשים לחזור מחל"תים.

אורלי פרומן: לאנשים שפוטרו, למצוא מקומות עבודה חדשים.

אורלי פרומן: להניע את גלגלי המשק למען האנשים שיחזרו והתפרנסו.

אורלי פרומן: עדיין אנחנו עדים למראות מזעזעים – הנה, פה מחוץ לכנסת להפגנות יום יום על אנשים שאיבדו את פת לחמם.

אורלי פרומן: זה היה השיקול הראשוני מעבר לחשיבות של מערכת החינוך שצריכה הייתה לחזור לפעול, זה גם לאפשר להורים של הילדים, במיוחד, כמובן, הקטנים לחזור ולהניע את כל המשק.

אורלי פרומן: מערכת החינוך היא חלק גדול אינטגרלי מהנעת המשק.

אורלי פרומן: אני רוצה לפנות לשר גלנט, שבעיניי הוא שר החינוך, והוא אחראי להסדיר את הנושא.

אורלי פרומן: אין מערכת חינוך בלי אנשי החינוך בשטח.

אורלי פרומן: השר גלנט.

אורלי פרומן: מערכת החינוך בנויה על גננות, מורים, מנהלים, אנשי חינוך ואנשי טיפול מצוינים שתמיד שם בבוקר, בערב, למה שצריך.

אורלי פרומן: אין, אי אפשר להסדיר נושא כל כך מהותי, והם לא אנשים אטומים, תאמין לי, השר גלנט, יש עם מי לדבר.

אורלי פרומן: אני רוצה להצטרף לקריאה, ולבקש ממך, אדוני היושב-ראש, יש חשיבות חינוכית מאוד משמעותית לאירועי הסיום בבתי הספר, בכל שלב שהוא.

אורלי פרומן: בוודאי ל"י"ב-ניקים".

אורלי פרומן: לא נסלח לעצמנו שנשחרר דור שלם לצבא, לשרות הלאומי, לשרות האזרחי, בלי שניתן להם את הרגע האינטימי הזה, הכול כך חשוב של אירוע הסיום.

אורלי פרומן: אפשר, בהתאם למגבלות שישנם, לקיים אירועי סיום גם בי"ב, וגם בסוף כיתה ט', וגם בסוף כיתה ו'.

אורלי פרומן: והילדים, הפעוטות האלה בני השש שעולים לכיתה א', ונפרדים מהילדות, בואו נעשה את זה מותאם.

אורלי פרומן: אני מבקשת שתצא מפה קריאה לכל מי שאחראי לנושא.

אורלי פרומן: שחררו.

אורלי פרומן: תנו לילדים, תנו למורים, תנו לגננות, תנו למנהלים להיפרד האחד מהשני באירועי סיום מכבדים, מותאמים לתקופת הקורונה.

אורלי פרומן: תודה.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת פרומן.

רם שפע: אשמח לשמוע מאוד את נציגת התלמידים, מועצת התלמידים הארצית.

רם שפע: בבקשה.

ליאור בר אל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני אתחיל ואומר שצריך לעשות פה הפרדה בין תלמידי כיתות י' והחטיבות, לבין תלמידי בית ספר יסודי, זה שני נושאים שונים לגמרי.

ליאור בר אל: אין צורך להצמיד את תנאי החטיבה העליונה לבתי הספר היסודיים.

ליאור בר אל: הארכת שנת הלימודים בעשרה ימים היא פשוט לא הגיונית, אבסורדית.

ליאור בר אל: אני בתור תלמידה בכיתה י', סיימתי את חומר הלימודים שלי לשנה הזו.

ליאור בר אל: גם תלמידי החטיבות סיימו את חומר הלימודים.

ליאור בר אל: אין שום היגיון בלהביא אותנו לבתי הספר.

ליאור בר אל: זה פשוט אבסורדי, לא הגיוני.

ליאור בר אל: דבר נוסף, תשתפו אותנו בשולחן קבלת ההחלטות.

ליאור בר אל: אנחנו פנינו לא פעם ולא פעמיים למשרד החינוך, בבקשה לקחת חלק בשולחן קבלת ההחלטות.

ליאור בר אל: בבקשה, באמת להשמיע את קול התלמידים.

ליאור בר אל: אנחנו מייצגים מאחורינו מיליון בני ובנות נוער במדינת ישראל, ולא נותנים להם להשמיע את הקול שלהם.

ליאור בר אל: באמת, אנחנו בקיאים בנושא.

ליאור בר אל: אנחנו חלק מהשטח, השטח פונה אלינו במאות פניות, ועדיין בוחרים לקבל את ההחלטות לבד בשבילם, מצד שני, מנסים להתווכח על הארכת הלימודים ולהוסיף ימים, לא להוסיף ימים – מסיבות הסיום צריכות להתבטל.

ליאור בר אל: לא נותנים לתלמידי כיתות י"ב לסיים את הלימודים שלהם בכבוד הראוי.

ליאור בר אל: למה הלימודים מתקיימים במתכונת הנוכחית, ומסיבות הסיום והנשפים – לא?

ליאור בר אל: יצאה הנחיה אתמול, לדעתי, באמת לאפשר התקהלות של עד 250 איש באירועים.

ליאור בר אל: לא נעים לי להגיד את זה, אבל חתונות אפשר לדחות.

ליאור בר אל: מסיבת סיום זה אירוע של פעם בחיים, זה אירוע שלא יחזור.

ליאור בר אל: התלמידים מרגישים שפוגעים בתחושת הסיום שלהם אחרי שנערכו למסיבות ולנשפים כל כך הרבה זמן.

ליאור בר אל: בבקשה, תאפשרו לנו לסיים בכבוד את שנת הלימודים הזו, ושתפו אותנו בשולחן קבלת ההחלטות בכל הנושאים – הלימודים, בחינות הבגרות, אנחנו כאן להשמיע את קול התלמידים.

רם שפע: ליאור, תודה רבה.

רם שפע: אני רוצה שנתייחס למסיבות הסיום בהמשך.

רם שפע: אנחנו נגיע אליו.

רם שפע: יש פה עוד נציגים שרוצים להתייחס לזה.

רם שפע: אני שומע שאת מדברת את האמת של מאות אלפי תלמידים שבסך הכול רוצים לסיים את השנה שלהם כמו שצריך.

רם שפע: אני חייב להצטרף לקריאה כמי שמייצג גם בכנסת את הצעירים, וגם הרבה שנים את הסטודנטים בישראל, בהקשר הזה, אני מסכים שהרבה מאוד פעמים קצת שוכחים אתכם ביחס לאיך מקבלים החלטות, והקול שלכם הוא לא רק חשוב, הוא מאוד משמעותי למערכת.

רם שפע: הרבה פעמים אתם מבינים את מה שבמשרד או באוצר לפעמים מפספסים.

רם שפע: אני מבטיח לעזור בהקשר הזה.

רם שפע: בכל דיון אצלי אתם מדברים, ויחסית בהתחלה, כי אני חושב שהזווית שלכם היא קריטית.

רם שפע: תודה.

רם שפע: חבר הכנסת ווליד טאהא.

רם שפע: בבקשה.

וליד טאהא: תודה, אדוני היושב-ראש, היום אנחנו ב-15 ליוני.

וליד טאהא: ימים ספורים ורחוקים מסיום שנת הלימודים בחינוך העל-יסודי, תראו שהוויכוח הוא ויכוח שאולי אין בו אלימות שלטונית, אבל יש בו שרירות דעת לפחות בהרבה מאוד מובנים.

וליד טאהא: אנחנו צריכים להבין שכל המורים והמורות גם בחינוך היסודי, וגם בחינוך העל-יסודי, נרתמו למשימה לטובת התלמידים בתקופה כל כך קשה שהיא תקופת הקורונה.

וליד טאהא: אנחנו לא נשכח שאנחנו עדיין חיים בתוך תקופת הקורונה.

וליד טאהא: זה לא עבר, זה לא חלף, אנחנו מנהלים את החיים ואת הלימודים בתוך הקורונה, ולא אחרי שהבסנו אותה.

וליד טאהא: יש לנו עשרות בתי-ספר, או הרבה בתי-ספר, אדוני היושב-ראש, שהפסיקו את הלימודים בגלל מקרים של קורונה.

וליד טאהא: אנחנו לא התייחסנו לזה.

וליד טאהא: אנחנו לא יודעים כיצד תלמידים בבתי ספר שסגרו את שעריהם אחרי שתלמידים נדבקו - אנחנו לא יודעים מה לגביהם?

וליד טאהא: איך תסתיים עבורם שנת הלימודים?

וליד טאהא: איך ייראו התעודות שלהם?

וליד טאהא: האם הם השלימו את כל החובות שלהם?

וליד טאהא: אנחנו לא שומעים את הדברים החשובים המהותיים, ואנחנו מנהלים ויכוח שרירותי סביב ימים או מישהו שצריך לעשות.

וליד טאהא: אני מעריך את העבודה של כל המורות והמורים גם בחינוך היסודי, וגם בחינוך העל-יסודי.

וליד טאהא: אני לא חלק בלתמוך בצד אחד של ארגון אחד על ארגון אחר.

וליד טאהא: אנחנו יודעים שארגון המורים לא הצטרף להסכם שנעשה עם הסתדרות המורים, אבל שתקנו כל הזמן.

וליד טאהא: אנחנו ימים ספורים מסיום שנת הלימודים, אף אחד לא פתח פה, פתאום אנחנו נזכרים שהם לא היה חלק.

וליד טאהא: אז ידענו שלא היו חלק - איפה היה משרד החינוך עד היום?

וליד טאהא: איפה היה האוצר עד היום?

וליד טאהא: האם מישהו חשב שכאילו להביא אותם בכוח?

וליד טאהא: אני לא יודע, משהו לקוי התנהל בכל הנושא של המגעים האלה.

וליד טאהא: מישהו חשב אולי להביא את הארגון בעל כורחו לעשות את הימים האלה?

וליד טאהא: עכשיו גם ההסתדרות אומרת – אם הם לא יעשו, אנחנו לא נעשה.

וליד טאהא: יש פה פאשלה שאנחנו צריכים כמשרדי ממשלה לשאת בה, ולא להטיל אותה על הארגונים.

וליד טאהא: בסופו של יום, המורים האלה, הן בארגון המורים, והן בהסתדרות המורים, עשו את מה שהיו צריכים לעשות לטובת התלמידים והמערכת, והם עושים עבודה מאוד קשה.

וליד טאהא: הלמידה מרחוק היא עבודה מאוד קשה.

וליד טאהא: אז שמישהו יסביר לנו אולי מה עם בתי הספר שנסגרו?

וליד טאהא: איך זה הסתיים עבור התלמידים?

וליד טאהא: איך ייראו התעודות שלהם, ואז, אולי נתווכח אם יעשו עוד תשעה ימים, או לא יעשו תשעה ימים.

וליד טאהא: ולמה שתקנו עד היום?

וליד טאהא: אנחנו חמישה ימים לקראת סיום שנת הלימודים בעל-יסודי?

וליד טאהא: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: בבקשה, אבי קמינסקי, איגוד מנהלי מחלקות חינוך ברשויות המקומיות.

אבי קמינסקי: שלום, בוקר טוב, אני רוצה במשפט אחד לומר שאני תומך תמיכה מלאה בנושא מסיבות הסיום.

אבי קמינסקי: יש לעשות את כל מה שניתן לעשות תחת כללים מסוים, אבל בהחלט לקדם את האפשרות הזו גם בגני ילדים, גם ביסודי של כיתות ו', בצורות נכונות.

אבי קמינסקי: אני בהחלט יחד עם ההורים, זה חלק חשוב מתוך ההוויה החינוכית של מדינת ישראל.

אבי קמינסקי: לגבי ארגוני המורים, רם, אני רוצה להציע לך הצעה, תבחר מתוך חברי הוועדה, מספר חברי כנסת, תקראו לכולם לבוא ולשבת סביב שולחן אחד ולגמור את העניין.

אבי קמינסקי: אני רוצה לומר שהמורים והמנהלים כולם הוכיחו בזמן הקורונה מנהיגות אמתית של עבודה, וחוסן חברתי של מדינת ישראל.

אבי קמינסקי: אסור לשכוח את זה בכל מקום שאנחנו אומרים את זה.

אבי קמינסקי: כדאי גם אם אנחנו תוקפים ואומרים - זה ככה וזה ככה, אז כדאי לומר ולזכור את הדבר הזה שמערכת החינוך הייתה החוסן החברתי של המדינה.

אבי קמינסקי: הדבר השני, אני מופתע ממשרד החינוך, אני מופתע ממשרד האוצר.

אבי קמינסקי: הם מכירים את הנושא של יחסי עבודה.

אבי קמינסקי: הם מכירים שלא עושים שום הפרדה בין הסכמי השכר שישנם בתוך ציבור ההוראה.

אבי קמינסקי: עשו את זה פעם אחת על "אופק חדש" וראינו שאנחנו תקועים עם הדבר הזה, עם הבדלים כאלו ואחרים.

אבי קמינסקי: ולכן, תמוה בעיניי הדבר הזה.

אבי קמינסקי: ולכן זה נראה קצת שלומיאלי.

אבי קמינסקי: יש מקום לתקן את זה.

אבי קמינסקי: אני חושב שרמת האחריות של כולם - אמר את זה גם חיים ביבס, אמרו את זה גם אחרים – לקרוא ולנסות ולראות מה ניתן לעשות ולסדר את העניין הזה.

אבי קמינסקי: חשוב להבין באמת, ואמרה את זה גם אורלי.

אבי קמינסקי: צריך לדעת ולהבין, לא יודעים מה עושים.

אבי קמינסקי: זאת אומרת, האם המורה שמגיעה ביום שלישי וביום רביעי לבתי הספר, נפרדת מהתלמידים בסוף שנת לימודים או לא?

אבי קמינסקי: זאת אומרת, יש גם חלקים מינהליים, יש גם נושאים ארגוניים, יש גם נושאים חינוכיים שאתה צריך לדעת ולסיים – מה אתה עושה עם זה?

אבי קמינסקי: ולכן, זה צו שעה, ממש צו שעה במקום הזה, וכולנו נקרא לדגל ונעשה את זה.

אבי קמינסקי: אבל צריך לקחת מספר חברי כנסת בשולחן הזה, לא איזשהו מספר רב, אלא מספר מצומצם ולנסות לקדם את זה בשיח כזה או אחר.

אבי קמינסקי: אם צריך לנסוע, אז צריך לנסוע לרן ארז.

אבי קמינסקי: אם צריך לנסוע, לנסוע גם ליפה בן דוד, לגמור את העניין הזה.

אבי קמינסקי: אבל מתוך כבוד והערכה למורים ולארגוני המורים - זה המקום המרכזי שאני צריך לבוא ולומר.

אבי קמינסקי: זה נאמר לא מספיק בצורה הזו.

אבי קמינסקי: יש להם בהחלט אחריות מצד אחד, וגם איזשהו לויאליות וסולידריות חברתית למדינת ישראל.

אבי קמינסקי: תודה.

רם שפע: תודה רבה לך, אבי.

רם שפע: אשמח לשמוע את גדי יעקב, שהוא נציג משרד העבודה והרווחה ומנהל תחום פדגוגיה, ועוד זווית שלא שמענו עד עכשיו בדיון בכל מה שקשור לתלמידים שכפופים אליך.

רם שפע: בוקר טוב לך.

גדי יעקב: שלום, בוקר טוב, ותודה על ההזדמנות.

גדי יעקב: משרד העבודה והרווחה מפעיל כ-60 בתי ספר מקצועיים לתעודות מקצוע ותעודות גמר כ-10,000 תלמידים, כאשר התלמידים האלה, מעבר לתעודות הגמר ומבחני הגמר, מבצעים גם מבחני בגרות.

גדי יעקב: נרשמים באופן סדיר למבחנים.

גדי יעקב: מדובר על אלפים.

גדי יעקב: גם השנה הזאת, שנת המשבר הקשה הזאת, נרשמו לבחינות הבגרות.

גדי יעקב: משרד החינוך פרסם כבר באפריל מתווה לבחינות הבגרות, שבעצם כל המתווה הזה הלך על הקלות מאוד גדולות גם בנושא מספר הבחינות, וגם בנושא הקלות, ציוני בחינות שניתנו לבתי ספר ולמנהלים בתוך בתי הספר לקבוע בחלק לא קטן ממקצועות הלימוד.

גדי יעקב: בפועל, כבר באפריל, אנחנו זיהינו את הנקודה הזאת.

גדי יעקב: אני שוחחתי עם משרד החינוך, וביקשתי ליישר קו עם המתווה של משרד החינוך.

גדי יעקב: נעניתי בשלילה, אבל חלקית שמשכה אותנו עם לא מעט שיח ביני לבין משרד החינוך לפרסום מתווה הגון, הוגן בעת הזאת, בעיקר שוויוני ולא מפלה לתלמידי משרד העבודה והרווחה.

גדי יעקב: אני מזכיר.

גדי יעקב: תלמידי משרד העבודה, גוף ממשלתי, משרד ממשלתי, מפעיל כחוק בתי ספר, והתעודות שלו מוכרות גם להנדסאים, גם תלמידים שלנו עוברים לכיתות י"ג, י"ד של משרד החינוך ובחינות הבגרות בתוך משרד החינוך נעשות באופן שגרתי.

גדי יעקב: לצערי הרב, מ-12 לאפריל, אני הוצאתי הצעה למתווה שכל כולה ברוח השוויוניות בין המשרדים.

גדי יעקב: לצערי הרב, נגררתי עד 31 למאי.

גדי יעקב: אתם מדברים על מסיבות הסיום, אני מדבר על מתווה בגרויות לתלמידים.

גדי יעקב: תגיד לכם פה נציגת מועצת התלמידים של משרד החינוך, מה זה לקבל מתווה ב-31 למאי.

גדי יעקב: כולנו היינו תלמידים, כולנו ידענו ונערכנו לקראת בחינות הבגרות שלנו.

גדי יעקב: 31 למאי, המייל נמצא אצלי, קיבלנו מתווה שגם המתווה הזה הוא מתווה שהוא לא מספק אותנו.

גדי יעקב: הוא לא ברוח השוויון.

רם שפע: מה חסר לכם, אני לא מצליח להבין?

רם שפע: מה הפער במתווה הזה?

גדי יעקב: דרך אגב, לאורך הדרך גם התקיים שיח עם משרד החינוך, שהשיח הזה, אני ניסיתי, קיבלתי על עצמי עוד גזרות ועוד גזרות, עד שהגיע המצב שהמתווה לא הגיע בזמן, ולכן, לא יכולתי יותר לקבל.

גדי יעקב: אני אגיד יותר מזה, זה היה גם בהסכמתי.

גדי יעקב: אני מצטער על זה שבכלל נכנסו למצב של שיח.

גדי יעקב: אם הייתי יודע שנקבל ב-31 למאי את המתווה, הייתה לי בעיה.

גדי יעקב: לא הייתי נכנס לשיח.

גדי יעקב: אנחנו מבקשים לקבל את אותן הקלות במקצועות הטכנולוגיים כפי שקיבלו ילדי משרד החינוך המקצועות הטכנולוגיים, קרי, ברוב המקצועות המוחלט, למעט חשמל, יש הערכות מורים לציוני הבגרות.

גדי יעקב: הערכות חלופיות של המורים לציוני הבגרות.

גדי יעקב: אני מזכיר, התלמידים האלה ברובם יילכו או - - - של משרד החינוך, או למה"ט במשרד העבודה, זה פחות לאקדמיה.

גדי יעקב: ולכן, לא רואה פה שום בעיה.

גדי יעקב: נהפוך הוא, אני חושב שזה הוגן, שוויוני ברוח התלמידים של משרד החינוך.

גדי יעקב: נעשיתי בשלילה אבל חלקית לא מעט שיח ביני לבין משרד החינוך, הגון, הוגן, בעיקר שוויוני ולא מפלה, העבודה והרווחה.

גדי יעקב: נדחו לנו בחינות לספטמבר.

גדי יעקב: לא בא בחשבון.

גדי יעקב: אנחנו לא יכולים לשמור לא על מתח לימודי עד ספטמבר.

גדי יעקב: חלק מהתלמידים מתגייסים לצה"ל, או הולכים לשרות לאומי, או לשרות אזרחי.

גדי יעקב: אני אומר, אנחנו במנעד מאוד רחב – מגזר יהודי, מגזר ערבי, בדואי דרוזי בבתי הספר שלנו.

גדי יעקב: אז אני אומר ספטמבר, זה לא בא בחשבון.

גדי יעקב: הדבר השלישי, צומצמו הבחינות ההומניסטיות.

גדי יעקב: תלמיד היה צריך לבחור הומניסטי אחד חובה, לכל השאר הוא קיבל הערכות בית-ספריות.

גדי יעקב: אנחנו בהחלט חושבים שאנחנו זכאים בדיוק לאותה הקלה.

גדי יעקב: הדברים האלה לא בשמים.

גדי יעקב: אני חושב שאנחנו גופים ממלכתיים, יכולים לקבל החלטות אמיצות כאלה בשלב כל כך קשה שפגעה גם בילדים משרד העבודה והרווחה, ובכלל, להסתכל מהפריזמה של הילדים, של איך הם מרגישים.

גדי יעקב: אני מאוד הזדה

גדי יעקב: יתי פה עם ליאור ועם כל מה שהיא אמרה, כי אני מנסה לרדת ולהיכנס למה הורה לתלמיד שלא יודע.

גדי יעקב: ונכון לעכשיו, הוא יודע שהוא אומר להיבחן בכל בחינות הבגרות, גם בטכנולוגי, גם בהומניסטי.

גדי יעקב: אני אומר לכם, שביומיים, שלושה האחרונים - - - אני חושב שזה המתווה שצריך למצוא לו פתרון.

גדי יעקב: ואני אומר עוד דבר.

גדי יעקב: אני חושב שאנחנו צריכים ברוח הזאת לחשוב גם קדימה.

גדי יעקב: תלמידי משרד העבודה והרווחה, זכאים לכל הקלה שמקבל תלמיד במשרד החינוך, כל עוד הם ניגשים לבגרות.

גדי יעקב: נכון לעכשיו, זה לא כך.

גדי יעקב: אני לא אגע בזה עכשיו, זה לדיון אחר.

רם שפע: חברת הכנסת קטי שטרית דיברה אתי על הנושא, ואני שמח שהיא העלתה את זה.

רם שפע: ואני אומר גם לך.

רם שפע: אני מכיר היטב את ההשכלה הטכנולוגית.

רם שפע: ישבתי גם במל"ג במקביל.

רם שפע: ראיתי היטב את הפערים באופן כללי אולי היה צריך להגיד.

רם שפע: במשך עשרות שנים המדינה לא מתייחסת בעיניי כמו שצריך לא לחינוך המקצועי, וגם לא להשכלה הטכנולוגית.

רם שפע: זה הולך, עובר כחוט השני בכל הגילאים – מתיכון ועד השכלה, שוב, אקדמית או לא אקדמית.

רם שפע: אז נפלת על אוזניים מאוד קשובות.

רם שפע: אני רוצה לבקש ממך, מכיוון שגם חבר הכנסת ווליד טאהא אמר פה בצדק לידי, הנושא לא הוצג פה בצורה מספיק מקיפה, למעט הדברים החשובים שלך.

רם שפע: אני זמין בסוף הדיון.

רם שפע: נשמח לשמוע ממך יותר לעומק איזה פתרונות פרקטיים אפשר לנסות לייצר מול משרד החינוך.

רם שפע: אני גם מודע לאתגרים שאנחנו מדברים על שני משרדים שונים, וכל מי שחי קצת בעולם הפוליטי בישראל, מבין שזה לא במקרה קורה.

רם שפע: אני אשמח לדבר אתך, להעמיק, לנסות להבין איך אפשר לסייע, כי ברור שצריכה להיות שוויוניות בנושא הזה.

רם שפע: תודה לך.

רם שפע: נשמע את חבר הכנסת שחאדה, שבאופן טבעי נמצא אתנו בזום, כיוון שהוא לא יכול להגיע לכנסת.

רם שפע: מאחל גם בריאות איתנה.

רם שפע: רפואה שלמה.

סמי אבו שחאדה: צהריים טובים, אני שמח על הדיון, למרות שהוא בא ממש באיחור.

סמי אבו שחאדה: כמי שעבד כמה שנים טובות במערכת החינוך, גם היסודי, וגם העל-יסודי.

סמי אבו שחאדה: אשתי עדיין עובדת במערכת והיא יועצת, ואני עוקב בדיוק כל מה שקורה בחודשים האחרונים כתוצאה מהקורונה, וכל מה שקורה במערכת החינוך.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל החלטה אמיצה כמי שרוצים להוביל את החינוך.

סמי אבו שחאדה: אי אפשר להמשיך להתנהל מיום ליום וכאילו הדברים הסתדרו לבד.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל החלטה שאומרת כך – בגלל מגפת הקורונה שהפתיעה את כל העולם, לא רק את מדינת ישראל, אנחנו צריכים להפסיק את החינוך בתאריכים הקבועים שלו, לעזור כמובן בכל מה שנוגע לבגרויות – לתת לזה יחס מיוחד, ולתת איזושהי תכנית שתפתור את כל האתגרים לתלמידים שאמורים היו לעשות את בחינות הבגרות, ולדאוג לתעודות של האנשים כדי שלא יפסידו שנה.

סמי אבו שחאדה: אבל מצד שני, אני חושב שהכיוון צריך להיות לתת תחושת ביטחון ובהירות לכל מי שנמצא שם במערכת שעושים עבודה מדהימה.

סמי אבו שחאדה: לצערי הרב, המסרים שיצאו מחברי הכנסת - שהיחס למורים, ולמערכת ההוראה, ולמערכת החינוך במדינת ישראל היה כאילו שהם עובדים בייבי-סיטר, כדי שהאחרים ייצאו למשק ויעבדו ויעשו כסף, וישלמו מסים למדינה.

סמי אבו שחאדה: אני חושב היה בזה משהו שהוא מזלזל ולא מכבד, לא למורים ולא למדינה, ולא לאזרחים, ולא לחברה, ולא לאף אחד.

סמי אבו שחאדה: אנחנו צריכים לצאת עם תכנית ברורה החל מתחילת ספטמבר, שתדבר כבר על השנה הבאה כדי שאנשים לא יפסידו יותר זמן, ואנשים לא יהיו בתחושה הזאת של חוסר ודאות.

סמי אבו שחאדה: הייתי שם את האנרגיות גם של ארגוני המורים, גם בארגון וגם בהסתדרות, וגם של המשרד, וגם של כל הגורמים הרלבנטיים, ולחשוב על תכנון השנה הבאה מההתחלה.

סמי אבו שחאדה: הייתי מתחיל את החופש דווקא בזמן.

סמי אבו שחאדה: לא הייתי הולך על כל ההחלטות האלה.

סמי אבו שחאדה: אני מבין את העניין של החשיבות של מסיבות הסיום.

סמי אבו שחאדה: אבל אני חושב שכבר יש את העשייה בכל מה שנוגע למסיבות הסיום, וזה דבר שאני לא יכול להבין אותו.

סמי אבו שחאדה: אני יכול להבין את מסיבת סיום כיתה י"ב, אני לא יכול להבין את מסיבת הסיום של הגנים ושל כיתה א', וכיתה ג', וכל מה שקורה - תעשיית הכסף מאחורי הדבר הזה, שבכלל נותנת לאבד את המשמעות של כל הטקסים, אבל זה דיון אחר.

רם שפע: דיון אחר במובן של האם מסיבות הסיום מתנהלות כמו שצריך או לא, זה דיון חשוב, אבל בעיניי, בהקשר הזה, הוא לא הסיפור.

רם שפע: אשמח לשמוע בהתייחסות לקראת הקיץ, למרות שאנחנו באי ודאות לגבי מתי נגמרת השנה, אנחנו כבר מבינים שאנחנו צריכים להתכונן גם לבתי הספר של החופש הגדול, ובכלל זה לקייטנות.

רם שפע: שלמה מוכתרי מנכ"ל ארגון הקייטנות מה מצבכם לקראת הקיץ?

שלמה מוכתרי: תודה רבה לך, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת רם שפע, שנתת הזדמנות להעלות לסדר היום הציבורי.

שלמה מוכתרי: חשוב לנו, קודם כל, לציין שכל בעלי הקייטנות כרגע ממתינים להודעה כלשהי על כיצד תיערך בכלל כל נושא העברת השרביט בין משרד החינוך למגזר הפרטי.

שלמה מוכתרי: נכון לרגע, לאור תקנות צו החירום בישראל, בהעדר החלטות ממשיות בתחום, אנחנו דורשים התערבות על מנת למנוע נזק בלתי הפיך.

שלמה מוכתרי: מצד שני, לקבוע דרכי פעולה אופרטיביים לקיים את הפעילות שלנו.

שלמה מוכתרי: הדברים שעלו לגבי סיום שנת הלימודים, מאוד חשובים, אבל בהעדר מתווה מסודר, ומתן מענה ברור למנהלי הקייטנות, אני חושב שיהיה פה כאוס מאוד גדול, שילדים ימצאו את עצמם ללא מסגרות חינוך, בני נוער, ללא מסגרות עבודה, והמון בעלי קייטנות ובעלי עסקים ימצאו את עצמם בהעדר פרנסה ואפשרות לפשיטת רגל.

שלמה מוכתרי: לכן, ההזדמנות הזאת לבוא ולומר את הדברים, כרגע, עם כל האנשים שנמצאים סביבנו, חברי הכנסת, ונציגים מכל המשרדים, זאת הזדמנות שלא תחזור על עצמה, לקבוע עכשיו תנאים, ולתת למנהלי הקייטנות הפרטיות לא לחוש אפליה עצומה שמתרחשת כרגע בהעדר מתווה, בהעדר השתלמויות מקצועיות על מנת להמשיך להפעיל את המשק בצורה טובה, חכמה, עם אפשרות לתת הזדמנות לכולם פה להמשיך לעבוד לצד אנשי חינוך רציף - - - בהעדר מתווה נכון, או בהעדר התייחסות של משרד הבריאות, יהיה מאוד קשה לצאת מהמשבר הזה, ואנחנו נחזור צעד אחד אחורה.

שלמה מוכתרי: היינו שמחים להעלות קודם כל את הנושא הזה ולקבל התייחסות של משרד החינוך ומשרד האוצר, לקבל פה תשובות איך אנחנו מתמודדים עם המציאות שאנחנו נמצאים בה, שנכון לרגע זה, קודם כל התייחסות אמיתית לפתרון המשבר שאנחנו חווים בימים אלה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: ללא ספק, אתם נמצאים בחזית.

רם שפע: וגם חלק משמעותי מהאתגר.

רם שפע: אני אומר גם לך, שאני בהחלט מוכן אחרי הדיון הזה, בהמשך היום לדבר בטלפון, לשמוע איך אפשר לסייע לכם.

רם שפע: נראה לי שכדאי שנבין איך ומתי נגמרת השנה, ושהכול יהיה בהיר, זה יסייע כמובן גם למשרדים הרלבנטיים לעבור אליכם.

שלמה מוכתרי: אני רק יכול לבקש מהבמה הזאת שאנחנו מקבלים אותה, חלק מהתלונות של בעלי הקייטנות כדי להסדיר את הנושא הזה, אנחנו נדרשים להוצאת רישיון שהוא כולל השתלמויות מקצועיות שהן חובה.

שלמה מוכתרי: אנחנו כבר בשלב של גיוסי כוח אדם, של בני נוער שעתידים למצוא את עצמם ללא מסגרות תעסוקה בקיץ, וזה מעבר לפן ולכסף, גם בהחלטה שלהם להתמודד בצורה טובה ומהנה.

שלמה מוכתרי: גם כמובן בעלי עסקים מכל הקשת הרחבה, שמחכים היום לאור ירוק להפעיל תחת הנחיות תו סגול, ופה זה המקום לבוא בבקשה חברים, קחו את הדברים האלה היום ולא מחר, כי אם לא ניתן את המענה היום, מחר כבר לא התקיים פעילות בחודש אוגוסט, ואנחנו נבכה על הימים האלה שלא פעלנו בהמשך העברת השרביט ממשרד החינוך לאותם מפעילים, לאותם נושאי שירות בצורה טובה, תקינה, ולתת אור לאותם ילדים שזה בשבילם מקור פינה לקראת השנה החדשה שתבוא בפתח, ובוודאי עם התאמות חדשות של הקורונה, שאני מקווה מאוד שתעבור מכאן במהרה.

רם שפע: תודה על ההבהרה.

רם שפע: אנחנו לקראת סיכום.

רם שפע: הייתי רוצה לשמוע את דסי בארי, מנהלת אגף חינוך על יסודי את ההתייחסות שלך לתלמידים שלומדים תחת משרד העבודה והרווחה.

דסי בארי: אנחנו, בשיתוף עם משרד העבודה והרווחה, כבר בתחילת מאי, קיבלנו החלטה שמה שחשוב לפתור זה את הבחינות הטכנולוגיות, ואת הפרויקטים הטכנולוגיים, לכן, אפשרנו ציונים שייעשו על ידי בחינות של מורה עם משרד העבודה בכל המקצועות הטכנולוגיים.

דסי בארי: נתנו פתרונות לכל השאלונים.

דסי בארי: יש 18 שאלונים שקיבלנו חזרה, בקשה לכך שרוצים להפוך אותם חזרה לבחינה חיצונית שהמכתב יכתוב.

דסי בארי: אנחנו עבדנו על זה עם הצוותים שלנו ל-14 מתוכם היה לנו פתרון, ל-4 היה קשה.

דסי בארי: ביקשנו ממשרד העבודה שהם יכתבו.

דסי בארי: אנחנו מבינים שקשה להם לכתוב את הבחינות עצמם.

דסי בארי: אבל לנו לא היה צוות להעמיד עבור אותם ארבעה מבחנים.

דסי בארי: וגם בסך הכול ארבעה שאלונים, מתוך, כמדומני 114 שנפתרו.

רם שפע: מה עושה מי שאמור להיבחן על השאלון הזה?

דסי בארי: לא, מראש אפשרנו להם משרד העבודה להגיש לנו כל הצעה שהם רוצים בתיאום עם המפמ"ר.

דסי בארי: גם המורים שלנו רק כדי להדגיש – גם מורי משרד החינוך התבקשנו, יש לנו חוזר שלם שהוצאנו, חוזר הציונים הפנימיים, שבו גם מורים ממשרד החינוך התבקשו לקבל תיאום ואישור מהמפמ"ר את אותו נוהל בדיוק הנחלנו על משרד העבודה, ובגלל שאין לנו את אותו מסלול פיקוח, אז יצרנו בשבילם מסלול מיוחד, ייחודי לעת הזו.

דסי בארי: עבדנו על זה מאוד קשה, עם הרבה מאוד השקעה של הצוותים.

דסי בארי: ובעצם, אפשרנו למשרד העבודה עבור כל השאלונים להכין את המבחנים באישור המפמ"רים שלנו, ולבחון בהם את התלמידים, לא ביקשנו מהם דבר אחר.

דסי בארי: אנחנו מבינים את הקושי של משרד העבודה להעמיד צוותים ולכתוב.

דסי בארי: צריך לדעת שגם לנו קשה.

דסי בארי: כלומר, אנחנו מייצרים פה המון בחינות ייחודיות.

דסי בארי: או מה שהמורים שלנו עושים מול המפמ"רים, למשרד העבודה היה קושי להעמיד למפמ"רים וזה בסדר.

קריאה: צר לי אבל הדברים לא מדויקים.

דסי בארי: מ-18 שאלונים שקיבלנו בקשה, פתרנו 14 מתוכם.

דסי בארי: הצוותים שלנו יכתבו בשמחה את השאלונים.

דסי בארי: יש ארבעה שאלונים שאנחנו לא יכולים לכתוב עבורם את השאלון בהתאם לבקשת משרד העבודה.

דסי בארי: אין לנו את היכולת.

דסי בארי: מדובר על תלמידים בודדים.

דסי בארי: אני מבינה, ואנחנו מקבלים את זה שגם את היכולת למשרד העבודה להעמיד, ולכן, אנחנו נפתור את זה ישירות.

דסי בארי: לפני כשבועיים, או עשרה ימים, פנינו למשרד העבודה לקבל את המיפוי המדויק המחודש, כי היו הרבה שינויים ודיוקים בדרך.

דסי בארי: ברגע שנקבל אותו, אנחנו נפתור את הבעיות עד אחרון התלמידים.

דסי בארי: עוד משפט אחד.

דסי בארי: הנושא של כפילות בחינות באשכול ההומניסטי, לא קיבלנו אותו ממשרד העבודה אלא עלה מתלמידים.

דסי בארי: אנחנו בהחלט רוצים לבחון כל תלמיד כזה שיש לו כזו כפילות ולפתור לו את הבעיה, כפי שעשינו עם תלמידים במשרד החינוך.

דסי בארי: אגב, יש גם תלמידי משרד החינוך שיש להם כפילויות, לפעמים זה צורך השעה.

דסי בארי: אנחנו נחכה למיפוי, ברגע שנקבל את המיפוי השלם, המדויק מחדש שיעזור לנו, נפתור את הבעיה עד אחרון התלמידים גם הפעם.

דסי בארי: בשמחה.

דסי בארי: אגב, אנחנו רואים את זה כחובתנו, ואנחנו שמחים לעשות את זה.

דסי בארי: התלמידים הם תלמידים של כולם, וצריך לתת להם את הפתרונות.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חבר הכנסת טאהא, רוצה לשאול אותך שאלה.

רם שפע: אחרי זה נשמח לגדי לשמוע התייחסות שלו.

וליד טאהא: דסי שלום, רציתי לשמוע ממך התייחסות דסי, האם יש לך תמונת מצב לגבי בתי ספר שסגרו את שעריהם, בתי ספר על-יסודיים בשל הידבקות תלמידים, ויש יישובים שהודיעו על סגירת מערכת בתי הספר בתוכם.

וליד טאהא: האם יש לנו תמונת מצב איך התלמידים יסיימו את שנת הלימודים, והאם הם לא ייפגעו כתוצאה מסגירת בתי הספר, והאם הם ייצאו עם כל החובות שלהם - יסיימו שנת לימודים תקינה.

וליד טאהא: מה את יודעת להגיד לנו על זה?

דסי בארי: זו שאלה מתחום אחר לגמרי, אני מציעה או דוד גל שהוא מנהל אגף בחינות, או הינה, שאני רואה אותה גם כן יושבת פה, התייחסו לזה.

דסי בארי: אני יכולה להגיד שמשרד החינוך ער לעובדה, והוא עובד על פתרונות.

דסי בארי: עד שדויד יעלה, אני יכולה להגיד שאנחנו ערים לזה, ויש הרבה מאוד עבודה שנעשית במשרד על ידי אגף הבחינות כדי לתת פתרונות גם לזה.

 << אורח >> דודו ביטס: קודם כל נדבר רגע על עיתויים.

 << אורח >> דודו ביטס: תלמיד שעדיין ברגע זה לא יודע מה התשובה לבחינת הבגרות שלו, בואו נסכים שאם אנחנו מדברים על אי ודאות בנושא מסיבות הסיום, אז אי הוודאות פה אצל התלמיד, וחוסר השקט אצלו הוא אדיר, כשהוא לא יודע אם הוא מסיים בעוד 20 יום, או בעוד 30 יום את שנת הלימודים.

 << אורח >> דודו ביטס: על זה אני מלין לאורך כל הדרך.

 << אורח >> דודו ביטס: מתווה היה צריך להיות בתחילת אפריל – תלמיד, הוא תלמיד, הוא תלמיד.

 << אורח >> דודו ביטס: קודם כל, יש פה בעיה.

 << אורח >> דודו ביטס: אם עדיין יושבים ומחשבים, זה אומר שיש בעיה, ועל זה כל הדרך הלנתי.

 << אורח >> דודו ביטס: צריך למצוא מתווה.

 << אורח >> דודו ביטס: דבר שני, יש פה חוסר דיוק מוחלט.

 << אורח >> דודו ביטס: בכל מקצועות ההתמחות, תלמידי משרד העבודה נדרשים לבחינה, לא להערכת מורים.

 << אורח >> דודו ביטס: אני אשמח מאוד שדסי תגיד עכשיו בקול, שזה יהיה הערכת מורים.

 << אורח >> דודו ביטס: אני אשמח מאוד, ברגע זה, זה ייתן פתרון.

 << אורח >> דודו ביטס: אני אכן אמרתי במעלה הדרך – שאלו אותי את המשפט הזה, מה יותר חשוב לך – הנושא המקצועי או הנושא ההומניסטי?

 << אורח >> דודו ביטס: במשפטים כאלה אני יודע להגיד מה יותר חשוב לי במעלה הדרך.

 << אורח >> דודו ביטס: אכן, הנושא הטכנולוגי.

 << אורח >> דודו ביטס: אני אשמח מאוד שתהיה פה אמירה של דסי, שתגיד שבכל מקצועות ההתמחות, בכל המקצועות הטכנולוגיים, אנחנו בדיוק כמו ילדי משרד החינוך.

 << אורח >> דודו ביטס: אם תהיה אמירה כזאת, אני יודע לתרגם אותה בעוד חמש דקות לשטח, חמש דקות, לא צריך ועדות גדולות.

 << אורח >> דודו ביטס: זה דבר ראשון.

 << אורח >> דודו ביטס: בנושאים ההומניסטים, אנחנו נדחקנו לספטמבר.

 << אורח >> דודו ביטס: אני לא מסוגל להחזיק תלמידים במתח לימודי עד ספטמבר.

 << אורח >> דודו ביטס: אני אומר שוב פעם – אחד, שתיים, שלוש במקצועות הומניסטים של הגבר, זה תלמידים שעוד נוכל איכשהו.

 << אורח >> דודו ביטס: אני רוצה להגיד לכם שיש לנו היום מבחנים בספטמבר של הטכנולוגי, זה לא יעלה על הדעת.

 << אורח >> דודו ביטס: אני אשמח.

 << אורח >> דודו ביטס: אם נפתרה הבעיה, דסי, תגידי אותה כאן ועכשיו – שאנחנו מסוגלים ליישר קו על כל המקצועות הטכנולוגיים בדיוק כמו תלמידי משרד החינוך.

 << אורח >> דודו ביטס: אני חושב שזאת תהיה אמירה אמיצה, ממלכתית.

 << אורח >> דודו ביטס: אנחנו יודעים לפתור אותה מהר מאוד מול דוד גל.

 << אורח >> דודו ביטס: בנוסף לזה, להגיד שניתן לעשות עד סוף יולי, לא נעשה, ונעשה שוויון גם בהומניסטי.

רם שפע: כן, דסי, לא תכננתי לנהל את הדיאלוג הזה ביניכם.

רם שפע: אבל נראה לי שיש פער משמעותי.

רם שפע: נשמח לשמוע.

דסי בארי: אני מוכנה תמיד לנהל כל דיאלוג, אמרתי את זה גם לגדי.

דסי בארי: קודם כל, מועדי ספטמבר, הם לא מועדים שאני קבעתי, אבל תיכף נדון בהם.

דסי בארי: אני רוצה להגיד משהו, שבואו, לא נגיד אמירות שהן יוצאות לא מדויקות.

דסי בארי: כל ילדי ישראל עושים איזשהם תהליך כדי לקבל ציון.

דסי בארי: ילדי משרד העבודה קיבלו את האישור לבנות בעצמם את המבחנים באישור מפמ"ר אבל רוב מוחלט של הבחינות שלהם.

דסי בארי: צריך לדעת משרד העבודה איננו מפוקח על ידי מפקחי משרד החינוך, ואיננו עובד באופן ישיר עם המפמ"רים, ולכן, המסלול הרגיל שקיים למורי משרד החינוך – רק אתמול יצאו הנחיות של מפמ"ר עברית לדוברי ערבית לכל בתי הספר במשרד החינוך - - - גם ילדי ישראל שבמשרד החינוך קיבלו הנחיות מן המפמ"רים, וההנחיות האלה לא היו על ילדי ישראל שבמשרד העבודה.

דסי בארי: ולכן, בנינו מתווה שאמר למשרד העבודה – תבנו אתם בחינות, כמו שאתם מוצאים לנכון, ותעבירו אותם לאישורי המפמ"ר.

דסי בארי: אני מצטערת, אני לא חושבת שניסיון להעמיד את זה בדרך אחרת הוא הגון.

דסי בארי: נתנו למשרד העבודה לכתוב בעצמם את הבחינות שלהם, ורק לאשר אותם על ידי המפמ"ר כדי שיהיה להם את התוקף המקצועי.

דסי בארי: ורציך להגיד יותר מזה.

דסי בארי: אנחנו במקביל עושים עבודה עם האקדמיה בישראל, ועובדים איתה להכיר בכל המבחנים האלה.

דסי בארי: יש לנו על זה אחריות על מה שאמרנו, ואמרנו שאנחנו לוקחים אחריות.

דסי בארי: ולכן, כל מה שביקשנו, זה שאת הבחינות שכותבים משרד העבודה לטובת הילדים שלהם, יעברו איתם באישור מפמ"ר.

דסי בארי: לא הקשינו, לא ביקשנו שום דבר אחר.

דסי בארי: הדרישה שאנחנו קיבלנו בחזרה עבור 18 מבין הפתרונות שנתנו, זה שאנחנו נכתוב את הבחינות כי זה קשה עבור 14 מתוכם.

דסי בארי: הצלחנו להעמיד צוותים.

דסי בארי: צריך לדעת שהעומס על משרד החינוך הוא ענק.

דסי בארי: המפמ"רים שלנו נענו.

דסי בארי: ועל 14 מתוך 18 השאלות, מסכימים לכתוב בעצמם, למרות שזו בקשה שמקשה על הילדים.

דסי בארי: יותר נוח להם שהמורים שלהם יכתבו את הבחינה, אבל הבנו את הקושי ונענינו.

דסי בארי: נותרו לנו ארבעה שאלונים בלבד שבהם לא הצלחנו להעמיד צוותים, והחזרנו למשרד העבודה את הבקשה שהם יכתבו.

דסי בארי: אם זה קשה, אנחנו נמצא את הפתרון הספציפי לגבי הדבר הזה.

דסי בארי: אנחנו למשרד העבודה לכתוב את הבחינה שעל פיה התקבל הציון, ורק לאשר אותה מולנו כדי שיהיה לה את האחריות.

דסי בארי: אגב, בקשה דומה ביקשנו, ולהיפך, היא לגיטימית, והיא בסדר גמור.

דסי בארי: אני חושבת שבואו, לא נעסוק בסמנטיקה.

דסי בארי: לגבי ספטמבר, זה לא נושא שבאחריותי המועד הזה.

דסי בארי: אם יש ילד שנוצר לו עומס בהומניסטי, ביקשנו את המיפוי שלהם.

דסי בארי: אנחנו נשמח לעבוד ילד, ילד לאורך כל הדרך.

דסי בארי: אנחנו עובדים ילד, ילד.

דסי בארי: יש עוד הרבה מה לומר.

דסי בארי: אבל לא צריך, כי צריך בסך הכול לגייס כולנו את כל הכוחות, להפשיל שרוולים, ולמצוא פתרונות לכל התלמידים.

דסי בארי: מדובר פה בשנה מאוד סוערת, לכולנו יש המון עומס, ועם צריך עם הרבה גדלות רוח למצוא את הפתרונות האלה.

דסי בארי: אנחנו שם ונכונים לזה.

דויד גל: יש פה חוסר דיוק.

קטי קטרין שטרית: קודם כל, דסי מה שלומך.

קטי קטרין שטרית: שלחתי לך אתמול S.M.S.

קטי קטרין שטרית: אבל אני מבינה שאת עסוקה, אבל גם לא יכולת לענות לי.

דסי בארי: קטי, אני לא ראיתי.

דסי בארי: סליחה.

קטי קטרין שטרית: גילוי נאות, אנחנו מכירות הרבה זמן, ואני מאוד את העבודה המקצועית והיעילה שלך.

קטי קטרין שטרית: אבל אני נזעקתי לנושא.

קטי קטרין שטרית: אני בעצם זו שביקשתי להעלות את הנושא הזה היום, ואני מתזזת, לצערי הרב, בין ועדת כספים, פנים.

קטי קטרין שטרית: אני בטוחה שאתם הייתם בידיים טובות מאוד ומקצועיות של רם.

קטי קטרין שטרית: אבל אני רוצה להדגיש בפניכם נקודה מאוד חשובה, שלצערי הרב, בגלל המספרים, המבחנים, הכול, אנחנו הולכים לאיבוד.

קטי קטרין שטרית: אנחנו היום, היום חורצים את גורלם של הילדים הללו.

קטי קטרין שטרית: אם הילדים הללו הולכים לאבדון, ואני אומרת את זה בצורה הכי טרגית שיכולה להיות.

קטי קטרין שטרית: כי ללא מבחני בגרות לילדים האלה, אין שום עתיד.

קטי קטרין שטרית: אפילו נהג מונית, וחלילה וחס לא לפגוע בשום תפקיד כזה ואחר.

קטי קטרין שטרית: אבל דווקא בגלל הנושא הזה, כמה שהוא חשוב והוא קריטי, אני מצאתי לנכון להביא את זה.

קטי קטרין שטרית: עכשיו כולם מכירים אותי.

קטי קטרין שטרית: אני לא מתכוונת להרפות מהנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: הנושא של פולין צריך לשמש, אתה יודע, מנורה אדומה בפני כל מי שמנסה איכשהו למרוח את קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: אני בכנסת הזו, אך ורק בגלל האנשים הללו.

קטי קטרין שטרית: אני מייצגת את כל האנשים השקופים הללו שאין להם פה, דלת ואוזן קשבת.

קטי קטרין שטרית: ולא ארפה עד שהילדים האלה יקבלו את מה שמגיע להם.

קטי קטרין שטרית: הבעיה היא מתחילה, אתה יודע איפה?

קטי קטרין שטרית: רם – כמו בגיל הרך, בין משרדים.

קטי קטרין שטרית: זה אומר – לא באחריותי.

קטי קטרין שטרית: זה אומר – לא באחריותי, וככה נופלים ילדי הרך מגיל לידה עד גיל שלוש.

קטי קטרין שטרית: ככה עכשיו אנחנו צריכים להתווכח, ולכעוס, ולצרוח, ומה לא, לגבי אותם הילדים שאנחנו זועקים את הזעקה שלהם.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שאם הצעדים האלה לא יקרו, התלמידים הצטרכו לדחות את שירותם הצבאי, או לחילופין, לוותר על תעודת בגרות – הרי לשם מה?

קטי קטרין שטרית: בעצם, כל המאמצים שעושים במשרדים הממשלתיים כדי להביא את הילדים האלה לאיזשהו הישג מסוים, אנחנו בהינף יד, ככה, ממשיכים הלאה, מסתכלים עליהם כאל מספרים.

קטי קטרין שטרית: הילדים האלה הם לא מספרים, הילדים האלה הם בשר ודם, לכל אחד מהם צפוי עתיד, והעתיד הזה היום נמצא בידיים שלנו.

קטי קטרין שטרית: ובידי אותה פקידות בכירה, ובכירה ככל שהיא תהיה, חייבים להגיע לפתרון.

קטי קטרין שטרית: דברו ביניכם.

קטי קטרין שטרית: תגיעו לאיזשהו מתווה ביניכם.

קטי קטרין שטרית: אף אחד שלא יזרוק את זה מאחד לשני.

קטי קטרין שטרית: מפקיד אחד לפקיד שני.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על מבחנים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על ילדים שבעצם שככה – יש להם עם כל מה שקשור לציוני מגן, הרי גם עם זה יש להם בעיות.

קטי קטרין שטרית: חסרים להם מקצועות, מתייחסים אליהם כאילו הם לא אקסטרניים.

קטי קטרין שטרית: הם לא אקסטרנים, הם ילדים שמגיעים לבית הספר יום יום, אז למה הם צריכים להיענש?

קטי קטרין שטרית: למה האטימות הזו?

קטי קטרין שטרית: אני פשוט מנסה להבין אותה, ואני לא מצליחה להבין אותה.

קטי קטרין שטרית: ואני לא אצא מפה, למרות שעכשיו זקוקים לי בוועדת כספים, ומסמסים לי כל דקה שאני צריכה להגיע לשם.

קטי קטרין שטרית: אני פשוט מבקשת בכל לשון של בקשה היום.

קטי קטרין שטרית: כי אחרת אנחנו נחזור על סיפור פולין.

קטי קטרין שטרית: אני אבקש דיון.

קטי קטרין שטרית: אני אעלה להצעה לסדר היום, אני אזמן את שני השרים למליאה, אני אבקש מהם תשובות.

קטי קטרין שטרית: בבקשה, מכם, פקידים נבחרים שזכרו במכרז כדי להגיע למה שהם הגיעו.

קטי קטרין שטרית: תמצאו פתרון.

קטי קטרין שטרית: תחסכו לנו חברי הכנסת, את כל הדיונים האחרים שיגיעו בהמשך.

קטי קטרין שטרית: ותחסכו לנו פשוט לחזור על הנושא עוד פעם, עד שיימצא פתרון.

קטי קטרין שטרית: הילדים האלה צריכים לקבל פתרון והיום.

רם שפע: תודה רבה חברת הכנסת שטרית.

רם שפע: נראה לי שהבנתם ששנינו ביחד לא נרפה מהסיפור.

רם שפע: אני התייחסתי לזה גם כמי שהיה גם מייצג בהשכלה הגבוהה של ההשכלה הטכנולוגית אל מול האקדמית, תמיד יש פערים בנושא הזה.

רם שפע: לצערי, הגיע הזמן שהמדינה תתקן.

רם שפע: דסי, וגדי, אני מצפה משניכם לשוחח, אתם וכל הגורמים הרלבנטיים בין המשרדים כדי לוודא שהילדים לא נופלים בין הכיסאות.

רם שפע: אנחנו פה נעקוב אחרי זה, מתחייבים, כמו שאנחנו עושים בכל הנושאים.

רם שפע: אגב, גם בנושא פולין, עוד יש לנו המשך מעקב, בל נשכח.

מאיר אסרף: שלום לך, אדוני, אני מתנצל, פשוט קיבלנו התראה ממש קצרה.

רם שפע: קיבלתם התראה לא קצרה בכלל, ובחרתם שיפה לא תדבר.

מאיר אסרף: יפה בן דוד נמצאת בסיור בשטח.

מאיר אסרף: אני נציג ההסתדרות בוועדה משנת 2017.

מאיר אסרף: אנחנו מתייצבים לכל דיוני הוועדה.

מאיר אסרף: אני חושב שזה היה לא רציני לבקש קטע קול שהוא מנותק מכל הדברים החשובים שנאמרו בדיון, זה דבר שהוא לדעתי קצת לא אפשרי.

רם שפע: בוא נעמיד דברים על דיוקם.

רם שפע: אף אחד לא ביקש קטע קול.

רם שפע: יפה אמרה שהיא מתכוונת להגיע, ככל שידוע לי.

רם שפע: אני מבין את זה גם ממך.

רם שפע: אני לא יודע באיזה סיור היא נמצאת, אבל לעלות בזום כל אחד יכול מכל מקום מהטלפון.

רם שפע: אז בבקשה.

רם שפע: תמשיך, נתייחס לזה אחר כך.

מאיר אסרף: אני האזנתי לדברים שנאמרו בדיון.

מאיר אסרף: לנו יש הסכם עם משרד החינוך.

מאיר אסרף: שמעתי איזושהי נימת ביקורת לגבי הסעיף שנועד לייצר שוויון במערכת החינוך.

מאיר אסרף: אנחנו מבחינתנו כרתנו הסכם קיבוצי עם משרד האוצר, עם משרד החינוך, ואנחנו מכבדים הסכמים.

מאיר אסרף: אשמח להשיב לשאלות, אני בשביל זה עליתי והאזנתי במהלך כל הדיון.

מאיר אסרף: חשוב לנו שהדברים מקבלים מענה.

מאיר אסרף: אילו יפה יכולה הייתה לעלות לדיון בכנסת, היא בהחלט הייתה עושה את זה.

מאיר אסרף: אם הייתה מקבלת התראה, היא בהחלט הייתה משתתפת בדיון בחדר הוועדה כמו שכבר נעשתה.

רם שפע: סלח לי, אני לרגע מתעלם מהעובדה שלדעתך ההתראה שלי להעלות בזום זה לא מספק, נראה לי שכל מי שאיתנו מבין שמה שאתה אומר הוא לא סביר.

רם שפע: אמרת שתעלה על שאלות.

רם שפע: נשמח לשמוע מה אתם מתכוונים לעשות בימים הקרובים.

רם שפע: אתם מדברים על סעיף שוויון, ומצד שני, אתם חתומים על הארכת שנת הלימודים.

רם שפע: איך אתם מתכוונים להתייחס?

רם שפע: מה יקרה אתכם בשבוע הבא.

מאיר אסרף: אנחנו, אחרי כל הסיכומים, מבחינתנו הסיכום אומר שההחלטה של משרד החינוך על הארכת שנת הלימודים לא יכולה לעלות על תשעה ימים, מבחינתנו, זה גם הנמוך מבין התנאים.

מאיר אסרף: זאת אומרת, זה לא יכול לעלות על תשעה ימים.

מאיר אסרף: אם תהיה החלטה להאריך את שנת הלימודים, אז מבחינתנו, זה גם עלינו יחול.

רם שפע: לא הבנתי.

רם שפע: משרד החינוך החליט להאריך את שנת הלימודים.

מאיר אסרף: אנחנו נמלא את החלטתו בהתאם להסכם הקיבוצי באופן חד וברור.

רם שפע: אם עיקרון השוויון שאתה הרגע דיברת עליו לא מתמלא, דהיינו, רן ארז, לא ממלא את מה שאתם רוצים שהוא ימלא.

רם שפע: האם בכל זאת תקיימו את התשעה ימים?

קריאה: תרשה לי, אני מלווה את הדיונים של הוועדה הזו לאורך השנים באופן שוטף.

קריאה: אנחנו מתייחסים לארגון שלנו.

רם שפע: אני שואל אותך על ההסכם.

רם שפע: מה הקשר לוועדה?

מאיר אסרף: קיום של ההסכם, המשמעות שלו, היא שהתנאים וההתניות שמשרד החינוך מנחים יחולו.

מאיר אסרף: ולכן, אנחנו נקיים את זה.

מאיר אסרף: אנחנו נקיים את זה, כי אנחנו מקיימים הסכמים, ואנחנו עומדים במילה שלנו.

רם שפע: אני לא יודע מה הקשר לוועדה, יכול להיות שאני לאבין.

רם שפע: אבל בכל זאת, למען מי שצופה בנו וחלק מהדיון.

רם שפע: בהסכם שלכם כתוב שמוסכם עליכם להאריך את שנת הלימודים, זאת ההחלטה שיצאה אתמול ממשרד החינוך.

רם שפע: בנוסף, כתוב בהסכם שלכם.

מאיר אסרף: זה לא בנוסף, זה אותו סעיף, אדוני.

רם שפע: בסדר, מן הסתם זו התייחסות שונה.

רם שפע: ולכן, מה שאני שומע ממשך, אני רוצה לשמוע את זה שכולם ישמעו, זה שאם רן ארז וארגון המורים לא יקיים את השוויוניות שאתה מצפה לה, וזה לא חשוב אם הוא מוזכר בהסכם או לא, אז אתם לא מוכנים להאריך את שנת הלימודים, זה מה שאתה אומר.

מאיר אסרף: זה לא מה שאני אמרתי, אדוני.

מאיר אסרף: אני אמרתי שאנחנו נקיים את ההסכם ככתבו וכלשונו, ומשרד האוצר שדיבר לפניי מבין את המשמעות של זה.

רם שפע: אני גם מבין.

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: אתה אומר, אם ארגון המורים לא מאריך, גם אתם לא מאריכים.

מאיר אסרף: דרך אגב, את הדברים האלה, ואפילו דברים חמורים מכך, אין לנו בעיה להגיד, גם יפה יכולה להגיד, זה לא שהיא חמקה חלילה, אם זה משתמע מדבריך.

מאיר אסרף: היא לא חמקה מהשתתפות בדיון.

מאיר אסרף: אנחנו משתתפים בדיון, גם יפה משתתפת בעשרות דיונים של ועדת חינוך.

רם שפע: מה זה קשור אדוני, אתה היחיד שמתייחס למי ייצג את מי באיזה דיון, זה לא הסיפור.

קטי קטרין שטרית: רם, הבעיה היא לא הסתדרת, הבעיה היא ארגון המורים שעושה את כל הבלגאן כרגע, עם ההסתדרות דווקא הכול היה בסדר.

קטי קטרין שטרית: נו, איך הגענו לזה?

רם שפע: קודם כל עלה מאיר אסרף, והחליט לתקוף את דיון הוועדה על זה שהנציגה שלו לא נמצאת פה, אני חושבת שזאת בעיה שלו.

רם שפע: בסדר, מה לעשות היא לא הגיעה.

רם שפע: דבר שני צריך לומר, בשורה התחתונה, היום, למרות שבהקשר הזה אני מגלה כבוד רב ליפה ולהסתדרות שהם הסכימו להאריך את שנת הלימודים, כרגע לא יאריכו את הלימודים, כל עוד הארגון לא ימלא אחר השוויוניות שהם מדברים עליה.

רם שפע: צריך להבין מה המשמעות של הסעיף הזה, ולא סתם התייחסתי אליו קודם.

רם שפע: אני רוצה לסכם את הדיון.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: אני לא, לא מעריך את זה שהשתתפת, אבל אני כן רוצה לגעת בכמה נקודות לסיום הדיון.

רם שפע: קודם כל, תודה למי שהשתתף – חברי הכנסת שחלקם פה רצו להצבעות, גם קטי וכולנו.

רם שפע: תודה רבה, לכל מי שהשתתף אתנו בשלל הנושאים שעלו פה.

רם שפע: אני רוצה להתייחס לרן ארז ויפה בן דוד.

רם שפע: שניכם בחרתם לא להגיע לדיון הזה, לא לעלות בזום.

רם שפע: שניכם קיבלתם התראות מספיק ארוכות לדעת שהדיון הזה מתקיים.

רם שפע: אני מתקשה לראות איזה סיום כרגע יותר חשוב כרגע מלספק לציבור את התשובות על מה הולכים לעשות בהסתדרות המורים, וכנ"ל לגבי ארגון המורים שאפילו לא טרח לענות לנו האם הוא בא לדיון או לא.

רם שפע: אני קורא מפה לשניכם, לרדת מהעץ, ולגלות אחריות ולהבין, שמאות אלפי מורים, הורים ותלמידים מחכים לפתרון שאתם תגיעו אליו בהסכמה עם משרד החינוך והאוצר.

רם שפע: אם – ואמר את זה גם חיים ביבס – אם אנחנו נגיע למצב שרק ביום רביעי, חמישי, אנחנו נשב לדבר, או אתם תשבו לדבר עם האוצר ועם משרד החינוך, אז מי שישלם את המחיר זה ההורים והתלמידים, ואני בטוח שהציבור לא יגלה סבלנות לעובדה שאתם לא יושבים לדבר.

רם שפע: ולכן, אני אומר, ומבחינתי אמר את זה גם אריק קפלן, כנציג ההורים, ודיבר על זה גם חיים ביבס, וגם אני אומר את זה, ואני בטוח שעוד חברי כנסת נוספים.

רם שפע: אני מציע את עצמי החל מעוד שעה כאשר אני אסיים את ההצבעות, לעזור לכל הגורמים לרדת מהעץ ולהגיע לפתרון.

רם שפע: לא יכול להיות שעוד ארבעה ימים אמורה להסתיים השנה, ואנשי החינוך בישראל שעושים עבודה נפלאה ואדירה, לא יודעים מה הולך לקרות איתם בסוף השבוע.

רם שפע: רן ארז, יפה, נציגי האוצר שהיו פה, ואני בטוח שיסכימו, וגם מנכ"ל משרד החינוך ששוחתי אתו על כך בבוקר.

רם שפע: אני יודע שהם מוכנים לשבת כבר היום לגשר על הפערים.

רם שפע: אני קורא לכם מפה לגשר על הפערים, ולעשות את זה עוד היום.

רם שפע: נקודה שנייה – ביחס למסיבות הסיום.

רם שפע: זה עלה פה כמעט מכולם.

רם שפע: ברור שנעשה עוול.

רם שפע: אני קורא מפה בשם כל חברי הוועדה שהתייחסו לנושא.

רם שפע: מחר, גם התקיים קבינט הקורונה, וגם חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, מקיימת דיון בוועדת הקורונה.

רם שפע: אני מצפה שבקבינט הקורונה, יתקנו את ההחלטה בנוגע למסיבות הסיום.

רם שפע: ברור לכולם שנעשתה החלטה, כנראה בשוגג, וכרגע מבינים שאפשר לשנות אותה.

רם שפע: אני מאוד מקווה שההחלטה הזאת תשתנה כבר מחר, כדי לאפשר להורים, לתלמידים ולמורים, לציין את מסיבת הסיום באחריות, בקפדנות ולא להתפזר, אבל כן להצליח להתייחס למסיבות הסיום.

רם שפע: אז זו קריאה ממני ומכל חברי הוועדה שהיו פה וכרגע לא נוכחים.

רם שפע: ביחס לסיפור שראינו פה עם משרד העבודה ומשרד החינוך, ופה אני מסיים, בלגאן לא לגיטימי.

רם שפע: אני קורא לכם, גם דסי וגם גדי, גם פה תגלו אחריות.

רם שפע: אין שום סיבה שהתלמידים שמלמדים בחינוך המקצועי ישלמו מחיר על חוסר היכולת שלכם להגיע להסכמות.

רם שפע: אני וקטי מתכוונים לעקוב אחרי זה, גם היום, גם מחר, לוודא שאתם מגיעים לפתרונות.

רם שפע: לא ננוח עד שהנושא הזה לא ייפתר.

רם שפע: בנוגע לקייטנות, מזכירים לי פה, תודה רבה ליהודית, מנהלת הוועדה.

רם שפע: בנוגע לקייטנות, התייחסתי לכך שאני אשמח לשמוע ממך וגם דיברנו לפני כן, איך אנחנו מסייעים לכם לקבל מענה, ובעצם לתת את הפתרון לילדים, לתלמידים, ובכלל, לנוער בישראל, כי ברור כאשר שנת הלימודים תסתיים, וזה יקרה במוקדם ובמאוחר, הילדים הצטרכו למצוא לעצמם פתרונות של קייטנות ולהמשיך לספק להורים, בטח בשגרת קורונה כל כך מורכבת את היכולת לחזור לעבודה, ולהניע מחדש את גלגלי המשק, כדי שכולנו נוכל לחזור, שההורים יוכלו להתפרנס, ובעצם, באמת, להניע את המשק שלנו חזרה לתפקוד השגרתי ככל שניתן.

רם שפע: גם פה אני זמין עבורך ואנסה לעזור לכם לפתור את המשבר.

רם שפע: המשך יבוא.

רם שפע: תודה רבה לכולם.

רם שפע: הישיבה נעולה.