ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 2, 2020-06-02 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אם מדי פעם יבליח לי חינוך – ייקח לי כמה ימים להתרגל.

יעקב מרגי: 2 ביוני 2020, י' בסיון התש"ף.

יעקב מרגי: הנושא: התחבורה הציבורית בשגרת הקורונה.

יעקב מרגי: אומנם הכותרת היא מאוד כוללנית – נמצא אתנו סגן השרה, הרב אורי מקלב, שזו ההזדמנות לברך אותו שוב בברכת הצלחה בתפקידו כסגן שרת התחבורה.

יעקב מרגי: אנחנו מחזקים את ידיו, על כל המשתמע מכך.

יעקב מרגי: אנחנו מאחלים לו הסתגלות קלה כפרלמנטר חרוץ בכנסת.

יעקב מרגי: אם הוא היה שואל אותי לפני כן, הייתי אומר לו להיות יו"ר ועדה.

יעקב מרגי: אבל הוא לא שאל אותי, ובכל זאת אני מאחל לו הצלחה רבה במשרד.

יעקב מרגי: זה משרד גדול, מאתגר, אפשר להפיק ממנו הרבה תועלת לאזרח, ואני מקווה שזה מה שתעשה.

יעקב מרגי: בהמשך אנחנו נשמע גם אותך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, כישיבה ראשונה של הוועדה במושב הזה – אני לא יודע מה יהיה אורכו, עדיין לא הוחלט – אני רוצה לברך אתכם ולהודות לכם על האמון.

יעקב מרגי: אני בטוח, כפי שאמרתי אתמול, שתהיה פה עבודה פורה ושיתוף פעולה.

יעקב מרגי: אני מקווה שתיהנו מהדיונים בוועדה כי זו הכוונה שלי, שתהיה עבודה עם תוצאות אפקטיביות, וגם שיתוף פעולה שיביא אתו הנאה בעבודה הפרלמנטרית.

יעקב מרגי: המשק חוזר לפעילות בהדרגה.

יעקב מרגי: את ההחלטות מקבלים – בזמנו זה היה קבינט הקורונה, ועכשיו פורום יותר מצומצם, משרד הבריאות יחד המל"ל.

יעקב מרגי: לא תמיד כל הזרועות חוזרות במקביל לפעילות באותו קצב.

יעקב מרגי: כולנו מבינים את הצורך בהחזרת המשק לתפקוד מלא, להניע את הכלכלה במדינה.

יעקב מרגי: התחבורה הציבורית היא אחד העורקים החשובים.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד אב העורקים כדי שלא יפגעו האחרים, אבל אחד העורקים החשובים, תרתי משמע, שיכולים להזרים את אותו חמצן, את אותה הנעה שכולנו מצפים לה.

יעקב מרגי: התחושה היא שזה לא קורה בדיוק כך.

יעקב מרגי: הקלות שאנחנו רואים בתחומים אחרים – לא שאני מביע עמדה שצריך להקל יותר בתחבורה, אבל צריך ללמוד את זה, צריך לשמוע מה התוכניות, מה הכוונות.

יעקב מרגי: יכול להיות שמשרד התחבורה חושב כמונו, יחשוב כמונו, אלא שמשרד הבריאות לא יחשוב כמונו, שאפשר להקל ולאגם משאבים ומאמצים כדי להניע כמה שיותר אנשים חיוניים למקומות עבודה חיוניים על חשבון מקומות שכרגע לא פעילים, ולא לקבל החלטות רוחביות בפס רחב בלי לחשוב מה היעילות שלהם.

יעקב מרגי: הדיון הזה הוא ראשון.

יעקב מרגי: אני מקווה שנצא עם סיכום ועם תובנות.

יעקב מרגי: אני מקווה שיהיו לנו את כל התשובות היום ולא נצטרך לקיים דיון המשך עם תשובות של המשרד.

יעקב מרגי: ברשותכם, אני אכבד את סגן השרה.

יעקב מרגי: אני רק רוצה להקדים ולומר, זה דיון ראשון של ועדת הכלכלה בהשתתפות אורחים חשובים ונכבדים באמצעות "הזום" אתנו.

יעקב מרגי: אתם שם במשרדים, קצת הבנה והתחשבות – אנחנו לומדים מהר, אבל אם יהיו תקלות וחריקות, אנא התחשבותכם, גם מי שיושב כאן סביב השולחן.

יעקב מרגי: החברים שאמונים פה על ה"זום" משופשפים, אני מקווה שהכול יהיה בסדר ולא יהיו תקלות.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השרה, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ידיד, חבר הכנסת יעקב מרגי.

אורי מקלב: אני רואה זכות להיות בוועדה, בסיפתח שלה, בתחילת הדיונים, גם שאתה יושב-הראש, יש לנו ממשקים רבים ביחד הרבה שנים.

אורי מקלב: תדעו לכם, באותיות הרצות ב-א'-ב' לכנסת, אני יודע שאני השעון המעורר שלו – אורי מקלב ומרגי.

אורי מקלב: זה אחד אחרי השני.

יעקב מרגי: אני נהנה מזה – אני לא מקשיב.

יעקב מרגי: מתי אני מתחיל להקשיב?

יעקב מרגי: כשאני שומע מקלב, אני נדרך.

אורי מקלב: מעבר לזה, שנים רבות אנחנו יושבים אחד ליד השני.

אורי מקלב: יש לנו ממשקים רבים, ואני בטוח ביכולות הרבות שלו ובחריצות של היושב-ראש, האכפתיות, הקשב שיש לו, ובניסיון הרב שיש לו.

אורי מקלב: הוא היה שר ואחרי זה הפך ליושב-ראש ועדה, חוץ מאשר סגן שר.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם בשקיפות מלאה, בהתוודות מלאה, האמת היא שאני סגן שר בגללו או בזכותו, אני עוד לא יודע.

אורי מקלב: תשמע גם למה, אני אספר גם למה.

יעקב מרגי: האשימו אותי בהרבה דברים, בוא נשמע את זה.

אורי מקלב: הוא אומר אני חושב שאם היית יושב ראש ועדה, זה היה טוב.

אורי מקלב: האמת, חמד ליבי בוועדת כלכלה.

אורי מקלב: אני מספר לכם כאן גילויים פוליטיים.

יעקב מרגי: תרגיש טוב, כי אתה לא היית לבד, היו עוד.

אורי מקלב: אני רוצה רק להגיד שהמרוץ בין ש"ס לבין יהדות התורה על ועדת הכלכלה, בחלקה או לא בחלקה – זה היה השיקול.

אורי מקלב: אם היינו מצליחים – ש"ס ניצחו אותנו.

אורי מקלב: במקרה הזה הייתה להם עדיפות והם קיבלו את ראשות ועדת הכלכלה.

אורי מקלב: הליכוד העמיד שלוש ועדות, אבל אני לא אלאה אתכם בספירה, כי שתי המפלגות רצו את ועדת הכלכלה, ובסופו של דבר, בתחרות זכה יעקב מרגי לעמוד בראש הוועדה, ולקדנציה מלאה, שיש משמעות לדבר.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה יודעת שהיא עברה לא פעם הרבה רוטציות בוועדה בגלל שהיא הייתה ועדה מאוד נחשקת, ותמיד כשיש משהו שרוצים, היו עושים יחלוקו בוועדה הזאת.

אורי מקלב: בכלל, יש לי פינה חמה – אם תרשו לי מילה אישית – לוועדת הכלכלה.

אורי מקלב: תחילת הפעילות המשמעותית שלי בכנסת הייתה דרך הוועדה.

אורי מקלב: ואני אפתיע אפילו את מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון.

אורי מקלב: בין הכנסת ה-17 וה-18 אני יזמתי – אני לא יודע איך עשיתי את זה אז – דיון שלא מן המניין בחתימה של חלק מחברי הוועדה, דיון דחוף.

אורי מקלב: זה היה בפגרת הבחירות בין הכנסת ה-17 לכנסת ה-18.

אורי מקלב: הנושא היה מס הבצורת.

אורי מקלב: אז התחלנו דרך ארוכה, ואני חושב שהצלחנו, בנושא של מס הבצורת והיטל הבצורת.

אורי מקלב: משמעויות גדולות מאוד לאזרחים.

אורי מקלב: התחלתי את זה בדיון הראשון שעשיתי שלא מן המניין.

אורי מקלב: לכן יש לי פינה חמה.

אורי מקלב: את הקטע הזה אני מסיים, אני אומר לך תודה רבה ובהצלחה.

אורי מקלב: סיפרתי למה אני בסך הכול סגן השרה ולא כאן בוועדה.

אורי מקלב: אני יודע שאתמול גמרנו מאוד מאוחר, בסביבות 03:30, בהחלט יכול להיות שהייתה כאן נוכחות יותר גדולה אם זה היה ביום אחר, ולא אחרי לילה ארוך.

אורי מקלב: יש הרבה מאוד ממשקים בין ועדת הכלכלה למשרד התחבורה.

אורי מקלב: ממשקים רצופים, מעבר לנושאים – הנושאים שמשרד התחבורה משתמש בהם מהרגע שיוצאים מהבית עד שחוזרים הביתה, יש ממשק כל הזמן של האזרחים עם משרד התחבורה, והוא נמשך.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שבנושא התחבורה הציבורית כל חברי הכנסת מקבלים פניות, וזה נושא שעל סדר היום.

אורי מקלב: הוועדה הזאת, הכלכלה, דנה בזה הרבה, על כל נושא התשתיות, כל נושא התחבורה בכלל, לא רק התחבורה הציבורית.

לאה ורון: חבר הכנסת מקלב, תרים בבקשה את קולך כי אנשים ב"זום" לא שומעים אותך.

אורי מקלב: אני ארים ככל האפשר, אולי אני אתקרב לכיוון המיקרופון.

אורי מקלב: הממשקים שיש לאזרחים ולכנסת ולוועדת הכלכלה עם משרד התחבורה, כמעט בכל התחומים שהיא פועלת – כמה דנו בנושא הרכבות, הקלות והכבדות, ופניות ציבור בנושא הזה, כמה על הרכבת הקלה.

אורי מקלב: הוועדה דנה בנושאים רבים – עומסים, בטיחות באוטובוסים, בטיחות הולכי הרגל, טכנולוגיה חדשה שיש היום בנושא של תחבורה, נסיעות תלמידים, על כל גווני הפניות בעניין הזה.

אורי מקלב: תאונות הדרכים – הייתה כאן ועדת משנה.

אורי מקלב: אני עמדתי בראש ועדת משנה של ועדת הכלכלה בנושא תאונות הדרכים, שהייתה ועדה מאוד פעילה.

אורי מקלב: הגענו לדיונים רבים וארוכים, אחרי זה חברי יעקב אשר המשיך כי הייתה לנו רוטציה בחברות בוועדה.

אורי מקלב: טסטים, קורסי נהיגה, ריענון נהיגה, צרכנות, ביטחון בצרכנות בנושא מוסכים, כמה ועדת הכלכלה דנה בזה.

אורי מקלב: אפשר עוד להמשיך כמה משמעות יש לוועדת הכלכלה בממשק ובתיאום ובשיתוף הפעולה בין ועדת הכלכלה לבין משרד התחבורה.

אורי מקלב: מכיוון שהשרה הטילה עלי את הנושא של הממשק בין המשרד לבין הכנסת, ודאי שאנחנו ניפגש פה הרבה.

אורי מקלב: ככל שתאפשרו לנו, אנחנו נשמח לשתף פעולה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד עוד מילה אחת, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש, ומנהלת הוועדה יודעת למה אני מתכוון.

אורי מקלב: - - - הרבה מאבקים.

אורי מקלב: ועדת הכלכלה לא הסכימה – היום אני נמצא פה בצד השני, אבל הרבה דברים היא שינתה במדיניות של משרד התחבורה במדיניות שלה, או החקיקות שלה.

אורי מקלב: מכיוון שהיא הציפה את הציבור - - - כאן בוועדה זה עלה, ולא תמיד זה היה ברור למשרד.

אורי מקלב: אני חושב ששיתוף הפעולה הזה יצא לטובה.

אורי מקלב: יצאו דברים מתוקנים.

אורי מקלב: אני יכול להגיד עוד משהו אחד.

אורי מקלב: ועדת הכלכלה נאבקה עם משרד התחבורה אז לקבל דוח של אותה חברה שלקחו אותה כדי לבקר את התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: זה עוד הרבה לפני אמיר אסרף, שנמצא פה.

אורי מקלב: - - - היו קשיים, לאה.

אורי מקלב: קשיים גדולים מאוד.

אורי מקלב: הוועדה דרשה את זה.

אורי מקלב: וכשהיא דרשה את זה, היא חשפה הרבה מוגלה, ואת התוצאות אני לא רוצה להגיד לך.

אורי מקלב: בחלק מהאזור זה נגמר - - -

לאה ורון: אדוני תרם לכל השיפור במשרד התחבורה בנושא הזה.

אורי מקלב: אין ספק.

אורי מקלב: הדיון האחרון שאני הייתי בכנסת - - - אדוני היושב-ראש, בוועדת הכלכלה, היה נושא מדיניות הקנסות שמשרד התחבורה רצה להטיל.

אורי מקלב: בעניין הזה רצינו - - - מהממשקים, ואני מאוד מקווה – אני פונה גם לחברי הוועדה – אנחנו אוזן קשבת.

אורי מקלב: אני מגיע מכאן, מוועדת הכלכלה, ואני חושב שלשיתוף הפעולה הזה תהיה הרבה תועלת, בין בדיונים ובין - - - מילה אחת על התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אפשר להגיד תחבורה ציבורית במשבר הקורונה כמעט - - - קשיים רבים שצצים.

אורי מקלב: מצד אחד רוצים תחבורה.

אורי מקלב: צריכים תחבורה, בוודאי לאוכלוסייה גדולה מאוד שאין לה דרך אחרת, רק בנושא התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: התחבורה הציבורית – עוד לפני שהמשק חזק, היא גם הייתה צריכה.

אורי מקלב: אנשים צריכים דברים – גם אם זה קניות, גם אם זה רפואה, עוד דברים שהם סידורים.

אורי מקלב: התחבורה הציבורית הייתה הדרך היחידה להגיע.

אורי מקלב: ודאי כשהמשק התחיל לפעול התחבורה הציבורית הייתה המניע של המשק.

אורי מקלב: מצד שני, התחבורה הציבורית היא המקום שהכי קשה לעשות אותו תו סגול, הוא הפוך ממש מהתו הסגול, מכיוון שקשה מאוד לשמור על בידוד, שמירה על מרחק באוטובוס.

אורי מקלב: מצאו דרך, זה עבד במשך חודש וחצי של דרך ביניים.

אורי מקלב: זה היה שילוב – תחבורה ציבורית מצומצמת והכרחית, קווים מרכזיים.

אורי מקלב: אמיר, תקן אותי אם אני טועה – מכל נקודה לנקודה בארץ אפשר היה להגיע.

אמיר אסרף: נכון.

אורי מקלב: אבל יכול להיות שהייתה דרך לא ישירה.

אורי מקלב: בשונה מהתחבורה הציבורית שפועלת ב-3,000 קווים, הקווים היו הרבה יותר מצומצמים, אבל אם אתה צריך להגיע מנקודה אחת, למשל מכרמיאל לירושלים, אם יש קו ישיר, לא היה קו ישיר.

אורי מקלב: היו כמה וכמה תחנות עד שבסופו של דבר הוא היה מגיע.

אורי מקלב: אותו דבר מאשקלון, קריית מלאכי וכולי.

אורי מקלב: והגבלה של נוסעים, 19 נוסעים.

אורי מקלב: כדי לשמור על בטיחות או בריאות הציבור, כשהמשק חזר, כולם מבינים שזה לא יכול להימשך.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהיו הרבה בעיות וקשיים מאוד גדולים לאזרחים.

אורי מקלב: קשיים מאוד גדולים לאזרחים, גם לעובדים, גם לתלמידים, גם לצוות ההוראה של בתי הספר.

אורי מקלב: בחלק הזה שמענו הרבה תלונות.

אורי מקלב: ראינו מחזה של אנשים שמחכים הרבה זמן, נוסעים הרבה זמן, צובאים על התחנות, צובאים על האוטובוסים.

אורי מקלב: שרת התחבורה, מרגע שהיא נכנסה לתפקיד, לקחה את זה כפרויקט הראשון שלה.

אורי מקלב: היא עשתה עבודת הכנה עם צוות המשרד, ויזמה דיון אצל שר הבריאות.

אורי מקלב: הדיון הזה התקיים ביום שני שבוע שעבר.

אורי מקלב: המסקנות של אותו דיון, היה מהפך – במקום ההגבלות האלה, ההגבלות צומצמו ל-75% ממספר הנוסעים בתוך האוטובוסים, והחזרת כל הקווים.

אורי מקלב: שני הדברים האלה.

אורי מקלב: דבר אחד צריך להגיד קודם כל, הרכבת לא.

אורי מקלב: הרכבת לא.

אורי מקלב: זה משהו משמעותי.

אורי מקלב: עם כל זה, מה שיכול היה לשנות את זה – על אף שבמשרד הבריאות לא כולם אהבו את זה – ידעו שאי אפשר משק בלי תחבורה ציבורית, אבל גם יותר מזה.

אורי מקלב: הצגנו והצפנו בפני צוות ממשרד הבריאות בפגישה רבת המשתתפים שהייתה, תמונות כאלה של עומסים בתחנות המרכזיות.

אמיר אסרף: סגן השרה, אני אציג את זה במצגת.

אורי מקלב: בגלל שלא היו מספיק אוטובוסים, אנשים עמדו צפופים, בגלל שלאוטובוס הוא מחכה שעה.

אורי מקלב: עוד פעם לא העלו אותו, עוד פעם לא העלו אותו, עוד פעם לא העלו אותו.

אורי מקלב: זה גרם לצפיפות ולסכנה יותר גדולה.

אורי מקלב: הצפנו גם בפני משרד הבריאות - - -

קרן ברק: אי אפשר היה להגדיל את כמות האוטובוסים?

אמיר אסרף: ברשותך, אני אסביר.

אמיר אסרף: כל האוטובוסים עבדו.

יעקב מרגי: זו ישיבה ראשונה, בואו נעשה תיאום ציפיות.

יעקב מרגי: שאלות חברי הכנסת אחר כך.

יעקב מרגי: אל תנהלו דוח שיח מעל הראש.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על 19 נוסעים, כדי לתת את התפוסה המלאה של כל אוטובוס, אנחנו צריכים עוד שני אוטובוסים.

אורי מקלב: כדי שיהיו 19 נוסעים, צריך עוד שני אוטובוסים ועוד שני נהגים.

אורי מקלב: לא היה.

אורי מקלב: אין הכפלות כאלה במשרד התחבורה, לא היה אפשר.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: זה לא היה בכל הקווים.

קרן ברק: היו מספיק נהגים - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לעשות דיון אפקטיבי.

יעקב מרגי: אחרי סקירת סגן השר, אנחנו ניתן לאמיר, ראש הרשות.

יעקב מרגי: לאחר מכן אפתח את זה לשאלות חברי הכנסת ולמוזמנים.

אורי מקלב: בסופו של דבר, הצפנו עוד נושא אחד, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: המצב הזה, שאותו נוסע שהיה נפגש באוטובוס אחד עם 50 נוסעים, עכשיו בגלל שהוא צריך לעבור אוטובוסים כדי להגיע ליעד שלו, הוא נפגש עם 150.

אורי מקלב: הוא עלה באוטובוס הפנימי מהעיר שלו, מהתחנה המרכזית לתל אביב.

אורי מקלב: מתל אביב הוא היה צריך לנסוע לז'בוטינסקי, מז'בוטינסקי למקום אחר.

אורי מקלב: זה גרם שבמקום לנסוע שעה בתחבורה הציבורית, הוא היה שעתיים וחצי.

אורי מקלב: זה דבר שהעליתי למשרד הבריאות.

אורי מקלב: מיום חמישי, ערב חג, אני חושב שאנחנו נמצאים באירוע אחר לגמרי.

אורי מקלב: זה שינוי דרמטי של התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני לא שמעתי תלונות.

אורי מקלב: אנחנו כל הזמן פתוחים לשיפורים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להשתדל להגיע יותר.

אורי מקלב: הנושא המרכזי הוא הנושא של הרכבת, ואני אתן לאמיר להרחיב מה הסיבות שעד היום הזה הרכבת לא פועלת, ומה הצפי, אם באמת ב-8 לחודש זה, ב-8.6, הרכבת תתחיל לפעול.

אורי מקלב: זה תלוי גם במצב התחלואה, ויש לזה סיבות, לא סתם הרכבת.

אורי מקלב: כאן בעניין הזה.

יעקב מרגי: אמיר אסרף, כמה זמן המצגת?

אמיר אסרף: שבע דקות.

יעקב מרגי: תנסה לצמצם אותה לחמש דקות, סגן השר הרחיב.

יעקב מרגי: אני סומך עליך שתעשה את זה ותיגע בנקודות ספציפיות למשבר.

יעקב מרגי: סגן השר נתן את הפתיח, הוא נתן סקירת רקע.

יעקב מרגי: קדימה, אבל על משבר הקורונה.

אמיר אסרף: אין בעיה.

אמיר אסרף: ברשותכם, יהיה יותר קל לראות את זה, אז שיפתחו לי את המצגת.

אמיר אסרף: אני אגיד ברקע, אנחנו פגשנו את משבר הקורונה – והסביר את זה סגן השרה מצוין.

אמיר אסרף: אוטובוס רגיל לוקח אתו – אני לא מדבר על מפרקית ודברים כאלה – כ-60 איש.

אמיר אסרף: ברגע שהוגבלנו ל-20, אנחנו צריכים פי 3 אוטובוסים.

אמיר אסרף: במדינת ישראל יש 11,000 אוטובוסים ו-16,000 נהגים.

אמיר אסרף: אין 33,000 אוטובוסים שיכלו לעשות את הקווים האלה, ולכן נאלצנו לעשות מעט קווים מתוגברים מאוד מאוד כדי לא להשאיר אנשים במדרכות.

אמיר אסרף: ברשותכם, אני אנסה לעשות את זה מסודר.

אמיר אסרף: קודם כל, תודה רבה על זה שזה הדיון הראשון, זה מעיד על החשיבות של התחבורה הציבורית, ואני שמח על כך.

יעקב מרגי: אתה יודע, כשאדם נחנק, התערבות ראשונה היא לפתוח לו את קנה הנשימה שיוכל לנשום.

אמיר אסרף: נציג את התחבורה הציבורית בשנייה, פעילות בתקופת המשבר, המתווה לפתיחה והצעדים שאנחנו נוקטים ונקטנו כדי לשמור על בריאות הציבור.

אמיר אסרף: באופן נורמלי, בשגרה, אנחנו מסיעים כ-780 מיליון נסיעות נוסע בשנה רק באוטובוסים, עוד 70 מיליון ברכבת ישראל.

אמיר אסרף: אני עוזב את ה-45 מיליון של רכבת קלה בירושלים.

אמיר אסרף: נסיעות נוסע.

אמיר אסרף: יש לנו היום כבר כ-11,000 אוטובוסים וכ-100 מערכי רכבת.

אמיר אסרף: תח"צ – דיברנו על זה קודם, זה הגעה למקומות חיוניים, אם זה עבודה, מוסדות לימוד, מרכזי קניות.

אמיר אסרף: היא מאפשרת התניידות גם למי שאין לו שום אופציה אחרת, כמו קשישים, נוער, צעירים, ומאפשרת הגעה מפריפריה למרכז וחופש תנועה ביניהם.

אמיר אסרף: משבר הקורונה חייב התאמה של התחבורה הציבורית, סגירת פעילות הנוסעים ברכבת ישראל.

אמיר אסרף: אנחנו נדבר על זה בסוף, רכבת ישראל, בגלל שזו מערכת פתוחה, כמו המערכת ברק"ל בירושלים, אין שום אפשרות לשלוט על הכמויות בקרונות, להבדיל מאוטובוס, שאני יכול להגיד 20 איש ואני לא עוצר בתחנות הבאות.

יעקב מרגי: אסף, דיון ראשון, אנחנו מתאפקים.

יעקב מרגי: אין מציאות שאי אפשר.

אמיר אסרף: לא, לא, אי אפשר.

יעקב מרגי: אני אכבד אותך.

יעקב מרגי: תגמור, ויהיו לנו הרבה שאלות.

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: תמשיך.

אורי מקלב: היושב-ראש צודק, יש אפשרות, אבל זה פוגע בזכויות הפרט.

אורי מקלב: יש טכנולוגיות, אבל זה פוגע בזכויות הפרט.

יעקב מרגי: בוא נשמע.

יעקב מרגי: בלי טכנולוגיות.

יעקב מרגי: אסף, תמשיך.

אמיר אסרף: אני אסביר.

אמיר אסרף: רכבת ישראל ניסתה במשך למעלה מחודשיים למצוא פתרון לתחנה כמו בנימינה, שנכנסות אליה 16 רכבות בשעה לכיוון, 8,000 איש ברציפים, להגביל את הכמויות פר קרון.

אמיר אסרף: הסיטואציה הזו שבן אדם יורד – תחשבו על תחנת השלום – ואתה לא יודע אם הוא נוסע לרחובות, אשקלון, באר שבע, או צפונה, ועכשיו אתה צריך לדעת כמה אנשים יהיו בקרון.

אמיר אסרף: עד שהוא יעלה לקרון ויראה שאין לו מקום, הרכבת כבר יצאה מהתחנה, איך הוא ירד ממנה?

קרן ברק: מה זאת אומרת?

קרן ברק: בדלת עומד מישהו ובודק – מלא פה.

יעקב מרגי: מתי נסעת ברכבת לאחרונה?

קרן ברק: אני כל הזמן ברכבת.

קרן ברק: וגם כל הזמן באוטובוסים.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך שיש אפשרות, קשה.

יעקב מרגי: אבל גם הקורונה קשה.

אמיר אסרף: אני אגיע לרכבת.

אורי מקלב: אלו הוראות של משרד הבריאות, דרך אגב.

אורי מקלב: אנחנו מבטאים את זה.

אמיר אסרף: בשיא המשבר, לקראת ערב פסח, התחבורה הציבורית הצטמצמה בהיקף הרשת שלה, בפריסת הקווים לפי הנחיית הממשלה ל-25% מהרשת.

אמיר אסרף: זאת הייתה הדרישה.

אמיר אסרף: האלטרנטיבה שהציבה בפנינו הממשלה הייתה לסגור את התחבורה הציבורית.

אמיר אסרף: אנחנו ביקשנו – שר התחבורה דאז, בצלאל סמוטריץ', דיבר אישית עם ראש הממשלה וביקש לא לסגור את התחבורה הציבורית.

אמיר אסרף: להניע תחבורה ציבורית מעמידה מוחלטת לפעילות זה הרבה יותר מסובך כי הנהגים בבית בחל"ת, ואם הם לא משלימים את ה-30 יום שלהם בחל"ת הם לא מוכנים לחזור לעבודה.

אמיר אסרף: יש לזה הרבה מאוד נדבכים.

אמיר אסרף: לכן הסכים ראש הממשלה, והשאירו רשת של 25%.

אמיר אסרף: אני מזכיר שגם ב-25% האלה היינו מוגבלים לשליש מהקיבולת.

אמיר אסרף: כלומר, אפקטיבית, היינו עם פחות מ-10% מהקיבולת.

יבגני סובה: על איזה תקופה אתה מדבר?

יעקב מרגי: הראשונה, כשצמצמו ל-25%.

יבגני סובה: עד ה-28 במאי?

אמיר אסרף: היו שבועיים – לא, לא.

יבגני סובה: תבהיר את הנקודה הזו.

אמיר אסרף: אני אבהיר את הנקודה.

אורי מקלב: אמיר, עד ה-28 במאי.

אמיר אסרף: לא.

אמיר אסרף: ברשותך, סגן השרה.

יבגני סובה: זה חשוב, תעשה לנו סדר על איזה תקופות אתה מדבר.

יעקב מרגי: בסוף ההצגה שלו אנחנו נפתח את זה לשאלות.

יעקב מרגי: בסוף ההצגה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, פרקטית זה לא הוגן כלפיו, וגם אין לנו את כל המידע.

יעקב מרגי: החטא הראשון זה אני.

יעקב מרגי: תנו לו לגמור את המצגת בחמש הדקות שנתנו לו.

יעקב מרגי: הוא גמר כבר שלוש דקות.

יבגני סובה: מקובל.

יבגני סובה: שידבר באחוזים.

יבגני סובה: שיגיד את התקופות.

יעקב מרגי: אנחנו לא נפספס את כל השאלות.

יעקב מרגי: לא נפספס שום שאלות.

אמיר אסרף: אני משתדל.

אמיר אסרף: זה היה תהליך מה-18 במרץ שלאט לאט הופחתה הרשת.

אמיר אסרף: ברגע שנכנסה ב-18 במרץ המגבלה של ה-20, לא הייתה לנו ברירה, אלא לקבל החלטה שאנחנו חותכים את הרשת לכמחצית ממנה ומכפילים, משתמשים בכל האוטובוסים לקווים שכן פעילים.

אמיר אסרף: תחשבו על קו 480 שיוצא מירושלים.

אמיר אסרף: כשהוא התמלא ב-20 איש הוא כבר לא נכנס למבשרת לאסוף נוסעים.

אמיר אסרף: זאת אומרת, אין עליו מקום ב-20 איש, ולכן נוסעים במבשרת לא מקבלים אוטובוס.

אמיר אסרף: היום עלינו כבר ל-75% מהקיבולת.

אמיר אסרף: מה עשינו מבחינת הנחיות?

יעקב מרגי: כשאתה אומר 75% מהקיבולת – פרט.

אמיר אסרף: זה אומר שבמקום שיהיו באוטובוס 20 איש, יש על אוטובוס בין-עירוני 46, על אוטובוס עירוני 49, מפרקית 75, ולא 100 או 130 בשיא שלה.

אמיר אסרף: זה מתאים את עצמו יותר טוב לביקושים עם החזרה - - -

יעקב מרגי: 100% מהקווים?

אמיר אסרף: כל הקווים פועלים היום.

אמיר אסרף: הסרת המגבלה של 20 איש אפשרה לנו להחזיר את הקווים לעבודה.

אמיר אסרף: בלי זה לא יכולנו להחזיר כי אנשים היו נשארים על המדרכות.

אמיר אסרף: ביטלנו את המכירה אצל הנהג מהסיבה הפשוטה – הנהגים עצמם לא הסכימו להתעסק עם זה, זה גם זמן המתנה בתחנה, ולכן לא הייתה לנו ברירה בעניין הזה.

אמיר אסרף: אנחנו רוצים לשמור גם על בריאות הנהגים, כמובן, וגם על בריאות הציבור.

אמיר אסרף: חסמנו את השורה הראשונה מאחורי הנהג.

אמיר אסרף: אפשרנו עלייה מכל הדלתות באוטובוסים העירוניים במטרופולינים.

אמיר אסרף: יש להם מכשירי תיקוף מאחור, ולכן יכולנו לאפשר זרימה הרבה יותר חופשית.

אמיר אסרף: יצאנו לדרך, קיבלנו מהאוצר 36 מיליון שקלים ויצאנו לדרך עם הפרדה לנהגים, שבשבועות הקרובים יצאו לחברות והם יזמינו את ההתקנות האלה באוטובוסים.

אמיר אסרף: זה שומר גם על ביטחון הנהגים, גם על בריאות הנהגים.

אמיר אסרף: אני חייבתי בהוראה את כל חברות התח"צ לעשות ניקיון יסודי אחת ליום, אין דרך יותר מזה.

אמיר אסרף: בדיקות נדרשות, כמובן, וחובת עטית מסיכות.

אמיר אסרף: שוב, אני מזכיר, הנהגים שלנו הם לא שוטרים.

יעקב מרגי: גם בלי הקורונה הם מחויבים פעם ביום לנקות את האוטובוס.

אמיר אסרף: נכון, אבל פה ביקשנו – אני לא רוצה להגיד חיטוי - - -

יעקב מרגי: להקפיד על מה שצריך להקפיד כל יום.

אמיר אסרף: אני לא רוצה להגיד חיטוי, אבל הקבלה.

אמיר אסרף: לפני המשבר, מה שקרה – אני אקצר את זה – היה לנו היצע מוגבל של תחבורה ציבורית, וכשהמשק חזר לפעילות בקצב מואץ, התוצאה הייתה שהיה חוסר הלימה בין הקצב שבו המשק חזר לבין ההנחיות שאנחנו קיבלנו ממשרד הבריאות והממשלה, ולכן הפער הזה גרם לכך שהתחבורה הציבורית לא יכלה לאפשר את החזרה של הציבור למה שהוא היה צריך.

אמיר אסרף: התוצאות שקיבלנו היו אלה.

אמיר אסרף: אלו תמונות מיום מחמישי, לא האחרון, שלפניו, גם פה בירושלים, לא צריך ללכת רחוק.

אמיר אסרף: כתוצאה מזה הייתה פגישה בין שרת התחבורה, שיזמה את זה, לבין שר הבריאות יולי אדלשטיין, סגני השרים וכל הצוות המקצועי, משה בר סימן טוב, אנחנו ואחרים.

אמיר אסרף: אתם יכולים לראות המשך של הדבר הזה.

אמיר אסרף: מה השתנה היום לעומת לפני שבוע וחצי?

אמיר אסרף: חשוב להגיד, לפני שבוע וחצי או לפני שבועיים, כל האוטובוסים עבדו.

אמיר אסרף: רוב האוטובוסים עבדו.

אמיר אסרף: רוב הנהגים חזרו, למעט נהגים מבוגרים, או כאלה שלא הסכימו לחזור, או שלא סיימו את ימי החל"ת והיה קשה להחזיר אותם.

אמיר אסרף: בסוף מיקדנו את זה בקווים ספציפיים, שוב, כדי לא להשאיר אנשים ולא לפגוע באנשים.

אמיר אסרף: הגברנו תדירויות.

אמיר אסרף: תראו מה היום פועל.

אמיר אסרף: היום פועלים 35 קווים זו הרשת של היום.

אמיר אסרף: זו הרשת שהייתה, זו הרשת הנוכחית.

אמיר אסרף: הגברנו משמעותית את הרשת.

אמיר אסרף: זו הרשת כיום, זו הרשת שהייתה בזמן הקורונה.

אמיר אסרף: זה מה שהוספנו עכשיו, החזרנו לפעילות.

אמיר אסרף: אותו דבר פה.

אמיר אסרף: תראו את הרשת בתקופת - - -

יעקב מרגי: טוב שתיקנת – החזרנו לפעילות.

יעקב מרגי: לא הוספת כלום.

אמיר אסרף: לא, לא, לא, החזרנו לפעילות.

יעקב מרגי: החזרת לפעילות, כי אמרת הוספנו.

יעקב מרגי: אמרת הוספנו ותיקנת להחזרנו.

יעקב מרגי: כדי שתדע שמקשיבים לך.

אמיר אסרף: החזרנו לפעילות.

אמיר אסרף: מגבלת הנוסעים – צריך להבין גם את הרקע התקציבי לכל הדבר הזה.

אמיר אסרף: עולם התחבורה הציבורית ככלל הוא עולם שעובד בסדר גודל תקציבי של - - -

יעקב מרגי: תרכז לסיכום.

יעקב מרגי: סיכום.

אמיר אסרף: יש עוד שקף וחצי לדעתי.

אמיר אסרף: עובד בסדר גודל של 12.5 מיליארד שקל בשנה.

אמיר אסרף: כ-3.5-3 מיליארד מגיע מהציבור, ו-9 מיליארד סבסוד ממשלתי.

אמיר אסרף: אלה סדרי הגודל.

אמיר אסרף: כשאנחנו מגבילים את הנוסעים בחצי, התוצאה היא ש-1.5 מיליארד שקל לא נכנסים למערכת.

אמיר אסרף: האוטובוסים נוסעים, הקילומטר נעשה, אבל נוצר בור תקציבי של 1.5 מיליארד שקל.

אמיר אסרף: צריך להכיר את זה.

אמיר אסרף: חברות התחבורה הציבורית ספגו הפסדים עצומים בשלושת החודשים האלה.

אמיר אסרף: אנחנו במשא ומתן אתם.

אמיר אסרף: הם שילמו ביטוחים, הם שילמו על נסיעות – חלק מההכנסות שלהן זה הפדיון מהנוסעים.

אמיר אסרף: אנחנו בשיח עם מפעילי התחבורה הציבורית ביחד עם חבריי באוצר.

יעקב מרגי: לכן אישרנו אתמול לאוצר להשתמש ב-100 מיליארד.

אמיר אסרף: בסדר גמור.

אמיר אסרף: אנחנו בקשר עם חבריי באוצר, אנחנו מנהלים את המשא ומתן הזה במשותף.

יעקב מרגי: לכן כסף לא צריך להיות בעיה.

יעקב מרגי: צריך רק את היוזמה והמחשבה של משרדי הממשלה.

אמיר אסרף: אנחנו כבר בתהליך אתם, והם משתפים פעולה.

אמיר אסרף: צריך להגיד שכל מה שביקשנו מהם בתקופת הקורונה הם עשו.

אמיר אסרף: צריך להיות הוגנים ולהגיד שמה שהם נדרשו, הם ביצעו.

אמיר אסרף: יש לנו מגבלות תשתית, אני לא אכנס לזה.

אמיר אסרף: רכבת ישראל.

אמיר אסרף: רכבת ישראל אמורה לחזור, ככל שאין הרעה בתנאים וכולי, ומשרד הבריאות לא ינחה אותנו אחרת, ב-8 ביוני חזרה לפעילות מלאה.

אמיר אסרף: פעילות מלאה אומר שאין הגבלה על נוסעים, יש פרסום בתחנות, ברציפים, יש הסברה באמצעות סדרנים, בקשה לעטות מסיכות, בדיקות חום, ניקיון יסודי.

אמיר אסרף: התקינו מצלמות תרמיות כדי שלא יצטרכו לעמוד עם אקדח, אלא כשאתה עובר, ישר יוכלו לאתר אנשים שיש להם חום.

אמיר אסרף: זה הסיכום שאפשר לנו שבשבוע האחרון אנחנו נראים אחרת ממה שנראינו קודם לכן.

אמיר אסרף: את חג השבועות, שעברנו – אני שמח להגיד – בהצלחה רבה, לא היינו יכולים לעבור לולא הסיכום הזה.

יעקב מרגי: התמונות לא חזרו על עצמן?

אמיר אסרף: ממש לא.

יעקב מרגי: השאלה אם אנשים הדירו את עצמם.

אמיר אסרף: לא, לא, לא, היו ביקושים אדירים.

אמיר אסרף: אנחנו תגברנו ביום חמישי ובמוצאי שבת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, ברשותכם, יש לנו גם את משרד הבריאות, גם מפעילי תחבורה ציבורית, גם האורחים שלנו ב"זום".

יעקב מרגי: כולם ידברו.

יעקב מרגי: יש לחץ, אני מרגיש כבר, מחברי הכנסת, לשאול שאלות, ושאלות מתבקשות.

יעקב מרגי: אני אתן להם לשאול, אל תשיב מיד.

אמיר אסרף: אני רושם את השאלות.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה סבב של חברי הכנסת ראשון, לאחר מכן ניתן התייחסויות של כל הגורמים, כי השאלות יהיו, מן הסתם לאוצר, למשרד הבריאות, התחבורה.

יעקב מרגי: לי יש שאלה אחת כרגע: אני לא מבין למה לא נעשתה תוכנית – הקורונה הפתיעה את כולם.

יעקב מרגי: למה לא נעשתה תוכנית להשתמש במסה קריטית של מפעילים פרטיים שישבו בטל בבית?

יעקב מרגי: אני מכיר חוקים, אני מכיר זיכיונות.

יעקב מרגי: יש שעת חירום.

יעקב מרגי: הממשלה יודעת לפעול בהוראת שעה בתקנות חירום.

יעקב מרגי: הכנסת נתנה לה הכול.

יעקב מרגי: יכולנו ליצור רציפים אלטרנטיביים, מסלולים אלטרנטיביים, לפרסם לציבור.

יעקב מרגי: יכולנו לייצר מסלולים מקבילים של מפעילים פרטיים.

יעקב מרגי: נכון, כסף.

יעקב מרגי: זה גם חריגה מהסכמים.

יעקב מרגי: בשעת משבר צריך לחוקק ולתת את כל הסעד המשפטי שהייתם זקוקים לו.

יעקב מרגי: אני תוהה – יכול להיות שיש תשובה, ואני מקווה שהיא תהיה משכנעת – עם הרכבת קשה, אני מבין, ניידות בין קרונות.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להזכיר תקופות שהמדינה עמדה במטלה הזו והעמידה מאבטח בכל האוטובוסים.

יעקב מרגי: אין אי אפשר, קשה.

יעקב מרגי: קשה.

יעקב מרגי: גם למדינה קשה.

יעקב מרגי: גם לאזרח קשה.

יעקב מרגי: הקורונה היא לא משהו ידידותי, והיא לא הודיעה לנו שהיא הולכת להגיע.

יעקב מרגי: היה זמן די והותר.

יעקב מרגי: שוב, משרד הבריאות, מהפרקטיקה שלנו אנחנו יודעים שככל שמשרדי הממשלה יהיו אקטיביים מול המל"ל, מול פורום הקורונה, מטה הקורונה, מול משרד הבריאות, נעשו שינויים.

יעקב מרגי: נכון, משרד הבריאות מקשה.

יעקב מרגי: לשאלות יכול להיות שיש תשובות, אני אומר את זה בקול ובדגש רבתי כדי שיבינו אותי כי אני לא אוהב שלא מבינים אותי, דבר שני, כדי שגם אלה שב"זום" ישמעו אותנו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת לפי סדר ישיבתם.

אורי מקלב: אני חושב שהשאלה הזאת היא שאלה מרכזית.

אורי מקלב: אני חושב שאתה צודק.

אורי מקלב: אני קיבלתי מהשר הקודם תשובות.

אורי מקלב: אני שאלתי אותו למה לא מתגברים באוטובוסים, בחברות שעמדו עם מאות אוטובוסים ריקים, לא היו הסעות תלמידים ועוד דברים כאלה?

אורי מקלב: מדוע לא הפעילו אותם?

אורי מקלב: התשובה הייתה שהאוצר לא אפשר.

יעקב מרגי: האוצר זה לא גזירה משמיים.

אורי מקלב: מה שאתה אמרת, האוצר לא אפשר עוד תוספת של תגבור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד התחבורה, 35 דקות זה מסה בדיון.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים להגיע למסקנה לגבי העתיד, כדי שלא נצטרך להגיע לזה.

אורי מקלב: אבל אם חס ושלום, נגיע לזה – זו אמירה שאני אומר לך – אני חושב שהתחבורה הציבורית תצטרך להרפות, אחרת – גם בעת משבר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמירה חשובה.

אורי מקלב: גם אם חס וחלילה, נצטרך לצמצם אנחנו צריכים לראות את התחבורה הציבורית לא כמו שהייתה.

אורי מקלב: היא תצטרך לפעול כסדרה בגלל שאם רוצים לתת מינימום שירות או מינימום אפשרות לציבור לנשום, להגיע לצרכים שלהם, צריכה להיות תחבורה ציבורית, אחרת - - - שסופי שבוע לא הייתה תחבורה ציבורית עד ה-28.

אורי מקלב: בכל סופי השבוע לא הייתה תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: זה גם אירוע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לי אין ספק שאם ועדת הכלכלה הייתה פעילה בתקופה הזו, התמונה הייתה נראית אחרת.

יעקב מרגי: יכול להיות שהכתפיים שלכם לא כל כך רחבות, אבל אין דבר כזה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים היום גם על העבר כי אנחנו לא יודעים מה צופן לנו בחובו העתיד.

יעקב מרגי: טוב שיש את הדיון הזה, ודברים ייאמרו ויישמעו, ונדרוש גם תשובות והסברים.

יעקב מרגי: עידן רול, בבקשה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, דיון ראשון אני אפשרתי לסגן השר סקירה רחבה ואיטית, אבל תתחשבו בנו, כדי שניתן גם לאורחים שלנו לדבר.

עידן רול: נתחשב.

עידן רול: תודה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: ראשית, סגן השר, ברכות על תפקיד חשוב במשרד מאוד חשוב.

עידן רול: המון הצלחה.

עידן רול: אני רוצה להציע הצעה לסדר דווקא מפאת גודל הדיון שאנחנו עוסקים בו כרגע.

עידן רול: אחד החומרים שהגיעו אלינו היום לוועדה עוסק בנושא של האפליקציות לתחבורה ציבורית.

עידן רול: אני נעזר בעברי כעורך דין בתחום ההיי-טק.

עידן רול: זה מעלה סוגיות מאוד מטרידות של פרטיות ושימוש.

עידן רול: אין פה האשמות, אבל סוגיות של שימוש במידע של אזרחים והעברה שלהם לגורמים פרטיים למטרות מסחריות.

עידן רול: נאמר פה על ידי משרד התחבורה, אלה חומרים שהשימוש המסחרי נאסר.

עידן רול: אני אבקש, אדוני היושב-ראש, אם נוכל לקיים על זה דיון נפרד בנושא.

יעקב מרגי: קיבלתי את החומר.

יעקב מרגי: לא רציתי לפתוח את זה בדיון הזה כי אנחנו נחטיא את מטרת הדיון.

עידן רול: לשם הייעול, אני אבקש שיוצגו - - -

יעקב מרגי: יש לזה עוד השלכות אחרות.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

עידן רול: שיוצגו בפני הוועדה ההסכמים, ובפרט סעיפים הפרטיות, שנוכל לראות מה התנאים לשיתוף במידע.

עידן רול: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק.

יעקב מרגי: האורחים שלנו, אני מציג את חברי הכנסת, לא דורש מהם להציג את עצמם, אבל כל מי שיקבל רשות דיבור, כנ"ל ב"זום", נא להציג את עצמו ואת תפקידו.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: בוקר טוב.

קרן ברק: אני גם שמחה ונרגשת מפתיחת הדיונים בוועדה הזאת.

קרן ברק: חשוב מאוד נושא התחבורה.

קרן ברק: לדעתי אלה יהיו השנים של התחבורה הציבורית.

קרן ברק: המחלפים נבנו, הכבישים שופרו, זה הדגש הקריטי, ופה אני מתכוונת לקחת חלק - - -

יעקב מרגי: אני חולק עליך.

יעקב מרגי: הם עלולים להבין שסיימנו עם הכבישים ועם המחלפים.

יעקב מרגי: לעת עתה.

קרן ברק: בעיני הבשורה צריכה לבוא בשנים האלה מהתחבורה הציבורית.

קרן ברק: אני אומרת מראש, אני צרכנית גדולה וקבועה של התחבורה הציבורית.

קרן ברק: אני גרה בתל אביב בדירה ללא חנייה, כך שאני ממעטת, כשאני לא מגיעה לירושלים, להזיז את האוטו, ואני נוסעת בתחבורה הציבורית בכל רחבי תל אביב המון.

קרן ברק: זה לא כיף גדול.

קרן ברק: אני גם נוסעת הרבה ברכבות כי אני חיפאית, ואנחנו משתמשים המון בתחבורה הציבורית, בכל פעם שאפשר.

קרן ברק: אני חייבת להגיד, יש פה ניגוד עניינים כי אימא שלי, שגרה בחיפה, לא מגיעה לתל אביב בגלל שאין לה רכבת, ואני אנחנו פה ימים ולילות, ואני אני זקוקה שהיא תגיע, אני צריכה אותה.

יעקב מרגי: זה בכלל לא ניגוד עניינים.

יעקב מרגי: זה הכרח שלא יגונה.

קרן ברק: צחקתי, זה היה בהומור, הניגוד עניינים.

קרן ברק: אני צריכה שהיא תחזור לשמור על הילד שלי כדי שאני אוכל להמשיך לעבוד פה.

קרן ברק: אין לה איך להגיע.

יעקב מרגי: מה זה לשמור?

יעקב מרגי: היא צריכה לבוא לבקר.

יעקב מרגי: למה לשמור?

יעקב מרגי: לבוא לבקר קודם.

יעקב מרגי: שלא יישמע שאנחנו רוצים אותם רק בשביל - - -

קרן ברק: אני נוסעת אליה.

קרן ברק: אני נוסעת אליה כדי לבקר, אבל אני צריכה עזרה.

קרן ברק: אני אשמח שזה יפתח.

קרן ברק: לגבי מה שהיושב-ראש אמר – כן היו ועדות שהתכנסנו בהן, בעיקר ועדת כספים.

קרן ברק: אנחנו הרגשנו מאוד את חוסר הפיקוח הפרלמנטרי וגם הפיקוח הפוליטי בתוך המשרדים.

קרן ברק: כל המשבר הזה נוהל – עם כל הרצון הטוב – על ידי פקידות, טובה ככל שתהיה, עם הרצון הכי טוב.

קרן ברק: עדיין, זה מתנהל אחרת.

קרן ברק: אני חושבת שזו התקופה שעם ישראל יכול היה הכי להרגיש את החוסר בזה שאין כנסת מתפקדת ואין ממשלה מתפקדת.

קרן ברק: ראיתם בתוך שבועיים שהקמנו ממשלה והכנסת מתפקדת, איך הדברים מתחילים לזוז.

קרן ברק: זאת אומרת שזו הנוסחה הנכונה, שאנחנו נטפל בזה.

קרן ברק: בעניין של התחבורה הציבורית, יש אוכלוסיות שלמות שהורדת להם את הידיים והרגליים, זה מה שעשית.

קרן ברק: בדקה אחת הורדת להם את הידיים והרגליים.

יעקב מרגי: עשיתם.

יעקב מרגי: אנחנו לא מאשימים את אסף.

קרן ברק: לא, אני לא מאשימה.

קרן ברק: הוא יודע שאני לא מאשימה.

יעקב מרגי: אבל בלשון רבים, אמרת עשית.

קרן ברק: תאמין לי שהוא יודע שאני לא מאשימה אותו.

יעקב מרגי: למען המאזינים, לפרוטוקול.

קרן ברק: גם למאזינים.

קרן ברק: אני לא מאשימה, אני רק מסבירה את - - -

קריאה: המגבלות גרמו לזה.

קרן ברק: כשמקבלים החלטות, צריך לראות את השפעות הרוחב שלהן.

קרן ברק: במשבר הזה אנחנו עשינו דברים מאוד מאוד קשים.

קרן ברק: אנחנו חתכנו בבשר החי, אנחנו סגרנו עסקים, עשינו הרבה מאוד דברים מאוד קשים.

קרן ברק: אבל במקביל, הצורך היה שתתנהל עבודת מטה, שיבינו מה קורה, מה הבעיות ומה הפתרונות, ולנסות להוציא בכל משרד ומשרד, כולל משרד התחבורה, מהמשבר בצורה המיטבית.

קרן ברק: באוטובוסים אני שמחה מאוד שקיבלתם החלטה מהירה שיוכלו להסתובב בתחבורה הציבורית.

קרן ברק: לגבי הרכבות, אני מבינה שיש בעיה, אבל כל בעיה היא בת פתרון.

קרן ברק: אתה נכנס לרכבת, יש לך את הבידוק הביטחוני.

קרן ברק: היום אני שולחת את הילד שלי בכל בוקר – בכל בוקר – לבית ספר עם פתק שהוא בלי חום, עם תעודת הזהות שלו, עם תעודת הזהות שלי.

קרן ברק: בבידוק הביטחוני יש לך בכל תחנה מישהו שאתה יכול להשאיר לו את הפתק הזה.

קרן ברק: פתק כמו של בית ספר, אתה יודע מי נכנס ומי יצא.

קרן ברק: אתה יכול לדרוש שההטענה של הכרטיסים תהיה מהבית בצורה כזאת או אחרת במחשבים או במכונות שאתה שם לידם כפפות.

קרן ברק: אתה יכול שבכל כניסה לקרון יעמוד – אלה קרונות-קרונות, זה כמו אוטובוס, שיסגור את הקיבולת.

קרן ברק: יש דרכים - - -

יעקב מרגי: קרן, לא נרד לפרטים, אני רוצה לתת רשות דיבור גם לאחרים.

יעקב מרגי: לא נרד לפרטים, רק בעיקרון, שניתן למצוא פתרונות.

יעקב מרגי: נתקדם, אני רוצה לסכם.

קרן ברק: כן.

קרן ברק: ניתן למצוא פתרונות, יש מספיק עובדים ברכבת ישראל.

קרן ברק: אני לא חושבת שיש בעיה של עובדים, גם בתחבורה הציבורית.

קרן ברק: היו מספיק אנשים שהיו בבית בתקופה הזו, היה אפשר ליצור פתרונות גם אז, ואני מאוד מאוד מקווה – אני לא רוצה לבכות על חלב שנשפך, אבל אני חושבת שנפסיק עם העוצר הזה, עם הנכות הזו שגרמנו להרבה מאוד אנשים, ושנוכל לפתוח את המשק.

יבגני סובה: קודם כל, אני רוצה לאחל הצלחה לסגן השר אורי מקלב.

יבגני סובה: בחיים הקודמים שלי, כשהייתי עיתונאי, בכיר מאוד אמר לי: משרד התחבורה זה המשרד היחיד שאין בו צודק מוסרי.

יבגני סובה: אתה מתכנן, אתה בונה, ובסוף השר הבא גוזר את הקופון, גוזר את הסרט ופותח מחלף.

יעקב מרגי: זה נכון לכל השרים.

יעקב מרגי: תמיד אתה גוזר של אחרים, ואחרים גוזרים שלך.

יעקב מרגי: מניסיון אני אומר לך.

יבגני סובה: אני אומר מהחוויה האישית שלי.

יבגני סובה: אם יצא לך לתכנן ולעשות דברים, בקדנציה שלך תגיד מה עשית, כי אחרת, בקדנציה הבאה אף אחד לא יזכור את זה.

יבגני סובה: זו עצה חברית.

יבגני סובה: לגבי העבודה של המשרד, אני מצטרף לשאלה ולתמיהה לגבי רכבת.

יבגני סובה: אני לא מצליח להבין למה אי אפשר להפעיל רכבת, ולא בגלל שיש הנחיות.

יבגני סובה: רכבת זה דבר שהוא מסודר, רכבת זה דבר שיש מספיק מקום.

יבגני סובה: אגב, לשאלה שלך, נוסעים מדי פעם ברכבת.

יבגני סובה: נוסעים ברכבת כי רכבת זה נוח.

יבגני סובה: גם חברי כנסת נוסעים ברכבת כשצריך לעקוף את כל הפקקים.

יעקב מרגי: אני גר בדרום, אין לי תשתיות רכבת לירושלים, אבל אם היו, הייתי עולה.

יעקב מרגי: הייתי יכול ללמוד, הייתי יכול לקרוא.

יבגני סובה: הבעיה של הרכבת היא שלאורך השנים בנו תחנות שבכלל לא קשורות לערים ולא לאוכלוסיות וגם לא לתחבורה.

יבגני סובה: אני אתן לכם דוגמה.

יבגני סובה: אני גר בפתח תקווה.

יבגני סובה: אתם יודעים כמה שנים לקח כדי שיהיה קו מסגולה למרכז העיר?

יבגני סובה: היה פעם בשעתיים אוטובוס.

יבגני סובה: אנשים היו באים למתחם ירקונים, היו משאירים שם מכוניות ואז נוסעים לתל אביב, כי בתוך רבע שעה-20 דקות אתה בתל אביב במקום שעה.

יבגני סובה: אז התכנון הוא לקוי מלכתחילה.

יבגני סובה: שנים כבר יש תכנון לקוי ברכבת.

יבגני סובה: אם מדברים על בעיה ספציפית של ההכנסה של הרכבת – למרות המצגת שהצגת, אני דווקא חושב שברכבת יותר ויותר אנשים משתמשים.

יבגני סובה: אז אפשר להפעיל את זה, ולעמוד על זה שצריך להפעיל רכבת, ולא להסתפק באוטובוסים.

יבגני סובה: אני לא יודע, אולי יש משהו מוסתר שאנחנו לא יודעים, אולי יש כל מיני אינטרסים שכאלה.

יבגני סובה: אנחנו יודעים שיש אינטרסים כאלה.

יבגני סובה: אנחנו יודעים שיש אינטרסים של כל מיני מוניות שירות, של כל מיני חברות אוטובוסים וכולי.

יבגני סובה: הרכבת זה דבר הכרחי.

יבגני סובה: אתה מפעיל רכבת, ואז אנשים מבינים שיצאנו מקורונה.

יבגני סובה: אולי תשקיעו, אולי תציעו – אני לא יודע, אני לא נכנס לדיונים פנימיים בתוך המשרד, אני גם לא רוצה לדרוש ממך שתגלה ותחשוף את הדברים, אבל תעבדו על זה כי רכבת זה דבר בסיסי.

יבגני סובה: משפט אחרון, בנושא של האוטובוסים.

יבגני סובה: אני מקבל הרבה פניות, בעיקר של האוכלוסייה המבוגרת.

יבגני סובה: יש כאלה שמתקשים בשפה.

יבגני סובה: יש כאלה שלא מצליחים להבין – אתה כן נכנס עם רב-קו, אתה לא נכנס עם רב-קו, איפה ממלאים?

יבגני סובה: הבנתי שצמצמו משמעותית בערים בצפון נקודות למילוי רב-קו.

יבגני סובה: אלה הדברים.

יבגני סובה: קודם כל תנו מענה לדבר הזה, כי בן אדם שלא מקבל מענה, גם מבחינת השפה, גם מבחינת היכולות – חבר'ה, אנחנו חושבים שאנשים בני 70-60 יכולים להשתמש באפליקציה.

יבגני סובה: לצערי, הרבה אנשים לא מבינים מה זה.

יבגני סובה: אנשים בוכים שמבטלים סניפי בנק רגילים ועוברים לבנקאות דיגיטלית.

יבגני סובה: תנו מענה.

יבגני סובה: אנחנו צעירים, אבל יש הרבה אנשים לא צעירים שמשתמשים בזה, לכן זה חשוב.

יבגני סובה: אפילו בתקופה כל כך מסובכת, להקדיש משאבים ולפתוח אפילו מחלקה קטנה, כמה אנשים שייתנו מענה לדבר הזה, כי פונים אלינו, ואני מבקש להעביר את הפניות האלה.

יבגני סובה: זו בעיקר פניה אליך, שאתה תטפל בזה.

יבגני סובה: נמשיך לעקוב אחרי יישום הדברים האלה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: ברכות לסגן השרה, שתהיה לך הרבה הצלחה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני בטוחה שתהיה לנו הרבה עבודה בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: ברכות ליו"ר הוועדה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מקווה שנצליח להביא פתרונות יעילים לכלל החברה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להתחיל בנתון המצער שבימים רגילים, 44% מהתושבים הערבים לא נהנים מתחבורה ציבורית.

אימאן ח'טיב יאסין: פשוטו כמשמעו, אין לנו.

אימאן ח'טיב יאסין: ל-44% אין אפשרות וגישה.

קרן ברק: גם במושבים אין, זו צורת הבנייה.

אימאן ח'טיב יאסין: בסדר, עכשיו אני מדברת על החברה הערבית.

קרן ברק: אפילו בקיבוצים אין תחבורה ציבורית.

קרן ברק: את אומרת את זה כאילו זה נגד החברה.

יעקב מרגי: היא לא אמרה.

יעקב מרגי: היא הציגה.

אימאן ח'טיב יאסין: קרן, אני כאן כדי להעלות גם את הצרכים של החברה הערבית.

קרן ברק: שלא יישמע שזה - - -

אימאן ח'טיב יאסין: זה יישמע כמו שהוא.

אימאן ח'טיב יאסין: ל-44% אין גישה לתחבורה ציבורית.

אימאן ח'טיב יאסין: פשוט מאוד זה משתקף ומשפיע על הרבה דברים אחרים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נדבר על תעסוקה, זה אומר שאנשים – ונשים במיוחד – לא יכולים לצאת לתעסוקה, וזה אומר כל ההשלכות האחרות של חוסר תעסוקה.

אימאן ח'טיב יאסין: פעמים רבות יש סוגיה שהיא עקרונית ומרכזית, ואם אנחנו נפתור אותה, אז כמו שאמרת, ניתן גם פתרונות רוחביים וגם לעומק.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שבתקופת הקורונה הנזק היה כפליים בתוך החברה, גם מהסיבה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני עדיין לא רואה שזה בלתי אפשרי למצוא את הפתרונות הנכונים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמילת המפתח, כמו בכל סוגיה אחרת, היא תקציבים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו באמת רוצים להביא פתרונות ולהחזיר את המשק לפעילות, אנחנו חייבים להשקיע בדבר הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת, בחשיבה קטנה ופשוטה, שההשקעה הזאת משתלמת.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נשקיע בתחבורה כדי שאנשים יוכלו להגיע למקומות העבודה שלהם, אז המשק יחזור לפעול, אז יהיו תוצרים, ואנחנו מחזירים את מה שאנחנו משלמים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לצדד בנושא של תחבורה פרטית, מה שאמרת, מר מרגי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה יכול להיות פתרון טוב מאוד, במיוחד לכלל החברה בתקופה של משבר.

אימאן ח'טיב יאסין: ממילא אנחנו צריכים לשלם להם מענקים, דמי אבטלה, וכל מיני דברים, אז נשלם ונקבל תוצר.

אימאן ח'טיב יאסין: זה אחד הרעיונות.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לחשוב על זה גם בימים רגילים בתוך החברה הערכית.

אימאן ח'טיב יאסין: אם נסתכל על היישובים הערביים, שכדי לפתוח קו ולהעביר קו בתוך יישוב ערבי, זה שנים על גבי שנים, וצריך לחשוב על הנושא הזה ולשים תוכנית רצינית בעניין, מובנית, שתיתן פתרון הולם לכולנו.

אימאן ח'טיב יאסין: בינתיים זהו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בהתייחסות שלכם להיעדר התחבורה הציבורית באחוז ניכר – אני רוצה התייחסות אם הרפורמה שנעשתה בזמנו בתחבורה הציבורית בדרום הייתה גם בצפון.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת, מי שיש לו תשובה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: קודם כל אני אפתח בברכות לסגן השר, אורי מקלב.

שרן השכל: אני בטוחה שהניסיון הפרלמנטרי שלך וגם הניסיון בארבע השנים האחרונות בוועדת המדע והטכנולוגיה יכולים להביא המון המון פתרונות יצירתיים.

שרן השכל: היו המון דיונים בנושא הזה, ויש לנו מהמוחות הטובים ביותר בישראל כדי לשפר גם את התחבורה הציבורית, ואני בטוחה שאתה תדע איך לשלב את הדברים האלה בתוך המשרד.

שרן השכל: בנוגע לאוטובוסים – אני אומנם לא נוסעת קבועה כמו חברתי, חברת הכנסת קרן ברק, אני כן נוסעת מדי פעם בתחבורה הציבורית.

שרן השכל: גם בני משפחתי משתמשים בתחבורה הציבורית.

שרן השכל: בתקופת הקורונה אומנם היו קווי אוטובוסים, אבל רבים מהם - - -

יעקב מרגי: אל תדאגו, זו ההטבה היחידה שנשארה לחברי הכנסת אחרי הפרישה, חוץ מדקת דומייה.

שרן השכל: צריך בתקופת הכנסת להוציא את הפלט מי משתמש בה ומי לא, ולראות מי משתמש בתחבורה הציבורית.

שרן השכל: האוטובוסים היו מלאים.

שרן השכל: אנשים המתינו בתחנות במשך שעות ואוטובוסים פשוט לא עצרו.

שרן השכל: יכול להיות שהיה שיקול יותר נכון לצמצם את כמות הקווים ולהגביר כמה שיותר.

אמיר אסרף: זה מה שעשינו.

אמיר אסרף: זה מה שהראיתי.

אמיר אסרף: זה בדיוק מה שעשינו.

שרן השכל: זה פשוט לא עבד בצורה טובה.

שרן השכל: גם מעדויות שהגיעו אליי, עדיין המון מהקווים לא הגיעו בתדירות יותר גבוהה.

שרן השכל: זה מעדויות בשטח.

שרן השכל: התקשרו לטלפונים, המוקדים לא ענו כי לא היו אנשים במוקדי הטלפון.

שרן השכל: היה המון בלגן שאני חושבת שאם אנחנו נכנסים לגל שני, יותר נכון לצמצם עוד קווים ולשים עוד אוטובוסים כדי שתהיה תדירות הרבה יותר גבוהה, שאנשים לא ימתינו, וידעו לאיזה אוטובוסים הם יכולים להגיע ולאיזה אוטובוסים הם לא יכולים להגיע.

שרן השכל: מבחינת הרכבות – פה נכנסים גם פתרונות יצירתיים.

שרן השכל: אני לא יודעת איזה רעיונות העלו ואיזה לא, אבל בדומה לקווי אוטובוס, לצמצם את קווי הרכבת, אבל להוסיף עוד קרונות, או דברים כאלה ואחרים.

שרן השכל: אני לא מומחית ברכבות, אתם המומחים.

שרן השכל: אני בטוחה שבמשרד התחבורה יושבים טובי המוחות, לא יכול להיות שלא מגיעים לאיזשהו פתרון יצירתי, כמו שמצליחים להגיע בכל מיני דרכים אחרות.

שרן השכל: אין מה לעשות, זו מכה שנחתה עלינו, ואנחנו חייבים למצוא את הדרך להשמיש את זה לאזרחי ישראל, כי חלקם פשוט לא יכולים לחזור לעבודה בלי זה, אנשים מהדרום, אנשים מהצפון שעובדים במרכז, וצריכים לנסוע.

שרן השכל: הם לא יעמדו ארבע שעות בפקקים באוטובוסים, הם צריכים את הרכבת.

שרן השכל: אני רוצה להצטרף – אני מבינה שלפני כן ידידי, חבר הכנסת עידן רול, העלה את הנושא של הכשלים ברפורמת התשלומים על כרטיסי נסיעה בתחבורה ציבורית.

שרן השכל: אני מבינה שהוא ביקש דיון נפרד בנושא.

שרן השכל: אני חושבת שזה מאוד חשוב.

שרן השכל: אנחנו צריכים לדון בזה כמה שיותר מהר.

שרן השכל: יש פה עניין של זכות לפרטיות, מידע, דברים שהעבירו אלי, שאני קצת תוהה לגביהם, ולכן אני חושבת שצריך לדון בזה גם כן בדחיפות.

שרן השכל: הערה אחרונה, לסגן השר אורי מקלב.

שרן השכל: אני חושבת שאם לא יצליחו להגיע לפתרונות היצירתיים האלה, שאזרחי ישראל צריכים, אולי צריך לשקול משהו מחוץ לקופסה.

שרן השכל: אולי הגיע הזמן סוף-סוף לתת פיילוט מסוים לחברת "אובר" בניסיון, כמו בכל העולם, להכניס את התחבורה השיתופית הזו.

שרן השכל: זה בסך הכול שני אנשים שיושבים בתוך רכב, אלו נסיעות יותר זולות.

שרן השכל: זה יקל על התחבורה הציבורית.

שרן השכל: אני חושבת שגם פה צריך לקיים דיון מעמיק אם דווקא בתקופת הקורונה נכון סוף כל סוף להכניס פיילוט מסוים, בהגבלות שתרצו, בתנאים שתרצו, בהכנת רישיונות לנהיגת "אובר".

שרן השכל: תהיה פתיחות - - -

יעקב מרגי: בכפוף לכל ההנחיות והמגבלות.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: - - - של המשרד, אם הוא בעד תחבורה שיתופית או לא.

שרן השכל: אני יודעת, קיימנו על זה דיונים.

אורי מקלב: הייתי בצד הזה, ולא פעם אחת חלק מהדיונים היה על זה שהמשרד לא רצה.

שרן השכל: והנה, לצערנו, מגיעה ההזדמנות שבה נדרש הדבר הזה, ואולי זה יהיה הפתרון כדי להקל על אזרחי ישראל.

אורי מקלב: אני חסיד נלהב של התחבורה השיתופית.

יבגני סובה: ראש הממשלה דיבר על נהגי המוניות לפני הבחירות, אז אני לא חושב שזה מסתדר עם עמדתו, העניין של "אובר".

יבגני סובה: זה פחות או יותר מה שאני זוכר.

יעקב מרגי: יבגני, תודה.

אורי מקלב: - - - עם שר התחבורה.

אורי מקלב: אבל לא בהיסטוריה, היה לו עימות עם משרד התחבורה על הנושא של תחבורה שיתופית.

יבגני סובה: לא, לפני חודשיים.

יבגני סובה: לפני חודשיים, כשהוא פנה לנהגי מוניות.

שרן השכל: יבגני, אנחנו אחרי הבחירות.

שרן השכל: אנחנו נמצאים בתוך ועדת כלכלה.

שרן השכל: מחובתנו לעשות מה שטוב לאזרחי ישראל, כולנו נדון בזה, לא צריך עכשיו להיכנס לקמפיינים.

יעקב מרגי: שרן.

יעקב מרגי: שרן, אני מדבר אליך.

יעקב מרגי: אנחנו שעה בדיון, עדיין לא נתנו לאורחים, ואני רוצה להספיק.

יעקב מרגי: רבותיי, מאחר שיש לנו גם אורחים ב"זום", ויש לנו נציגי משרד האוצר ומשרד הבריאות, אני מציע לעצמי שאנחנו נמתין עם משרד האוצר ומשרד הבריאות כי אני מאמין שיהיו התייחסויות שידרשו גם תגובה שלהם, ואז נעשה סבב שני בצורה מושכלת גם של אמיר וגם של משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לארז.

יעקב מרגי: מי זה ארז?

יעקב מרגי: סגן מנהל התחבורה הציבורית באגד.

יעקב מרגי: הוא לא נמצא אתנו.

יעקב מרגי: יש לנו את ישראל גנון.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך בקצרה.

יעקב מרגי: דקתיים-שלוש, לא יותר.

ישראל גנון: ישראל גנון, יושב-ראש ארגון נהגי האוטובוסים בישראל.

ישראל גנון: אני רוצה להראות לוועדה זווית אחרת של כל נושא התחבורה הציבורית מצד הנהגים.

ישראל גנון: פרסומים של משרד הבריאות מהבוקר על מקומות תחלואה של חולים מאומתים מראה לנו מגמה שבין 70%-80% מהחולים המאומתים שוהים באוטובוסים.

ישראל גנון: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים היום למנוע את הגל השני, אנחנו צריכים כולנו להתכוונן למרחב הציבורי באוטובוס, כי משם זה מתחיל.

ישראל גנון: אנחנו אפילו לא יודעים אם הם לא נדבקים שם, אנחנו יודעים שהם שהו שם.

ישראל גנון: ויש לזה עוד היבט – נהג שנדבק בנגיף, עד שהוא יודע שהוא צריך להיכנס לבידוד, לוקח 72-48 שעות.

ישראל גנון: בזמן הזה הוא חשוף לעוד 2,000-1,000 נוסעים בכל יום.

ישראל גנון: זאת אומרת, יש לנו מגיפה שאי אפשר לעצור אותה דרך התחבורה הציבורית.

ישראל גנון: יש לנו מחסור בנהגים לפני המשבר, חסרים לנו נהגים.

ישראל גנון: עם המשבר, עם צמצום התחבורה הציבורית, נשלחו לחל"ת, קרוב ל-15% לא חזרו מהחל"ת מסיבות אישיות.

ישראל גנון: עדיין יש קרוב ל-500 נהגים שנמצאים בחל"ת, רוצים לחזור ולא חוזרים.

ישראל גנון: אם תהיה תחלואה בתחבורה הציבורית ויתחילו ליפול לנו נהגים - - -

יעקב מרגי: מה זה לא חוזרים?

יעקב מרגי: מאילו סיבות?

ישראל גנון: לא חזרו לעבודה מחל"ת, מסיבות של החברות.

יעקב מרגי: של החברות.

ישראל גנון: של החברות.

ישראל גנון: אומנם הרשות נתנה הנחייה להחזיר את התפקוד ל-100%, אבל עדיין יש קווים שלא מתפקדים, כמו קווי לילה וקווי הזנה לרכבת.

ישראל גנון: חלק מהנהגים היו עושים את הקווים האלה והם לא חוזרים.

ישראל גנון: יש מגבלה, כמובן, של מספרי אוטובוסים.

ישראל גנון: זאת אומרת שיש פה בעיה מערכתית.

ישראל גנון: אם ייפלו לנו נהגים – אנחנו מדברים בערך על בין 30-20 נהגים ביום שנשלחים לבידוד.

ישראל גנון: אם אנחנו נתחיל לראות כמויות כאלה של נהגים לאורך זמן, לא יהיו לנו נהגים להפעיל את התחבורה הציבורית.

ישראל גנון: אנחנו חייבים להגן על הנהגים.

ישראל גנון: חייבים לתת להם את כל הכלים.

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

ישראל גנון: קודם כל, אני רוצה לשבח את אמיר, את ראש הרשות, על המהלך הזה של המחיצות, של ההפרדה.

ישראל גנון: זה דבר שהיה צריך להיות לפני המשבר, אבל בזכות המשבר זה מגיע.

ישראל גנון: אנחנו חייבים שהוועדה תיתן את הכוח למשרד התחבורה כמה שיותר מהר, אם זה נושא מול האוצר, תקציבים, לאשר.

ישראל גנון: חייבים את זה כמה שיותר מהר.

ישראל גנון: בכל העולם סגרו את הדלתות הקדמיות באוטובוס באוטובוסים שאין בהם מחיצות.

ישראל גנון: זאת גם דרישה שלנו.

יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי כמות של אוטובוסים באחוזים, לא מדויק, שבמצב הנתון הזה אין בהם מחיצות?

ישראל גנון: כולם.

ישראל גנון: 98%.

אמיר אסרף: כולם.

אורי מקלב: מחיצות עד למעלה, ממש - - -

יעקב מרגי: כולם בלי מחיצות?

ישראל גנון: במטרונית ובתל אביב, שני קווים.

אמיר אסרף: אין היום דלתות.

יעקב מרגי: אתה רוצה תא סגור לגמרי?

ישראל גנון: לא, לא תא סגור.

ישראל גנון: יש מחיצה, יש מפרט שמשרד התחבורה הוציא, משהו כזה, רק יותר יציב, בגלל שזה בתוך אוטובוס, אז יש תנודות.

ישראל גנון: יש כבר מפרטים, זה בשלב אישורים.

ישראל גנון: צריך לזרז את זה.

אורי מקלב: להביא להפרדה בין הנהג לבין הנוסעים.

ישראל גנון: בין הנהג לנוסעים.

ישראל גנון: אנחנו עושים פה את המניעה הטיפתית של הזיהום, של כל עניין הנגיף.

ישראל גנון: צא מהנחה שהנוסע מגיע ליד הנהג, מכשיר התיקוף נמצא ליד הנהג עדיין – לא בכל האוטובוסים מכשירי התיקוף מאחור, ויש קטע פסיכולוגי שכשנוסע עולה לאוטובוס, הוא חושב שהוא הגיע למקום פרטי, אבל הוא עדיין במרחב ציבורי, ואז ישר הוא מוריד את המסכה.

ישראל גנון: שאלה קטנה לנהג, ואנחנו רואים את כל הבלגן לפנינו.

ישראל גנון: חייבים להגן על הנהגים.

יבגני סובה: כמו בנתב"ג, נכון?

יבגני סובה: בנתב"ג אתה לא פוגש את הנהג שמעביר - - -

ישראל גנון: בנתב"ג – בתוך נתב"ג, אבל אנחנו מדברים - - -

יבגני סובה: בתוך נתב"ג.

ישראל גנון: כן, בתוך נתב"ג זה ככה.

ישראל גנון: בכל העולם זה ככה.

יעקב מרגי: הוא רוצה משהו דומה לזה.

ישראל גנון: אנחנו חייבים לדאוג להגן עליהם.

ישראל גנון: גם אם זה עניין של שבוע-שבועיים, אסור לנו לתת לנהגים שלנו ליפול, אנחנו צריכים לשמור על הבריאות שלהם.

ישראל גנון: כל נהג כזה שיוצא בבוקר מהבית, הוא מרגיש שהוא יוצא למלחמה.

ישראל גנון: תחשבו מה האישה, מה הילדים מרגישים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ב"זום" אתנו נמצא תם מקו לעובד.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא שומעים, הוא נמצא.

תם פרומוביץ: שומעים?

תם פרומוביץ: יופי.

תם פרומוביץ: אני לא מקו לעובד.

תם פרומוביץ: תם פרומוביץ, ראש ענף תחבורה בכוח לעובדים.

תם פרומוביץ: אני מדבר בשם איגוד ועדי התחבורה.

תם פרומוביץ: כמה נקודות שהונחו על שולחנכם – רק תעשו לי סימן ששומעים כי אני הפסקתי לשמוע.

יעקב מרגי: שומעים אותך היטב, דבר.

תם פרומוביץ: יופי, תודה.

תם פרומוביץ: אחת, ביקשתי שיונח על שולחנכם מכתב.

תם פרומוביץ: אתם יכולים לראות את הנקודות בפניכם.

תם פרומוביץ: לתגבר את תדירויות הקווים, כמו שאמרו הקודמים לפניי.

תם פרומוביץ: לא כל הקווים חזרו, יש עדיין עובדים שנמצאים בחל"ת, תיכף אגע למה הם נמצאים בחל"ת.

תם פרומוביץ: הקפדה על חיטוי האוטובוסים, הנקודה השנייה.

תם פרומוביץ: אין אכיפה באמת של המשרד, ואמיר אולי יוכל להתייחס לזה.

תם פרומוביץ: הרבה מהחברות משאירות בידיים של הנהגים את עניין הניקוי, וזה לא חיטוי, זה לא מספיק.

תם פרומוביץ: זה לא חיטוי כמו שהיינו רוצים לדעת שאוטובוס ציבורי מחוטא.

תם פרומוביץ: הנקודה השלישית היא פיקוח על יחסי עבודה.

תם פרומוביץ: מעסיקים רבים – ואני מדבר על חברות האוטובוסים – ניצלו את תקופת החירום שעובדים יצאו לחל"ת כדי להוציא כל מיני תוכניות מגירה של חיסכון והתייעלות.

תם פרומוביץ: הם משאירים עובדים בבית, ואז אומרים להם: אם אתם רוצים לחזור מהחל"ת, תחזרו בצמצום שכר, בפגיעה בשכר.

תם פרומוביץ: יש לנו דוגמאות לזה בחברת "קווים" ובחברת "מטרופולין".

תם פרומוביץ: יש לטפל בזה, ולוועדה יש את - - - להפעיל - - - נקודה רביעית ונקודה חמישית ביחד זה ניתוק המגע עם הנהג.

תם פרומוביץ: השר הקודם, סמוטריץ', אישר תקציב, אבל אין לוחות זמנים.

תם פרומוביץ: הוועדה נדרשת, בגלל היכולת שלכם לאכוף דברים כאלה, לדרוש הצבה של לוחות זמנים.

תם פרומוביץ: אנחנו לא יודעים כרגע כמה מחיצות יהיו, מתי הן יהיו, ובינתיים הנהגים חשופים לכל הנוסעים.

תם פרומוביץ: והסיבה היא שהחברות מתוגמלות, כמו שאמיר אמר, על כל תיקוף שמתבצע, וכל עוד התיקוף נמצא אצל הנהג, הן לא יוותרו על מקור ההכנסה הזה.

תם פרומוביץ: אין מה לצפות מהחברות לרוח טובה בעניין הזה כל עוד התקצוב שלהן מגיע משם.

תם פרומוביץ: לכן צריך לשים מכונות תיקוף בירכתי האוטובוס, בתוך האוטובוס, כדי שהנוסעים בכלל לא ייגשו לנהג.

תם פרומוביץ: הדבר האחרון הוא שאנחנו נמצאים במחסור של 4,000 נהגים בתחבורה הציבורית.

תם פרומוביץ: אמיר אמר את הנתון – 16,000 נהגים קיימים היום, 4,000 נהגים חסרים.

תם פרומוביץ: זאת הסיבה שישראל נמצאת תקועה בפקק.

תם פרומוביץ: זאת הסיבה שכרגע אין מספיק אוטובוסים בשעת משבר כדי להגביר את התדירויות ולתחום את כמות הנוסעים שנמצאים בכל אוטובוס.

תם פרומוביץ: יש לנו תוכנית, הגשנו לכם תוכנית, מה צריך להיעשות, פתרון קצר, פתרון קטן, זול למדינה, זול להשקעה, אבל העלות שלו – כרגע עלות הנזק מוערכת ב-34 מיליארד שקלים, וזה נתון של הממ"מ.

תם פרומוביץ: וזה עוד הולך לעלות.

תם פרומוביץ: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה רבה לך לעת עתה.

יעקב מרגי: יוסי סעידוב נמצא אתנו ב"זום"?

יעקב מרגי: לא שומעים אותך.

יוסי סעידוב: שלום לכם.

יוסי סעידוב: תודה רבה על הדיון.

יוסי סעידוב: ברכות על הדיון הראשון של הוועדה בנושא התחבורה הציבורית.

יוסי סעידוב: יוסי סעידוב, 15 דקות, ארגון צרכני התחבורה הציבורית.

יוסי סעידוב: תודה רבה למשתתפים.

יוסי סעידוב: הדבר הראשון שאנחנו מעוניינים לדבר עליו הוא תדירות של אוטובוסים.

יוסי סעידוב: גם כאשר מצבת האוטובוסים תחזור ל-100%, עדיין האוטובוסים יהיו צפופים.

יוסי סעידוב: על מנת להחזיר את הנוסעים לאוטובוסים, על מנת למנוע את הפקקים, על מנת להניע את המשק קדימה, אנחנו צריכים תחבורה ציבורית שמתפקדת.

יוסי סעידוב: אנחנו צריכים תחבורה ציבורית שיש לנוסעים אמון בה.

יוסי סעידוב: אנחנו צריכים תחבורה ציבורית לא צפופה.

יוסי סעידוב: כמו שהציע יושב-ראש הוועדה, לגייס למערך התחבורה הציבורית את מערך התיירות, נהגים ואוטובוסים.

יוסי סעידוב: נכון, יש בעיה של תשתיות.

יוסי סעידוב: אפשר להשתמש בתשתיות של רכב פרטי, בחניונים עירוניים שנמצאים סמוך לתחנות רכבת ובמרכזי הערים.

יוסי סעידוב: זה הדבר הראשון.

יוסי סעידוב: הדבר השני זה החיסרון של הרכבת.

יוסי סעידוב: 13% מנוסעי התחבורה הציבורית, על פי דוח מבקר המדינה ממרץ 2019, נוסעים ברכבת ישראל.

יוסי סעידוב: העובדה שהרכבת, גם מסיבות תפעוליות, גם מסיבות של חשש מקורונה – אין לנו חלופה.

יוסי סעידוב: התחבורה הציבורית לא יצרה חלופה לרכבת, והצורך של הנוסעים ברכבת הולך וגדל, והדרישה הזאת הולכת וגדלה.

יוסי סעידוב: ראוי או שהרכבת תחזור, או שיהיו חלופות לרכבת.

יוסי סעידוב: חדר המצב במשרד התחבורה, משהו שהשר הקודם, סמוטריץ', קידם בעת משברים – זה משהו שאנחנו צריכים גם עכשיו.

יוסי סעידוב: אנחנו מקבלים תלונות על קווים שלא פועלים בכל מיני מקומות בארץ, לנוסעים חסר מידע בנוגע לאיזה קווים פועלים או לא פועלים.

יוסי סעידוב: חדר מצב כזה יכול לפתור בעיות במהירות.

יוסי סעידוב: עלייה מדלת אחורית – כבר הזכירו כאן מספר פעמים.

יוסי סעידוב: בערים רבות בארץ אין עדיין עלייה מהדלת האחורית, למרות מגפת הקורונה.

יוסי סעידוב: אנחנו חושבים שזה צריך לקרות מיד.

יוסי סעידוב: אנחנו מאוד מעריכים את המאמצים שלכם לשיפור התחבורה הציבורית, מעריכים מאוד את העובדה שהיא פעלה במשך כל התקופה האחרונה.

יוסי סעידוב: אנחנו חושבים שכדי שישראל תיחלץ מהמשבר אנחנו צריכים תחבורה ציבורית טובה יותר.

יוסי סעידוב: תודה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מקסים, מנכ"ל תחבורה בדרך שלנו.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

מקסים מורוגובסקי: שלום.

מקסים מורוגובסקי: מקס מורוגובסקי, מנכ"ל ארגון תחבורה בדרך שלנו, ארגון נוסעי התחבורה הציבורית.

מקסים מורוגובסקי: אני אהיה קצר, אני לא רוצה לחזור על דברים שחבריי כאן אמרו.

מקסים מורוגובסקי: קודם כל, אני רוצה לברך אותך, יעקב, ואת כל משתתפי ועדת הכלכלה.

מקסים מורוגובסקי: הוועדה הייתה חסרה מאוד בשנה האחרונה.

מקסים מורוגובסקי: אני רוצה להצטרף להרגשת נוסעי התחבורה הציבורית לגבי תוספות השירות שאנחנו חושבים שהיו צריכות להיעשות, וגם – לא נחזור לעבר – צריכות להיעשות גם בהמשך, גם על בסיס המערך הפרטי, במידה ואין מספיק אוטובוסים.

מקסים מורוגובסקי: אני מצטער, תעברו הלאה, יש לי כרגע בעיה פה.

יעקב מרגי: נעבור לדובר אחר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אולה מלמד, בבקשה.

אולה מלמד: שלום.

אולה מלמד: אני אולה מלמד, אני נציגה מטעם לינק-20, רשת מנהיגות - - - עם מוגבלות ובלי מוגבלות למען - - - מטען קרן רודרמן.

אולה מלמד: אני רוצה להעלות נקודה חשובה, שבעצם זה שביטלו את הרכבת, מנעו מציבור האנשים עם מוגבלות גישה לעבודה.

אולה מלמד: גם גישה לעבודה באופן כללי, וגם באופן כללי להגיע לעבודה, להיות חלק ממערך העבודה.

אולה מלמד: זה מאוד חשוב, בייחוד בעקבות משבר הקורונה, שכמעט פי 4 מהעובדים שהוצאו לחל"ת היו אנשים עם מוגבלויות, ומתוכם הוחזרו כרגע לפחות 50%.

אולה מלמד: כשאין רכבת ואין תחבורה בין-עירונית נגישה, אין לנו שום דרך להבטיח שאדם עם מוגבלות יגיע לעבודה.

יעקב מרגי: זה חשוב.

אולה מלמד: כמובן שאנשים שרוצים עובדים יעילים, האנשים עם מוגבלויות הם הראשונים שילכו, כי ככה זה, העבודה מתבססת על יעילות.

אולה מלמד: לכן אנחנו רוצים שיפעלו כמה שיותר מהר לפתיחת הרכבות, שזה הכלי העיקרי.

אולה מלמד: קח לדוגמה את חברה שלי, שחברה בלינק-20, היא לא יכולה כרגע, כבר למעלה מחודשיים, להגיע לעבודה, וגם זה אחרי שנפתחה התחבורה הציבורית.

אולה מלמד: אני רוצה להוסיף רק משהו אחד.

אולה מלמד: כרגע בתחבורה הציבורית נהגי האוטובוסים מפספסים את בעלי המוגבלויות, ולפעמים אפילו לא עוצרים להם.

אולה מלמד: חשוב שנהגים יעברו הכשרה, ולהבין את הנקודה שגם אנשים עם מוגבלויות, למרות כל המגבלות, צריכים לעלות על אוטובוסים.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אולה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רותי גרוס, נציגת משרד הבריאות, נכון?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעל דורי: סליחה, אבל יש עוד נציגת ארגונים אחת.

יעל דורי: דילגת עליי.

יעקב מרגי: אין לי בעיה, אני אתן לך.

יעקב מרגי: ברשותך, אם כבר עלית, בבקשה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

יעל דורי: יעל דורי, ראש תחום תכנון ותחבורה באדם טבע ודין.

יעל דורי: אנחנו ראינו בקורונה הזדמנות.

יעל דורי: לפני הקורונה המצב נהיה כבר בלתי נסבל בכבישים, וראינו באפשרות של אנשים לראות שהתחבורה הציבורית יכולה לחלץ אותם מהתלות הזו ברכב פרטי ומהפקקים הזדמנות.

יעל דורי: בנוסף, כמות התקציבים שהוקצתה בשביל משבר הקורונה וההיחלצות ממנו, צריכה לדעתנו להיות מופנית – לפחות חלק קטן ממנה – לנושא של תגבור התחבורה הציבורית.

יעל דורי: אם קודם אמיר הזכיר את הנושא של סירוב האוצר להקצות כסף לעניין הנהגים החדשים, אנחנו חושבים שזו טעות גדולה מאוד.

יעל דורי: קצת כסף בראש ובראשונה צריך להיות להכשרה של נהגים חדשים.

יעל דורי: אני בטוחה שמתוך מאות אלפי המובטלים שקיימים כיום במשק, רבים ישמחו להיות נהגים.

יעל דורי: ככל שידוע לי, צריך לקצר קצת את תהליך ההכשרה של הנהגים, שהיום הוא מכשול, אבל זה גם משהו שצריך להיות על סדר יומה של הוועדה.

יעל דורי: בנוסף, כפי שהקצו ברחבי העולם נתיבים במקומות רבים לאופניים ולהליכה ברגל, אצלנו הצורך הוא בנתיבים לתחבורה ציבורית.

יעל דורי: עכשיו זו הזדמנות להקצות את זה על חשבון הרכב הפרטי ולהשלים מערך שיקל על כל הנושא של השימוש באוטובוסים, וגם ימשוך אנשים לאוטובוסים דווקא עכשיו.

יעל דורי: עוד נושא שרציתי להעלות זה הנושא של תחבורה ציבורית חינם.

יעל דורי: כבר יותר מ-100 ערים בעולם, וגם בארץ קטנה, לוקסמבורג, יש תחבורה ציבורית בחינם, משהו שגורם להרבה מאוד אנשים לנסות לעבור מהרכב הפרטי שלהם לתחבורה הציבורית ולהתמיד בזה.

יעל דורי: יש עלייה מתמדת באחוזים שנוסעים שם בתחבורה הציבורית.

יעקב מרגי: גברתי, יהיו לנו עוד ארבע שנים לעבוד בוועדה, נוכל לדחוף את זה.

יעקב מרגי: כרגע במשבר הזה, בעידן משבר הקורונה.

יעקב מרגי: תתייחסי לצעדים שאת חושבת שיוכלו לשפר את המצב בתקופות הקורונה.

יעל דורי: תחבורה ציבורית בחינם יכולה למשוך אנשים שלא השתמשו בזה עד עכשיו דווקא בתקופת הקורונה כן להשתמש בתחבורה ציבורית.

יעל דורי: דברים אחרים כבר נאמרו.

יעל דורי: בקצרה אני אומר – הכשרת נהגים, הכשרת נת"צים, ושימוש בכלל ציי האוטובוסים והמיניבוסים שיש בארץ לטובת התחבורה הציבורית, כמו שאדוני כבר הזכיר.

יעל דורי: הדבר הנוסף, הנושא של הרכבת.

יעל דורי: בתור משתמשת קבועה כבר יותר מעשר שנים, יש מקומות שקשה מאוד להגיע אליהם ללא שימוש ברכבת, כי זה דורש לפעמים שלושה קווי אוטובוסים, או יותר.

יעל דורי: לכן הקצאה של כוח אדם נוסף, ושוב, תקציבים, לסדרנים, למאבטחים, הפרדה בין קרונות, כל אמצעי שיכול לעזור להחזרה של הרכבת כולה לפעילות יכול להועיל מאוד גם לנו, אבל גם למשק כולו.

יעל דורי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: סגן השר צריך לפרוש לעניינים אחרים.

יעקב מרגי: התייחסות קצרה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: ראשית, ברשותכם, אני אתייחס בקצרה למה שאמרו חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מדיניות משרד התחבורה ככלל, בוודאי שרת התחבורה עכשיו, היא לא לעכב את התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: התחבורה הציבורית – רצתה לתת את הכול.

אורי מקלב: היא לא רצתה לעכב, לא ברכבות ולא באוטובוסים.

אורי מקלב: המדיניות נגזרת ממדיניות של משרד הבריאות, שהוא מגביל והוא לא מאפשר את זה.

אורי מקלב: וזה בא לידי ביטוי מאוד ברכבת למשל.

אורי מקלב: אני לא יכול להסביר את מדיניות משרד הבריאות.

אורי מקלב: למשרד הבריאות יש מדיניות קפסולות, דהיינו, לבודד אנשים.

אורי מקלב: גם כשהוא מאפשר דברים – גם בכיתות, גם במקומות אחרים – כדי שהוא ידע מי היה בתוך הקבוצה הזאת כדי שהוא יוכל לזהות, במידה ויהיה חולה, איך אני מגיע לאנשים.

אורי מקלב: הרכבת לא אפשרה זאת, ואמיר, שהוא פרופ' בכל הדברים, ודאי גם בנושא הזה, יסביר בהרחבה למה פתרונות שמשרד התחבורה הציע, כולל טכנולוגיים, משרד הבריאות לא הסכים להם.

אורי מקלב: חלק משרד התחבורה לא הציע – ואני אומר את זה לחברי הכנסת, מי שנמצא פה ומי שלא נמצא פה – בגלל צנעת הפרט או לשמור על הפרטיות.

אורי מקלב: יש אפשרות ברב-קו, שנניח אם 90% נוסעים ברב-קו, אפשר לדעת מי היה בקרון הזה או מי נסע באותו יום, אבל זו פגיעה בפרטיות.

אורי מקלב: לכן הגיעו למצב שהרכבת לא פעלה וזה הכביד מאוד על הנוסעים ועל המשתמשים.

אורי מקלב: מעבר לכך, הרכבת, כשלא משתמשים בה, אי אפשר להשתמש בה - - -, מה שאני הספקתי ללמוד בשבוע שאני נמצא.

אורי מקלב: להחזיר רכבת, או כל קו, זה שבועיים תכנון.

אורי מקלב: בוא ניקח חלק מהרכבת, בעוד שבוע - - - זה בלתי אפשרי - - - לשבועיים, ואמיר ירחיב בדבר הזה.

אורי מקלב: עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משרד הבריאות השתמש בתחבורה הציבורית - - -

יהודה בר אור: חבר הכנסת מרגי, חשוב מאוד שגם השר ישמע את איגוד המוניות.

יהודה בר אור: הוא מכיר אותי אישית.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: אם אתה רוצה רשות דיבור, אם תפריע לי עוד פעם ותתפרץ, אני לא אתן לך רשות דיבור.

יעקב מרגי: תמתין, אני אתן לך.

יעקב מרגי: אל תתפרץ באמצע דיון.

יעקב מרגי: אני אקרא לך כשתקבל רשות דיבור.

אורי מקלב: הממשלה השתמשה בתחבורה הציבורית ככלי איך משאירים את האנשים בבית, איך לא להניע את הציבור.

אורי מקלב: היא השתמשה בזה.

אורי מקלב: באופן אמיתי, הייתה כאן אפליה, לא מעט ימים, לא מעט זמנים, מי שהיה לו רכב פרטי היה יותר נגיש ויכול היה להגיע למה שהוא היה צריך, ולמי שצריך תחבורה ציבורית לא יכול היה להגיע לזה.

אורי מקלב: זה היה בולט זה בסוף שבוע למשל.

אורי מקלב: נגמרה התחבורה הציבורית בשעה 20:00, אמיר?

אמיר אסרף: ביום חמישי ב-20:00 בערב.

אורי מקלב: באופן רגיל, כל לילה כמעט.

אורי מקלב: היו תקופות ארוכות - - -

אמיר אסרף: עד 20:00 בערב.

אמיר אסרף: כי זה נועד למקומות עבודה.

אורי מקלב: עד 20:00.

אורי מקלב: לא התחשבו באימא של חברת הכנסת ברק, שהיא צריכה להגיע לא רק לעבודה, היא צריכה להגיע גם כדי לשמור על הילד.

אורי מקלב: לא נתנו את האפשרות.

אורי מקלב: ועוד המון מקרים שלא נתנו.

אורי מקלב: רצו לעצור את התנועה במדינה על ידי התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני אענה על שתיים-שלוש דברים שעלו פה.

אורי מקלב: תחבורה שיתופית – אני בכל אופן, לגבי המדיניות, עוד לא ישבתי עם השרה.

אורי מקלב: השרה התבטאה, אני חושב שגם בנאום הפתיחה שלה על תחבורה שיתופית.

אורי מקלב: יש היום מדיניות אחרת של משרד התחבורה ושל שרת התחבורה בעניין של תחבורה שיתופית, וזה דבר מאוד חשוב, גם באופן כללי, ודאי בעניין הקורונה.

אורי מקלב: הנושא של הטענת הרב-קו, אתה הראית את זה, זה דבר נכון.

אורי מקלב: מכיוון שמנעו הטענה באוטובוס על ידי הנהג, כדי שלא יהיה ממשק בין נהג לנוסע, לא הייתה אפשרות – האפשרות להטעין את הרב-קו מאוד - - -.

אורי מקלב: יש מקומות שלא – בפריפריה לא היה אפשר.

אורי מקלב: מי שאין לו אפליקציה ולא יודע להטעין את זה - - -

יעקב מרגי: המענה הטלפוני לא יעיל ולא עונים בו.

יעקב מרגי: אלה התלונות.

אורי מקלב: יש אנשים מבוגרים, הם לא יודעים לעשות את זה.

אורי מקלב: ולכן לא הייתה להם אפשרות להטעין את הרב-קו.

אורי מקלב: וזה נכון, בפגישת המסדרון שהייתה לי עם אמיר, דנו בדבר הזה, איך עושים מבצע עכשיו לתמרץ בעלי חנויות להגיע - - - כמו שעשינו את זה בתקופה - - -

יבגני סובה: אני מקווה שלא יהיו קנסות, זה מה שחשוב.

יבגני סובה: שלא יהיו קנסות בתקופה כל כך קשה.

יבגני סובה: לפחות את זה אתה יכול להגביל.

יבגני סובה: לא לתת קנסות לאנשים שבטעות לא מילאו.

יבגני סובה: קצת התחשבות באנשים המבוגרים.

אורי מקלב: עוד מילה אחת על החברה הערבית.

אורי מקלב: זה נכון שאין פריסה בכל המקומות, אבל יש תגבור באופן דרמטי מאוד בשנים האחרונות לחברה הערבית.

אורי מקלב: 100 מיליון שקל בכל שנה רק לתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לראות בהרבה מקומות אוטובוסים נוסעים במשך היום, אוטובוסים ריקים.

אימאן ח'טיב יאסין: מבורך, ועדיין יש צורך.

יעקב מרגי: יש פערים.

יעקב מרגי: יש פערים.

אורי מקלב: עדיין לא מגיע לכל המקומות, אבל למקומות שמגיע, יש את זה במסה מאוד מאוד גדולה.

אורי מקלב: הדבר האחרון, יש מי שמתלונן שהתחבורה הציבורית לא עובדת, ויש הרבה שמתלוננים שהתחבורה הציבורית מסוכנת.

אורי מקלב: אשתי חוזרת באוטובוס, ואומרת לי: נסענו 50 איש באוטובוס בצפיפות, משתעלים.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים באמת להגיע להבנה של כל הציבור.

אורי מקלב: אני חושב שאם, חס וחלילה, נגיע לאירוע חוזר, אנחנו צריכים להתכונן לזה.

אורי מקלב: ועדת הכלכלה צריכה להיות שותפה, להביא את הדעה של הציבור, ואני חושב שזה משפיע גם על קובעי המדיניות.

אורי מקלב: כששומעים ועדות כמו בכנסת, מעלים את הדבר של הציבור באופן הפרקטי, באופן האמיתי, אנחנו רוצים – ואני אומר כאן את האמירה הזאת – שבמידה ונצטרך לחזור לצמצום, אם שמתם לב, מה אמרו משרד הבריאות?

אורי מקלב: יש עלייה בתחלואה, אנחנו לא נחדש את הרכבת.

אורי מקלב: אמיר, זאת הייתה האמירה.

אורי מקלב: לא נגיע ל-8.

אורי מקלב: זה מיד משמש כאינדיקציה לציבור.

אורי מקלב: הרי חלק מהסיבות של העוצר, מסר.

אורי מקלב: אנחנו נוסעים בתחבורה הציבורית, שאנשים יבינו שזה לא במצב רגיל.

אורי מקלב: נעשה הכול כדי שהתחבורה הציבורית תהיה כסדרה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: רק רגע.

יעקב מרגי: יש לנו אורחים ב"זום".

יעקב מרגי: אני חוזר בי, אני אמתין עם משרדי הממשלה לעוד כמה דוברים, ולאחר מכן ניתן לחברי הכנסת, נוספו שאלות והתייחסויות.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, סגן השר.

יעקב מרגי: שוב, בהצלחה.

יעקב מרגי: יהודה בר אור, בבקשה.

יהודה בר אור: היה חשוב מאוד שסגן השר אורי מקלב היה שומע אותי משום שהוא מכיר אותי אישית.

יהודה בר אור: ישבתי אתו בהרבה ישיבות.

יהודה בר אור: קודם כל, אני מאחל לך, אדוני, יעקב מרגי, הצלחה בתפקידך כיו"ר ועדת הכלכלה.

יהודה בר אור: אני יהודה בר אור, יו"ר איגוד המוניות הארצי.

יהודה בר אור: אני יושב בכנסת כבר 20 שנה בכל הישיבות, כמעט, של ענף התחבורה והמוניות בפרט.

יהודה בר אור: אני מקווה ששומעים אותי.

יהודה בר אור: ענף המוניות נמצא במשבר גדול מאוד.

יהודה בר אור: אני הצטערתי לשמוע שעדיין מדברים על חברת "אובר" בזמן שענף המוניות, למעלה מ-22,000 מוניות גווע במשך שלושה חודשים, לא מגיע אפילו למינימום הכנסה.

יהודה בר אור: אנחנו כבר פשטנו את הרגל, הרבה מנהגי המוניות לא יכולים לעבוד.

יהודה בר אור: היה חשוב מאוד שהיו נותנים לנו לעשות את הנסיעה השיתופית, כמו שדרשנו אותה וביקשנו לעשות אותה, המוניות.

יהודה בר אור: לא נתנו לנו אפשרות לעשות את זה, ולא השתמשו בנו כמו שצריך.

יהודה בר אור: לא ישבו אתנו איך לייעל את המערכת ולהסיע נוסעים בזמן הקורונה ועד הרגע הזה.

יהודה בר אור: אני ניסיתי כמה פעמים להביא פתרונות, והשר הקודם, בצלאל, חסם אותי ופשוט מאוד לא רצה לשמוע אותי ואת הענף שלי.

יהודה בר אור: אני אומר לכם עוד פעם, אנחנו יכולים לתת במדינת ישראל פתרון לתחבורה השיתופית דרך המוניות, שאנחנו יכולים להסיע את האנשים.

יהודה בר אור: א', אין לנו מיגון, ואנחנו מאוד רצינו לשים מיגון ולא נתנו לנו תקציב לזה.

יהודה בר אור: ב', נהגי המוניות, שאין להם פרנסה, היו שמחים לעשות את הנסיעה השיתופית בפרטי.

יהודה בר אור: יותר להסיע אנשים שלא יכולים לנסוע ברכבת ובשאר המקומות.

יהודה בר אור: לא נתנו לנו את האפשרות הזאת, לא פנו אלינו, ואני אומר לך עוד פעם, אדוני, אתה עוד תשמע על התוכנית שלי ותתרשם ממנה, כי אנחנו - - - של עם ישראל עם אלפי מוניות.

יעקב מרגי: יהודה, תודה.

יעקב מרגי: תקשיב, יהודה.

יעקב מרגי: אני אשמח לקבל, אבל מסמך רציני, שיכבד את הוועדה.

יעקב מרגי: אם הכנתם תוכנית ויש לכם מסמך עבודה שבמצב משברי כזה יכול לתת מענה וסיוע למערך התחבורה הלאומי, אני אשמח לקבל אותו.

יהודה בר אור: אנחנו נציג לך את זה בשמחה.

יהודה בר אור: כל האנשים לידך, שמכירים אותי, יודעים יפה מאוד שהצגנו את זה לא פעם, ומנעו מאתנו להסיע את הנוסעים.

יהודה בר אור: אמיר, לא ישבתי אתו עדיין, אבל עם - - - ישבתי.

יעקב מרגי: יהודה, אני-אני בשיחה הרבה פעמים זה לא טוב.

יעקב מרגי: תקשיב, השאלה אם יש לך תשובה למה שביקשתי?

יעקב מרגי: שמעת אותי?

יעקב מרגי: יהודה?

יעקב מרגי: לא שומעים אותך.

יעקב מרגי: יהודה, רק סיכום, תענה לשאלה שלי: יש לך תוכנית כזו?

יהודה בר אור: יש תוכנית שהצגתי אותה גם לשר האוצר וגם לשר התחבורה הקודמים.

יעקב מרגי: תשלח לי אותה.

יהודה בר אור: עוד לישראל כץ וגם – הצגתי את זה גם בפני ועדת הכלכלה, גם ל - - -

יעקב מרגי: יהודה, אתה תקוע בעבר.

יעקב מרגי: אני אומר לך: שלח לי אותה, לעתיד.

יהודה בר אור: אני אשלח לך, ואני אשמח לשבת מול חברת הכנסת שרן, שהציעה הצעה להכניס את האנשים שבכל מקום בעולם גרמו נזק, ורוצים להכניס את "אובר".

יהודה בר אור: "אובר" לא יכול להיכנס למדינת ישראל, זה נזק למדינת ישראל.

יהודה בר אור: לא נסכים שהם יעבדו במקומנו פה בארץ ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעקב בבילה מחברת דן.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

יעקב בבילה: קודם כל, זו תקופה מאתגרת מאוד מכל הבחינות, לכל המפעילים.

יעקב בבילה: אני יעקב בבילה, מנהל התנועה של חברת דן.

יעקב בבילה: אנחנו עברנו תקופה מאוד מאתגרת גם לנו, גם במשרד התחבורה, לכולם.

יעקב בבילה: אני רוצה לומר מילה טובה, גם לממונים, שעשו עבודה מדהימה יחד אתנו, לתת פתרונות מידיים לכל מצב - - - נוסעים, בעיות של עומס נוסעים בקווים מסוימים, הסטת תשומות ממקום למקום.

יעקב בבילה: אני חושב שעברנו את זה יחסית די טוב.

יעקב בבילה: כולם יודעים שזו תקופה לא פשוטה, אף פעם לא נתקלנו בה.

יעקב בבילה: גם בזמן מלחמה לא הייתה תקופה כזאת.

יעקב בבילה: כרגע, אחת הבעיות הקשות שאנחנו רואים כרגע, זה התנועה הכבדה, הפקקים.

יעקב בבילה: גוש דן פשוט עומד, זו הבעיה העיקרית שלנו.

יעקב בבילה: הדבר היחיד שאנחנו מתגעגעים אליו זה הכבישים הריקים.

יעקב בבילה: זה הדבר שאנחנו מתגעגעים אליו מהקורונה.

יעקב בבילה: בגדול, עברנו את זה ואנחנו עוברים את זה.

יעקב מרגי: תן לי לשאול אותך שאלה, ברשותך.

יעקב מרגי: אני יודע שחברת דן, על כל גווניה ועל כל רפורמותיה, שמותיה וצורותיה עבדו בתקופת הקורונה, ואפילו מעבר לאחוזים – החזקתם עובדים, מידיעה אישית אני יודע.

יעקב מרגי: השאלה היא כזו: האם אתה כראש מערך תחבורה חשוב, בזמן שנתנו לכם לעבוד באחוזים כאלה ואחרים, או כשפתחתם לגמרי, וראיתם את העומסים ואת הקושי האמיתי במסגרת המגבלות, ניסיתם לייצר איזו חלופה, או להציע למשרד תגבור כזה או אחר, או שכזה ראה וקדש?

יעקב בבילה: אני אומר לך באחריות – כל בקשה שהצגנו למשרד התחבורה התקבלה.

יעקב בבילה: כל עומס בקווים מסוימים, הם פשוט נתנו לנו יד חופשית במקומות האלה.

יעקב בבילה: תגבורים של קווים מסוימים, עומס נוסעים, הם פשוט נתנו לנו יד חופשית בנושא הזה, הם הבינו את המצב.

יעקב בבילה: הבינו שבגוש דן העומס של הנוסעים הוא אדיר יחסית לכל האזורים האחרים, ונתנו לנו עדיפות.

יעקב בבילה: בקטע הזה, אני אומר כדי לשבח.

יעקב בבילה: וראו את זה גם בכמות התלונות, כמעט ולא היו תלונות.

יעקב בבילה: היה ממש מצוין מבחינתי, משרד התחבורה היה מאוד מאוד גמיש.

יעקב מרגי: כחברת דן, לא היה לכם מחסור בנהגים, באוטובוסים בעקבות המגבלה על מספר הנוסעים?

יעקב בבילה: לא, בתקופה ההיא לא, כמובן.

יעקב בבילה: בתקופת הקורונה לא היה.

יעקב בבילה: ברור שלא היה.

יעקב מרגי: לא הבנתי.

יעקב בבילה: לא היינו צריכים כי עבדנו בסביבות 25, 30, 40, כמה שהיינו צריכים.

יעקב בבילה: היינו מאוד גמישים.

יעקב בבילה: גם משרד התחבורה היה גמיש, היינו גמישים, גם ב-22:00 או 23:00 בלילה שינינו קווים, אם זה בבני ברק, הכנסנו קווים, איפה שהיה צריך שמנו תשומות.

יעקב בבילה: הייתה עבודה מסודרת, עם כל הקושי.

יעקב בבילה: היה ממש מאתגר, אבל אני חושב שעברנו את זה בשלום, ואתם יכולים לראות את זה בכמות התלונות.

יעקב בבילה: נתנו פתרונות מידיים לכל דבר שעלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת נתיב אקספרס.

דובר: צוהריים טובים לחברי הוועדה ולכבוד סגן השר.

דובר: ברכות על המינוי ובהצלחה בתפקיד.

יעקב מרגי: אנחנו נעביר לו.

דובר: נתיב אקספרס זאת חברה שפועלת בצפון המדינה בעיקר, באשכול הגליל.

דובר: עובדת הרבה מאוד עם האוכלוסייה הערבית, עם האוכלוסייה החרדית, ומנסה לעמוד באתגרים שחלקם עלו על ידי חברי הכנסת חברי הוועדה.

דובר: אנחנו נשמח לשתף פעולה עם הוועדה ולתת לכם דיווחים מהשטח על כל בעיה ועל פתרונות מחוץ לקופסה שצריך.

דובר: אחד הדברים שעלו כאן זה שיתוף הפעולה המצוין שלנו עם משרד התחבורה, עם הממונים, עם הרשות לתחבורה ציבורית, ועל כך התודה.

דובר: אבל אחד הדברים שאולי פספסו, שאנחנו נמצאים במשא ומתן על הפגיעה הכלכלית במפעילים.

דובר: זה משהו שאנחנו נצטרך בו את הסיוע, גם של הוועדה, סיוע של כולם, מול משרד האוצר.

דובר: אני אומר את זה כסגן חשב כללי לשעבר.

דובר: זה לא יהיה פשוט, המפעילים נמצאים היום במצוקה כלכלית מאוד מאוד גדולה.

דובר: אם כל התוכניות היפות שאנחנו מתכננים באמת ייצאו לפועל, אנחנו נצטרך את העזרה הזו, ואני מאחל לכולנו בהצלחה.

יעקב מרגי: אני שמח שמה שרואים מכאן לא רואים משם.

יעקב מרגי: במקרה הזה, מה שרואים משם לא ראית מכאן.

יעקב מרגי: אני משתדל לעזור לך, לא ננקום בך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מנכ"ל חברת רב-קן אונליין.

יעקב מרגי: מעלים לנו אותו?

יעקב מרגי: מוטי מימון.

מוטי מימון: שלום.

מוטי מימון: אני רוצה לציין נקודה אחת לגבי הנושא של נקודות ההטענה של כרטיס הרב-קו.

יעקב מרגי: ועל הדרך תשיב לנו גם בסוגיית הפיצוי, למי שלא ניצל בכל השימושים.

אמיר אסרף: לא, על זה אני אשיב.

אמיר אסרף: אני אשיב.

יעקב מרגי: אמיר אסרף ישיב.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

מוטי מימון: אני רק רוצה לציין את הסוגיה של נקודות ההטענה של כרטיס הרב-קו.

מוטי מימון: אני רוצה לציין שכיום פרוסות בארץ קרוב ל-10,000 נקודות טעינה של כרטיס הרב-קו, מחציתן בתשלום באשראי ובמזומן.

מוטי מימון: אנחנו חושבים שהמאמץ העיקרי כרגע צריך להיות מאמץ של הסברה לציבור, בעיקר לאוכלוסיות חלשות יותר, שהיכולת שלהן לאתר נקודות טעינה באמצעים דיגיטליים היא מורכבת יותר.

מוטי מימון: להערכתי, זה המאמץ שצריך כרגע להתמקד בו כדי לאפשר לאנשים לטעון את כרטיס הרב-קו, ולהשתמש בתחבורה הציבורית מבלי להטריח את הנהגים בכל מה שקשור להתעסקות עם התשלום והשירות לנוסעים.

מוטי מימון: לגבי הפיצויים, כפי שאמיר אמר, הוא יתייחס.

יעקב מרגי: הוא יתייחס.

יעקב מרגי: הוא רוצה להתייחס.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד הבריאות.

רותי גרוס: שלום, שמי רותי גרוס, אני ראש תחום חטיבת הבריאות, לתקופת הקורונה אני אהיה העוזרת האישית של פרופ' איתמר גרוטו, המשנה למנכ"ל.

רותי גרוס: נעים להכיר, אמיר, דיברנו כל התקופה הזו, רק לא ראיתי אותו.

רותי גרוס: קודם כל, כפי שידוע, משרד הבריאות רואה לנגד עיניו כמה דברים, בראש ובראשונה את בריאות הציבור.

רותי גרוס: כמובן שההיבטים הכלכליים גם נלקחים בחשבון, אבל לאחרונה גם קיבלנו תזכורת שיש פה סוג של שכר ועונש מאוד מהיר.

רותי גרוס: ככל שאנחנו לא שומרים, התחלואה עולה.

רותי גרוס: עלו פה כמה סוגיות, אני אשמח להתייחס לעיקריות.

רותי גרוס: בראש ובראשונה, עלה נושא הרכבת שוב ושוב.

רותי גרוס: נושא הרכבת צפוי להיפתח, כפי שסוכם, ב-8.6, שזה ביום שני הקרוב.

רותי גרוס: ביום חמישי התקיים דיון מל"ל.

יעקב מרגי: זה לא היה אמור להיפתח לפני כן?

רותי גרוס: היה אמור, ברגע האחרון דחו את זה.

אמיר אסרף: ב-17 במאי.

יעקב מרגי: למה?

רותי גרוס: למה דחו את זה?

רותי גרוס: כי היו כמה דרישות של משרד הבריאות מול משרד התחבורה והיה קשה להם לעמוד בדרישות.

רותי גרוס: חלקן היו שמירת מרחק של שני מטרים, שאמרו שזה לא ישים בכניסה - - -

לאה ורון: כמו באוטובוסים.

יעקב מרגי: כמו באומן 17.

רותי גרוס: ביקשנו גם חובת חבישת מסיכה, אז הם אמרו שניתן לאכוף בכניסה, אבל לא בזמן הנסיעה.

רותי גרוס: ביקשנו הצהרה של הרשות המקומית על עמידה בכל ההוראות, מישהו שייקח אחריות, אמרו שזה גם לא ישים.

רותי גרוס: רצינו תשאול לנוסעים, שהם עולים בלי חום.

רותי גרוס: גם זה אמרו שלא ישים.

רותי גרוס: נתנו רשימה מאוד ארוכה – יוכל להיות שבצדק, אבל אמרו שלא ישים.

רותי גרוס: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו שומרים על בריאות הציבור.

יעקב מרגי: את יודעת מה, אני לא רוצה שכל משרדי הממשלה יאמצו לא ישים, לא ישים, ואז אנחנו נשלם מחירים לטווח ארוך כל המשק.

רותי גרוס: בסופו של דבר, בניגוד לאוטובוסים – שעליהם סוכם שיהיו בתפוסה של 75% – על הרכבות אמרו שזה יותר קשה ליישום.

רותי גרוס: כמו כן, גם ביקשנו traceability, שזה אומר שאפשר יהיה לעשות מעקב.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה יהיה ב-8 בחודש.

אמיר אסרף: זה נפתח רגיל.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם זה יהיה ישים.

אמיר אסרף: זה נפתח רגיל.

אמיר אסרף: זה נפתח רגיל, בלי מגבלות.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: מה ההבדל?

יעקב מרגי: מה, נהייתם יותר אמיצים?

אמיר אסרף: לא.

אמיר אסרף: ברשותך - - -

יעקב מרגי: תן לה.

יעקב מרגי: אני אתאפק.

יעקב מרגי: תן לה.

רותי גרוס: אני רוצה להגיד שב-8.6 – אולי אני אצנן קצת את ההתלהבות – יתקיים דיון ביום חמישי עם המל"ל בנוגע לעניין הזה, אם זה באמת ייפתח לאור התחלואה שגוברת.

רותי גרוס: מה לעשות, אנחנו גם רוצים לשמור על הבריאות.

רותי גרוס: יצא שכרנו בהפסדנו אם התחלואה תמשיך לעלות.

יבגני סובה: אבל זה בבתי הספר, זה לא ברכבת.

יבגני סובה: התחלואה לא ברכבת.

יעקב מרגי: תיהני מהפריבילגיה הזו שבעת הזו אנחנו לא נתווכח אתך על שלום הציבור ובריאות הציבור.

יעקב מרגי: מה לעשות, זה נשמע לא הוגן.

יעקב מרגי: משרד הבריאות כרגע מכתיב את התקינה לבריאות הציבור ולשלום הציבור.

יעקב מרגי: לאור הדרישות האלה, אנחנו חושבים שמשרדי הממשלה בכלל, ומשרד התחבורה בפרט, יהפוך את זה למשהו מעשי, שיתעמת עם הנתונים, יקבע שאפשר להחזיר ב-50%, לא ב-75%, יאמר שאפשר להפעיל חצי; אבל לא ישים, לא ישים, זה נשמע – למה להתמודד?

יעקב מרגי: אבל אחר כך.

יעקב מרגי: אמיר.

רותי גרוס: אני רוצה להתייחס בבקשה לתחלואה באוטובוסים שהועלתה פה.

רותי גרוס: פורסמה לאחרונה כתבה בנוגע להדבקה בתחבורה הציבורית.

רותי גרוס: אני רוצה לבקש שיציגו דברים שהם evidence based, ולא דברים שהם לא.

רותי גרוס: אני ביקשתי ממרכז המידע והידע הלאומי, אלו חבר'ה של 8200, לעשות מחקר מקיף לקראת הדיון הזה.

יעקב מרגי: אני רציתי לומר לו תבסס את הנתונים.

יעקב מרגי: מידיעה אישית, זה לא מבוסס.

יעקב מרגי: זה לא מבוסס.

יבגני סובה: זה פורסם באתר.

קריאה: אז מה אם זה מפורסם?

יבגני סובה: זה מפורסם באתר של משרד הבריאות, כל יום הם מעדכנים את זה.

רותי גרוס: אם זה בוצע בתוך התחבורה הציבורית - -

יבגני סובה: זה מעודכן.

יבגני סובה: תחת תחבורה ציבורית היום, לרגע זה, 201 הדבקות.

רותי גרוס: - - שנייה, אני ביקשתי לעשות בדיקה.

רותי גרוס: תן לי בבקשה להציג אותה.

רותי גרוס: עשינו benchmark מאוד רחב ומקיף, שכל המכלול נרתם לזה.

רותי גרוס: לא נמצאו מחקרים מרובים לגבי הדבקה בתחבורה קרקעית, בניגוד לתחבורה אווירית, שזה כבר משהו אחר, אנחנו לא מדברים על זה.

רותי גרוס: מה שכן, היו כמה מקרים בסין.

רותי גרוס: מחקר בסין שבו הייתה הדבקה אפילו של 4.5 מטרים.

רותי גרוס: אחר כך עלה עוד מישהו, כלומר, זה נשאר גם על המשטחים.

יעקב מרגי: רמת השקיפות במידע מסין – האמון הוא כל כך גבוה, שלא הייתי מציע לכם להתבסס על מחקרים שנעשו בסין, במיוחד בסוגית הקורונה.

רותי גרוס: אבל זה מקור מהימן.

רותי גרוס: בכל אופן, החלק שחשוב לי להגיד, כדי לאמת את זה, אחרי שבוצעו מחקרים אפידמיולוגיים מקצועיים, נמצא שאף אחד מאותם הנוסעים, גם באוטובוסים, שחבשו מסיכות פנים לא נדבקו.

רותי גרוס: זה כנראה מה שמגן עלינו.

רותי גרוס: בכל אופן, לאורך כל התקופה – עכשיו בדקתי לאורך כל מה שפרסמנו, כל המתווים, כל ההנחיות – תמיד הייתה התייחסות לנהגים – לשמור מרחק, לא לשבת מאחורי הנהג.

רותי גרוס: מההתחלה הנהגים עמדו לנגד עינינו.

רותי גרוס: לגבי שאלתך בהתחלה לגבי יצירת מסלולים מקבילים, בתור העוזרת של - - -

יעקב מרגי: אני יכול לשאול שאלה?

יעקב מרגי: מה זה עניינך?

יעקב מרגי: זו שאלה מנומסת.

יעקב מרגי: מה זה עניינו של משרד הבריאות?

רותי גרוס: מה זה עניינו?

רותי גרוס: במקומי קיבלתי כל כך הרבה פניות ממר"גים, שאלו מרכזים גריאטריים, בתי חולים, שגם היו במצוקה הזו.

רותי גרוס: אני רוצה אחר כך לתת "פור" לאמיר – כן ניסו להשתמש בהסעות, אבל עלה פה נטל כלכלי מאוד מאוד גבוה.

יעקב מרגי: תסלחי לי שרף הרגישות שלי בתקופה הזו נמוך מאוד בסוגיה הכלכלית.

יעקב מרגי: תפקידי לייצר פתרונות.

רותי גרוס: נכון, בדיוק.

יעקב מרגי: ויש מי שתפקידו לתת מענה כלכלי.

רותי גרוס: כיוון שדובר בעובדים חיוניים, פי כמה וכמה רצינו לשמור עליהם.

רותי גרוס: נכון שהיה פה נטל כלכלי, אבל זה מה שעלה מהשטח.

יעקב מרגי: אני יכול להתעמת גם עם זה, לכן אמרתי לך: אל תיכנסי לזה, ושאלתי בנימוס מה זה עניינך.

יעקב מרגי: יש הרבה וין-וין בתחום הזה, בסוגיה הזו, להוציא אותם מהחל"ת.

יעקב מרגי: היה אפשר לעקוף גם את הבעיה המשפטית, לתת לזכיינים לגייס אותם, ואת הדלתא הזו שהמדינה תישא.

יעקב מרגי: אם רוצים, המוח – אני יהודי מאמין, בורא עולם נתן לנו מוח כזה גמיש, רק תפתח אותו.

יעקב מרגי: רק תלעס ותפתח אותו.

יעקב מרגי: השאלה אם רצינו, אם התמודדנו, אם הכנו.

רותי גרוס: מהמקום של משרד הבריאות, מאוד רצינו להגן על העובדים החיוניים, שהם היו כל כך חיוניים למשק.

יעקב מרגי: מישהו פעם אמר לי במסגרת צבאית: עדיף פצוע מזוהם מאשר מת סטרילי.

יעקב מרגי: את לא רוצה לקבל את המשק מת סטרילי.

רותי גרוס: נכון, אני מסכימה לגמרי.

רותי גרוס: נכון.

רותי גרוס: שיתפנו פעולה לאורך כל התקופה עם משרד התחבורה.

רותי גרוס: באיזשהו שלב, הסכמנו שכל מה שיוצא מאתנו חייב לעבור את הסכמתם.

רותי גרוס: אני רק רוצה להגיד שקיבלנו הרבה מאוד פניות.

רותי גרוס: פנייה ממוניות לא קיבלנו.

רותי גרוס: לא מתווה ולא – מוניות היו בדיוק כמו רכב פרטי מבחינתנו.

רותי גרוס: מה שאושר לנסיעה ברכבים פרטיים אושר גם במוניות.

רותי גרוס: מבחינתנו לא הייתה הפרדה בעניין.

אמיר אסרף: להיפך, ברסי טען שהם supper spreader.

רותי גרוס: הנהגים.

אמיר אסרף: נכון.

רותי גרוס: עד כאן.

רותי גרוס: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד האוצר.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך בבקשה.

יעל עבאדי: אני יעל עבאדי, מאגף תקציבים במשרד האוצר.

יעל עבאדי: קודם כל, צריך לזכור שבזמן המשבר שיעור הנוסעים בתחבורה הציבורית עמד על 15%, והיה צריך לבצע סדר עדיפויות במסגרת המשאבים המוגבלים, לתגבר, בזמן שההמלצה של הממשלה הייתה לא לנסוע בתחבורה הציבורית, או להשקיע את הכסף במערכת הבריאות ובסיוע למעסיקים.

יעל עבאדי: בנוסף, גם עכשיו אנחנו עומדים רק על 55% מהנוסעים לעומת המצב לפני הקורונה.

יעל עבאדי: אלינו לא הגיעה בקשה לתגבור נוסף.

יעל עבאדי: נאמר שבהמשך, כשנגיע לתפוסה מלאה, אז יפנו אלינו, ונשקול, ואנחנו כמובן מוכנים לשקול את זה.

יעל עבאדי: אנחנו עושים כל מאמץ אפשרי כדי לספק מענה, אבל זה צריך להיות מאמץ משותף של כל המשק, למשל של ראשי הרשויות, שיכולים להקצות עוד שבילי אופניים ונת"צים, כמו שנאמר שנעשה בעולם.

יעל עבאדי: מעסיקים שהעובדים שלהם יכולים לעבוד מהבית מול המחשב, לאפשר להם את זה.

יעל עבאדי: אם יש נקודות נוספות, אני אשמח לענות.

יעקב מרגי: ניסיתי להבין תוך כדי, אנחנו באמצע משבר, איזה מאמץ את רוצה מראשי הרשויות בסוגית נתיבים לאופניים?

יעל עבאדי: כמו שנאמר כאן, בעולם הרבה רשויות הקצו נתיבים נוספים לשבילי אופניים כדי לעודד נסיעה על אופניים.

יעל עבאדי: גם שם יש הגבלות על התחבורה הציבורית.

יעקב מרגי: על חשבון הכבישים, תשתיות הכבישים?

יעל עבאדי: כן.

יעל עבאדי: וגם נת"צים, כדי שהתחבורה הציבורית הקיימת תהפוך ליעילה יותר.

יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לך שאני בעד שימוש באופניים, ואני פריק של איכות הסביבה.

יעקב מרגי: אבל כשאני נוסע ברחבי הארץ ואני רואה את ההשקעה רבתי בשבילי האופניים.

יעקב מרגי: לעתים מספר רוכבים בודדים, אם בכלל – זה זועק הצילו ומעיד על כך שאין קמפיין רציני בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אין שינוי תפיסה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: זה יפה, אני רואה את התשתיות וראשי הרשויות משתפים פעולה, והופכים את הערים שלהם.

יעקב מרגי: בהרבה ערים הדרכים הפוכות בגלל הצורך הזה, אבל כדאי שתיתנו את הדעת, גם משרד התחבורה וגם משרד האוצר, בסוגיה הזו של קמפיין הסברה לציבור לנצל את הנתיבים האלה.

יעקב מרגי: כי ברוב המקרים – אולי אתם מכירים בגוש דן ובחלק מהמקומות, ברחבי הארץ, בערים ובפריפריה, זה שביל - - -

יבגני סובה: לפנאי.

יבגני סובה: זה לפנאי.

יבגני סובה: אף אחד לא נוסע בעיקר.

יבגני סובה: זה לא אמסטרדם, שאנשים נוסעים שם לעבודה.

יבגני סובה: זה פנאי.

יבגני סובה: רוב האנשים משתמשים לפנאי.

יעקב מרגי: כמעט ולא נוסעים.

יעל עבאדי: זה תלוי באיזה עיר.

יעל עבאדי: ברשויות שבהן יש תשתית - - -

יעקב מרגי: אני מציע, קחו את זה לתשומת לבכם ברגיעה, לא בחירום או בשגרה, לקמפיין.

יעקב מרגי: זה רק יעזור.

יעקב מרגי: תודה.

יבגני סובה: שאלות – אפשר?

יבגני סובה: אני רציתי להתייחס למשרד התחבורה, רותי.

יבגני סובה: קודם כל, אני מצטרף לדבריו של מרגי בעניין התפיסה.

יבגני סובה: כמו כל אזרחי ישראל, אנחנו כל יום ראינו וצפינו במסיבות העיתונאים, בכל הפרשנויות, ולא ראיתי שינוי תפיסה.

יבגני סובה: אני רוצה שפקידי משרד הבריאות, וכמובן, גם מי שממונה על משרד הבריאות, יבוא בגישה קונסטרוקטיבית.

יבגני סובה: לא להגיד – כאילו אתם מתכוננים לוועדת חקירה ממלכתית שתבוא בעוד חודש ותחקור כל פקיד ופקיד שעה, איזה החלטות הוא ביצע.

יבגני סובה: קודם כל, אני בעד ועדת חקירה.

יבגני סובה: אני לא אומר שצריך להעניש את הפקידים, חלילה.

יבגני סובה: אבל המטרה של ועדת חקירה היא להסיק מסקנות בתהליך קבלת ההחלטות.

יבגני סובה: צריך להסתכל על זה בצורה חיובית.

יבגני סובה: אף פקיד במשרד התחבורה ולא במשרד הבריאות ולא במשרד האוצר לא צריך לחשוש מבדיקה ומכל העבודה השקופה, וכל החלטה שהוא מקבל.

יבגני סובה: כי אם אנחנו לא נדע איפה היו טעויות, אז גם לא נוכל לשפר את עצמנו, אנחנו ככנסת, הגוף המפקח, ואתם הפקידים שמבצעים את העבודה.

יבגני סובה: לכן השינוי בתפיסה צריך לבוא מכם, מהפקידים.

יבגני סובה: להגיד: זה נכון שאנחנו לא רוצים לאשר כרגע, אבל אנחנו מציעים משהו בתמורה, ואולי נמצא את עמק השווה.

יבגני סובה: לא ראינו את זה.

יבגני סובה: אני אומר את זה כחבר כנסת, לא ראיתי את זה בשלושת החודשים של הקורונה.

יבגני סובה: גם בוועדה הזאת וגם בוועדת החינוך ישבו פקידים שכל הזמן היו מתגוננים, כאילו מחר הולכים לפטר את כל הפקידים.

יבגני סובה: אם יפטרו אתכם, מי יעשה את העבודה?

יבגני סובה: אף אחד לא יפטר אתכם.

יבגני סובה: צריך להיות שינוי בתפיסה, וזו קריאה לכל הפקידים מכל המשרדים.

יבגני סובה: אם אתם תשבו ותדברו ותציעו, אני בטוח שגם הוועדות יוכלו למצוא את הפתרונות, ולשמוע גם אותנו, לשמוע לנו, כי הרבה פעמים חבר כנסת מביא רעיונות שפקידים לא שומעים.

יבגני סובה: אתם אומנם יוצאים לשטח, אבל חברי כנסת כל הזמן בקשר עם הציבור.

יבגני סובה: הרבה פעמים כדאי לשמוע לח"כים הפשוטים, במירכאות, שיכולים להציע לכם פתרונות, שיכולים להגיד לכם, שלא חשבתם על זה.

יבגני סובה: אתם יושבים עם המל"ל, עם ראש הממשלה, עם ברסי ועם כל האנשים.

יבגני סובה: תשמעו לפעמים מה האזרח הפשוט אומר.

יבגני סובה: בשביל זה יש נבחרי ציבור.

יבגני סובה: זו העצה שלי לכל הפקידים שמשתתפים.

יבגני סובה: ואני מאוד מעריך את הפקידים.

יבגני סובה: אני באמת מעריך את כל האנשים שעושים את העבודה.

יעקב מרגי: אסרף אמיר, תן לנו התייחסות.

אמיר אסרף: אני אשתדל לעבור על העיקר.

אמיר אסרף: קודם כל, העלו כאן הרבה פעמים את הרכבת.

אמיר אסרף: אני רוצה להזכיר שבאופן אישי אני סיכמתי עם איתמר גרוטו – ורותי מכירה היטב – ושר התחבורה הקודם, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שהיה לגמרי על זה, על פתיחת הרכבת ביחד עם משרד הבריאות ב-17 במאי.

אמיר אסרף: באותו ערב קיבלנו, דרך החדשות בכלל, הודעה על זה שמשרד הבריאות החליט לחזור בו, אחרי שהיה סיכום סגור ברמת האות על איך פותחים את הרכבת ב-17 במאי.

אמיר אסרף: זה דבר ראשון שצריך להגיד אותו פה על השולחן בצורה ברורה.

אמיר אסרף: דבר שני, כשצוללים לפרטים – ואפשר להזמין לפה את מנכ"ל הרכבת, הוא מנכ"ל מעולה, שעשה על זה עבודת חריש עמוקה.

אמיר אסרף: להגיד: אפשר לנהל את זה, אפשר לנהל את זה – חברים, ברציפים אי אפשר להחזיק 8,000 איש ולהכניס 30 איש לכל קרון.

אמיר אסרף: זה לא יעבוד, אנחנו נקבל את התחלואה ברציפים.

אמיר אסרף: ובסוף יצעקו אנשים שהם לא יכולים - - -

יעקב מרגי: אמיר, תקשיב לי.

יעקב מרגי: אתה יודע שאני עושה קניות.

יעקב מרגי: זה אחד התחביבים שלי, אין לי הרבה תחביבים.

יעקב מרגי: ולא התביישתי לעמוד בתור מחוץ לסופר 40 דקות.

יעקב מרגי: אל תכניס אותם לרציפים.

אמיר אסרף: ואז נקבל תור מחוץ לתחנות.

יבגני סובה: ביקשנו לפתוח סופרים בלילה.

יבגני סובה: תפתחו את הרכבות בלילה.

יעקב מרגי: אדוני, במרחב הפתוח עדיין לא הוטלו מגבלות.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אל תנסה להתגונן פה.

אמיר אסרף: אני לא מתגונן, אני נותן - - -

יעקב מרגי: הנה, אתה אתגרת אותי.

יעקב מרגי: כיו"ר ועדה אני אומר לך למה אני מצפה מבעלי תפקידים, וזה חשוב.

יעקב מרגי: לקשיים שלכם אנחנו מודעים.

יעקב מרגי: מתי אני אגבה אותך?

יעקב מרגי: כשאני יודע שאתה בעל תפקיד במשרד התחבורה או במשרד הבריאות, במשרד האוצר או במשרד החינוך, ואתה אומר לי: כנגד הטענה שלך אני רוצה להגיד לך שבתאריך זה וזה הגשתי אלטרנטיבה, הגשתי מתווה, לא נענה, אני אומר תגיש לי אותו.

יעקב מרגי: תגיש לי.

יעקב מרגי: אף אחד לא בא בטענות על קשיים.

יעקב מרגי: מה אמר לך חבר הכנסת יבגני סובה?

יעקב מרגי: להתמודד.

יעקב מרגי: השאלה אם התמודדת.

יעקב מרגי: זה שאומרת לי נציגת משרד הבריאות – סליחה שאני לא זוכר שמות, לאט-לאט – שזה לא ישים, לא ישים?

יעקב מרגי: אתה יודע איזו תחושה זה מייצר אצלי?

אמיר אסרף: ברור.

אמיר אסרף: זה ברור לגמרי.

אמיר אסרף: ובכל זאת, הנושא הזה נבדק שוב ושוב ושוב, כי רצינו להחזיר אותה כמה שיותר מהר.

אמיר אסרף: צריך להגיד ברקע ולזכור – אמרנו לכל אורך הדרך, אני שם את זה בצד הדברים – כשהרכבת לא עבדה, ניצלנו את הזמן הזה לבצע עבודות תשתית ולקדם בחודשים רבים הפסקות שהיו מתוכננות בהמשך הדרך כדי לצמצמם פגיעה בציבור.

יעקב מרגי: זו גם תשובה.

יעקב מרגי: זו גם תשובה.

קריאה: של כמה זמן?

אמיר אסרף: אני יכול להציג נתונים מהרכבת.

אמיר אסרף: נחסכו חודשים של עבודה שהיינו אחרת נאלצים לעצור אותה בפעילות השוטפת של הרכבת כדי להפסיק ולאפשר עבודה.

יבגני סובה: וגם לא בשבת.

יעקב מרגי: והיינו רבים – שבת, לא בשבת, בלילה, לא בלילה, סופ"שים.

אמיר אסרף: שישה ימים בשבוע עבדו בוקר עד לילה במקום לעבוד שלוש שעות.

אמיר אסרף: צריך להבין שאם היא עובדת ביום – עד שאתה עוצר אותה, זה שעתיים הכנות.

אמיר אסרף: אתה צריך להחזיר אותה שעתיים לפני.

אמיר אסרף: וניצלו את זה לחסוך מאות מיליוני שקלים, לקצר דרמטית.

אמיר אסרף: הגיע כסף – 900 מיליון שקל – מהאוצר לקדם ולהאיץ תשתיות.

אמיר אסרף: זה נעשה במקביל.

יעקב מרגי: זו גם תשובה.

אמיר אסרף: הואצו תשתיות שכשכל המשק חוזר לפעילות, האנשים האלה היו נשארים בלי רכבות.

אמיר אסרף: אז גם את זה צריך לדעת ולהגיד בצד.

אמיר אסרף: אבל עדיין, רצינו ב-17 במאי להחזיר - - -

יעקב מרגי: זו גם תשובה.

יעקב מרגי: צריך לבדוק נזק מול תועלת.

יעקב מרגי: אבל לא ישים, לא ישים, לא נשמע טוב.

אמיר אסרף: לא, לא, לא.

אמיר אסרף: לחלק את זה לשני חלקים.

אמיר אסרף: לכן ב-8 ביוני, ככל שלא תתקבל החלטה אחרת, כמו שהתקבלה ב-17 במאי – ב-17 במאי הייתה החלטה לפתוח, משרד הבריאות עצר אותנו.

יעקב מרגי: אני כבר אומר לך, תגיש לנו לוועדה את המתווה שהגשת למשרד הבריאות על הפעלת - - -

אמיר אסרף: ב-8 ביוני היא נפתחת ללא מגבלות, זאת ההחלטה.

אמיר אסרף: היא נפתחת.

יעקב מרגי: אני מודיע לך חגיגית – אני לא איש משרד הבריאות – אני קראתי את הבעת הפנים שלה - - -

אמיר אסרף: אנחנו מכירים את המגבלות.

יעקב מרגי: לא, תן לי.

יעקב מרגי: תן לי.

יעקב מרגי: הבעת הפנים שלה, שכבר נשלחה באותות מורס למי שצריך לקבל החלטות.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אם אתה מצפה שב-8 בחודש תיפתח הרכבת כפי שהיא בשגרה - - -

אמיר אסרף: כפי שסוכם.

יעקב מרגי: רגע, כפי שסוכם, בינתיים יש התפתחויות ואנשים נכנסים לחרדות וחששות.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אם אתה לא תכין מתווה שאתה תסביר איך שלום הציבור יישמר ברכבת ואיך אתם מתכוננים להתמודד עם המצב הזה, לא תיפתח.

יעקב מרגי: יש לי חשש סביר וכבד שלא תיפתח הרכבת ב-8 ביוני.

אמיר אסרף: אני שמעתי את חברתי רותי אומרת שמסיכות מונעות הדבקה.

אמיר אסרף: אנחנו מחייבים מסיכות.

אמיר אסרף: אנחנו מחייבים בדיקות חום בכניסות לתחנות.

יעקב מרגי: אם יש לכם מתווה כזה, אני מבקש להגיש לי אותו.

אמיר אסרף: יש, יש, המתווה מוסכם.

אמיר אסרף: אין בעיה.

אמיר אסרף: אגב, הוא מופיע גם במצגת.

אמיר אסרף: אני אגיש אותו, אבל הוא מופיע במצגת.

יעקב מרגי: תגיש לי את המסמך שהגשתם למשרד הבריאות, איך אתם הולכים להפעיל.

יעקב מרגי: תגיש לי אותו.

יעקב מרגי: הוא אצלכם.

יעקב מרגי: אין בעיה.

יבגני סובה: אפשר משפט?

יבגני סובה: אולי את העלות של המסכות אפשר לשכלל איכשהו בתוך העלות של הנסיעה?

יבגני סובה: בעתיד.

יבגני סובה: אם אנחנו אומרים על הקורונה שהיא תלווה אותנו במשך שנתיים-שלוש, אז אולי תציעו עוד פתרון שאת העלות של חצי שקל של המסכה, אפשר לחשוב על מסלול, אם בן אדם נוסע ושוכח.

יבגני סובה: זה רעיון - - -

יעקב מרגי: יבגני, בגדול אתה צודק.

יעקב מרגי: אבל אדם לא ממושמע, והוא בא לרכבת בלי מסיכה, גם כשתיתן לה אותה בחינם, הוא ישים אותה בכיס.

יבגני סובה: אז אתה תיתן לו קנס, כמו שבודקים כרטיסים.

יעקב מרגי: עכשיו זו ההזדמנות שלי כנבחר ציבור, ושל כולנו פה לומר את זה לציבור.

יעקב מרגי: לעתים אנחנו יושבים ומדברים, מלינים למה לא פותחים?

יעקב מרגי: תוך כדי שהוא מלין, הוא עצמו לא נשמר 2 מטר מרחק, לא שם מסיכה.

יעקב מרגי: זה הפך להיות לחץ חברתי, בושה – הוא רואה את ההוא בלי מסיכה, מה אני הליצן היחיד?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני הלכתי בשבת לבית הכנסת אחרי חודשיים שלא הייתי בבית כנסת.

יעקב מרגי: חודשיים.

יעקב מרגי: עוד לפני שהייתה הנחיה, לא הלכתי להתפלל בבית כנסת, התפללתי בבית.

יעקב מרגי: והרגשתי מובך.

יעקב מרגי: היינו בודדים עם מסיכה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אני אומר לך למה.

יעקב מרגי: אתה צודק שצריך לשים, אבל אם הציבור לא יהיה ממושמע, גם אם תיתן לו אותה בחינם, הוא יקפל אותה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אנשים שמים רגליים על הכיסאות ברכבת, ומפחדים להעיר להם.

יבגני סובה: אתה מדבר על מסיכות.

יבגני סובה: אז צריך לתת קנס גם על זה וגם על זה.

יבגני סובה: פקח אחד על שני דברים, מה הבעיה?

יבגני סובה: אני אומר שזה יבוא מההנהלה, יבוא מהאנשים שמחליטים, מקבלים החלטות.

יעקב מרגי: באותה מוטיבציה של הכרטיסים.

יעקב מרגי: תודה.

אמיר אסרף: ברשותכם, אני רוצה לסגור עוד כמה נקודות.

אמיר אסרף: הקווים העמוסים – מה שעשינו זה בדיוק מה שגברתי ציינה.

אמיר אסרף: צמצמנו מאוד את הרשת, ירדנו ל-800 במקום 3,000 קווים, ואת כל האוטובוסים השקענו בהם כדי לצמצם.

אמיר אסרף: נכון, יכול להיות שבנקודות קיצון היו מקרים, אבל שמעתם את בלילה, לא הייתה מגבלה.

אמיר אסרף: אנחנו אפשרנו, ככל שנתנו לנו, מקסימום – להיפך, קווים שהתגבור עדיין לא עמד בעומס, פשוט ביטלנו אותם, כי אמרנו שאנחנו לא יכולים לקחת אחריות על בריאות הציבור.

אמיר אסרף: אם הקו היה כזה שהציבור לא היה ממושמע בו והעמיס אותו ברמה כזאת שאי אפשר היה לשלוט – אגב, כדי לשמר נהגים בשירות, קיבלתי אישור ממשרד האוצר, לקחנו 1,000 נהגים, הפכנו אותם לפקחים, כדי שביום שנחזיר, יהיו לנו 1,000 מוכנים ביד, ולא נצטרך להביא אותם מהחל"ת.

אמיר אסרף: העמסנו אותם על האוטובוסים שיספרו 20 איש, כדי שהנהג לא יעסוק בזה.

אמיר אסרף: מכירים את זה?

אמיר אסרף: 1,000 נהגים שמרנו כך בשביל עתודה.

אמיר אסרף: שמנו אותם על האוטובוסים, הם הקפידו על קיום ההנחיות, וביום שרצינו לחזור, החזרנו אותם על האוטובוסים.

אמיר אסרף: לא היינו צריכים לקרוא להם.

אמיר אסרף: זו הייתה הדרך שלנו לנהל את האירוע הזה.

שרן השכל: כלומר, שני נהגים באוטובוס אחד.

אמיר אסרף: נכון.

אמיר אסרף: אחד כפקח ואחד כנהג.

אמיר אסרף: אחד לשמור על בריאות הציבור, ואחד - - -

יעקב מרגי: למה לא אמרת את זה בסקירה?

יעקב מרגי: לא היינו חובטים בך.

אמיר אסרף: אתה יודע עוד כמה דברים עשינו ולא אמרתי בסקירה?

שרן השכל: אגב, זה גם חוסך כסף למדינה, בלי ההוצאה של החל"ת.

אמיר אסרף: בוודאי.

אמיר אסרף: זה היה ההסבר.

אמיר אסרף: שילמנו 30%, כי האלטרנטיבה היא 70% בחל"ת, ותמורת 30% שמרנו על בריאות הציבור ושמרנו על עתודה של תפעול.

יעקב מרגי: כיוונתי לדעת גדולים, זה מה שאמרתי, זה וין-וין.

אמיר אסרף: סגנית הממונה על התקציבים, עדי, בטלפון, 8 מיליון שקל תקציב לדבר הזה.

אמיר אסרף: עשינו את זה און-ליין.

אמיר אסרף: יש לנו שיתוף פעולה הדוק עם אגף התקציבים בדברים האלה.

אמיר אסרף: מה שהיינו צריכים, קיבלנו, אני צריך להגיד את זה ביושר.

אמיר אסרף: לגבי הכשרה לנהגים - - -

שרן השכל: אני רק אוסיף משהו בקשר לדבר שנאמר לפני כן בשנייה אחת, שאנחנו צריכים לראות את השיח בינכם לבין משרד הבריאות - -

אמיר אסרף: השיח שלנו מעולה.

שרן השכל: - - מבחינת הסמכויות של הפתיחה.

שרן השכל: אבל אתה אומר שידעת רק מהתקשורת שבסוף לא פותחים את הרכבות בגלל דבר כזה או אחר.

שרן השכל: זאת אומרת, שיהיה בסמכות השר להחליט את הדברים אם כן לפתוח או לא לפתוח, אבל לא בצורה כזאת.

יעקב מרגי: בריאות הציבור מוקנית היום – תמיד – בידיים של שר הבריאות.

אמיר אסרף: אנשים עם מוגבלויות, זה נושא סופר רגיש.

אמיר אסרף: עוד לפני עולם הקורונה, העברתי הנחייה מסודרת לכל המפעילים – אנחנו הולכים להעביר את כל הנהגים במדינת ישראל אחת לשנה הכשרה להתייחסות ולהתנהלות עם אנשים עם מוגבלויות.

אמיר אסרף: הם יעברו סדנה של ארבע שעות אחת לשנה כדי להתייחס לנושא הזה.

אמיר אסרף: זה נושא חשוב, חברתי ממדרגה ראשונה, ואין ספק שזה על סדר-היום שלנו.

אמיר אסרף: לגבי המוקד – תזכרו, אנחנו מקבלים 1.2 מיליון שיחות בחודש.

אמיר אסרף: אנחנו יותר גדולים מהמוקד של קופת חולים כללית.

אמיר אסרף: בעולם הקורונה, כשהיא תפסה אותנו ונדרשו לשמור על מרחקים של 2 מטר, כבר אי אפשר לשבת ככה.

אמיר אסרף: זה קרה מהרגע להרגע, ומרגע לרגע, כשאנחנו מחזיקים 400 מוקדנים שפתאום צריך לדאוג להם למערכות מחשב בבתים כדי שהם יוכלו לענות לציבור, השאלות של הציבור הן כבר לא חצי דקה מענה, הן חמש דקות מענה.

אמיר אסרף: כל הדבר הזה גרם לעומסים.

אמיר אסרף: אנחנו מחזיקים רבע מבזק און-ליין, הם עשו מאמצים אדירים.

אמיר אסרף: אבל אי אפשר בבום, אין לך פי 5 נציגים, אין לך מקום שהוא בלתי נגמר.

אמיר אסרף: פתאום בחדר שהיו בו 20 נציגים יכולים להיכנס רק ארבעה נציגים.

אמיר אסרף: צריך להבין גם את הדבר הזה.

אמיר אסרף: חבר'ה, זו מערכת תפעולית מורכבת.

אמיר אסרף: הדבר האחרון זה על הפיצויים.

אמיר אסרף: קודם כל, לפני כשלושה שבועות, סדר גודל כזה, היה סיכום - - -

לאה ורון: זה לא פיצויים, זה החזר כספי.

אמיר אסרף: בסדר.

אמיר אסרף: בסדר.

אמיר אסרף: בסדר.

אמיר אסרף: החזר כספי.

אמיר אסרף: לפני כשלושה שבועות היה סיכום בין שר התחבורה הקודם לבין משרד האוצר - - -

יעקב מרגי: יש רציפות שלטונית.

יעקב מרגי: תאמר בין שר התחבורה לאוצר.

אמיר אסרף: לפני כשלושה שבועות אנחנו התחלנו החזר.

אמיר אסרף: החזרנו נכון להיום למעלה מ-40,000 איש.

אמיר אסרף: יש לנו 450,000 איש.

אמיר אסרף: אני אומר פה – אתם חושבים שלא יהיו לנו תקלות?

אמיר אסרף: יהיו תקלות.

אמיר אסרף: 1% תקלות זה 4,500 איש בתקלה.

אמיר אסרף: ייקח לנו זמן להחזיר לכולם.

אמיר אסרף: חברים, זה 450,000 כרטיסים שונים.

אמיר אסרף: אלו סטודנטים שקנו - - -

יעקב מרגי: זה מטופל?

אמיר אסרף: כן.

יעקב מרגי: זה לא כמו המסעות לפולין?

יעקב מרגי: תודה.

אמיר אסרף: לא רק שזה מטופל, הם נכנסים, ממלאים טופס מקוון בשתי חברות באפליקציה, הם מקבלים טופס מקוון, הם מקבלים שיפוי לרב-קו.

יעקב מרגי: לא יישאר אחד שיתבע החזר ולא יקבל?

אמיר אסרף: אני לא יודע להגיד.

אמיר אסרף: אני לא יודע להגיד.

אמיר אסרף: אני יודע להגיד שהמתווה פורסם.

יעקב מרגי: איך אתם נותנים מענה למי שאין לו גישה לאפליקציות?

אמיר אסרף: קודם כל, בכל פעם שהוא יבוא להטעין את הרב-קו שלו, אנחנו נדע – אחד הדברים שמשרד הבריאות ביקש מאתנו, ברסי דיבר איתי ואמר:

אמיר אסרף: אתה יודע להגיד לי מי היה עם מי?

אמיר אסרף: דיברנו פה קודם על פרטיות, אפליקציה, נדבר על זה בנפרד.

אמיר אסרף: כשאני לא יודע לחבר את מספר הכרטיס לבן אדם – והיום אסור לי לחבר את מספר הכרטיס לבן אדם בגלל ההגנה על הפרטיות – אם הייתי יודע, הייתי שולח להם מרחוק.

אמיר אסרף: אני לא יודע, אז אני צריך את המגע הפיזי עם הכרטיס שלו.

אמיר אסרף: כשהוא יבוא להטעין את הכרטיס, הוא יקבל את הזיכוי לפי אחד משלושת המסלולים שהוא יבחר, אם הוא מקבל שבועיים חינם, לפי אותו רב-קו שהיה לו, אם הוא מקבל חלף - - -

יעקב מרגי: פרסמתם את זה?

אמיר אסרף: פורסם.

יעקב מרגי: בכל השפות?

אמיר אסרף: כן, ואתם יכולים לראות - - -

יעקב מרגי: מה זה כן?

יעקב מרגי: באיזה שפות?

אמיר אסרף: צריך לבדוק.

אמיר אסרף: לדעתי, בערבית - - -

יעקב מרגי: תבדוק לי.

יעקב מרגי: ערבית, עברית ורוסית.

יעקב מרגי: תבדוק לי.

אמיר אסרף: חברים, זה פורסם.

אמיר אסרף: הציבור יודע.

יעקב מרגי: אתם מחויבים גם באמהרית?

אמיר אסרף: אני לא יודע.

אמיר אסרף: אני אבדוק.

אמיר אסרף: אני לא רוצה לתת תשובות לוועדה שאני לא יודע.

יעקב מרגי: יש הנחיות מפורשות.

יעקב מרגי: מה שאני יודע זה רוסית, ערבית ועברית.

יעקב מרגי: הלוואי והיה גם בצרפתית.

אמיר אסרף: אנחנו נחזיר לכל הציבור.

אמיר אסרף: אנחנו נחזיר לפי אחד משלושת המסלולים שסוכמו עם משרד האוצר.

יעקב מרגי: תודה.

קריאה: לגבי לוחות זמנים למחיצות לנהגים, נהגי האוטובוס.

יועד סרוסי: סליחה שאני קוטע, אבל גם אני עוד לא דיברתי, ארגון חברות ההיסעים.

יעקב מרגי: מי הדובר?

יעקב מרגי: יועד סרוסי.

יעקב מרגי: אני מוכן לתת לך בתנאי אחד, שאתה תאמר דבר שלא נאמר כאן.

יעקב מרגי: יש לך משהו שלא נאמר?

יעקב מרגי: בקצרה, חצי דקה-דקה.

יועד סרוסי: ממש חצי דקה.

יועד סרוסי: חברות ההסעה בישראל מחזיקות היום 22,000 כלי רכב מול 11,000 - - -

יעקב מרגי: לא הצגתי אותך נאמנה בהתחלה?

יעקב מרגי: לא הצגתי את הנושא בהתחלה?

יועד סרוסי: הצגת אותו בקמצוץ.

יועד סרוסי: חשוב לנו להגיד שנכון להיום יש לנו אלפי מיניבוסים ואוטובוסים שהם פנויים ומוכנים לעבודה, ואנחנו גם יכולים להתחייב על זה.

יועד סרוסי: חבל שלא נותנים לנו לסייע לתחבורה הציבורית - - -

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: נתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: תודה.

יועד סרוסי: זה יכול לפתור גם מצוקה שחברות ההסעה הפרטיות נכנסו אליה, וגם את המצוקה של התחבורה הציבורית.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: לא עמדת באתגר, כי נגענו בזה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא זה.

יעקב מרגי: אני מקריא סיכום שיופץ.

יעקב מרגי: כמובן שיהיו תיקונים כאלה ואחרים, זה נכתב תוך כדי.

יעקב מרגי: הוועדה התרשמה כי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים פעל בתקופת הקורונה לקידום הפעלה תקינה של התחבורה הציבורית, אך גם שניתן היה לעשות מאמץ רב הרבה יותר, ואנחנו נפרט.

יעקב מרגי: רשת האוטובוסים לא תוגברה בתדירות של הנסיעות.

יעקב מרגי: מספר האוטובוסים לא גדל ולא הושלמו מגנים, מחיצות לנהגי האוטובוסים.

יעקב מרגי: סוגיית החיטוי – לא רצית לגעת בו, אז אני רוצה לדעת שזה נעשה יום-יום.

אמיר אסרף: אני יכול לגעת בו.

אמיר אסרף: הניקוי של האוטובוסים נעשה יום-יום.

אמיר אסרף: לחיטוי יש גם משמעות משפטית, אנחנו לא יכולים להתחייב על חיטוי, אנחנו יודעים להגיד שאנחנו עושים ניקיון יסודי.

יעקב מרגי: עונה לדרישות של משרד הבריאות?

אמיר אסרף: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה נאמר לפרוטוקול ונרשם.

יעקב מרגי: לא הוצעו רציפים אלטרנטיביים, כפי שהצגנו בתחילה, כדי למזער את הצפיפות בתחנות.

יעקב מרגי: נדרשת תוכנית מקיפה לתגבור ולגיוס אוטובוסים מחברות התיירות ומחברות ההסעה הפרטיות.

יעקב מרגי: חבל שבזמן הזה שהן מושבתות לא מפעילים אותן.

יעקב מרגי: תמצאו את הדרך המשפטית איך לעשות את זה – דרך המפעילים, דרך הזכיינים, או בהוראת שעה ישירות.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר שמתחייב.

יעקב מרגי: בשגרה מערכת התחבורה הציבורית שלנו היא עמוסה, כל שכן כשאנחנו מונעים תפוסה מלאה.

יעקב מרגי: קחו את זה.

יעקב מרגי: אני מבקש להצר את זה.

יעקב מרגי: כמי שבא ממערך החירום אני לא חושב שאין נייר עבודה בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אני יודע שבתקופות חירום נכתבות תורות בנושא הזה.

יעקב מרגי: תבדקו, ואם כן, להגיש לוועדה תוכנית.

יעקב מרגי: אתה לא מתחייב עליה שהיא תיושם מחר, שהיא יכולה להיות – אתה צעיר.

יעקב מרגי: אתה יודע שפעם היו מגייסים לצבא רכבים פרטיים מסחריים בשעת חירום?

אמיר אסרף: מכיר.

אמיר אסרף: גם היום.

אמיר אסרף: קוראים להם למילואים לרכבי צמ"ה רגילים.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: יש תורות לחימה בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אני מבקש לבדוק אם קיימת, ולהגיש לנו אותה.

יעקב מרגי: או שתכתבו אותה מחדש.

יעקב מרגי: נקווה שלא נזדקק לה בגל השני, אבל בינתיים.

יעקב מרגי: יש להרחיק מהנהגים באוטובוסים את מכונות התיקוף, כי נראה לי שהקורונה לא הולכת להיעלם בזמן הקרוב.

יעקב מרגי: אני יודע שזו פעולה שצריך להיערך לה, להרחיק את זה מהנהגים.

יעקב מרגי: אפשרויות להעלאת נוסעים מהדלתות האחוריות באוטובוס.

יעקב מרגי: יש מקום להפעיל חדר מצב בשגרה לאורך כל השנה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נצרך.

יעקב מרגי: זה מערך לאומי.

יעקב מרגי: כשיש מערך לאומי, צריך חדר מצב.

יעקב מרגי: חדר מצב – יש כסף.

אמיר אסרף: יש לנו תוכנית מסודרת, אם תרצו, אני אציג אותה.

אמיר אסרף: זה מחובר לאפליקציה, זה מחובר להרבה מאוד דברים.

יעקב מרגי: תציג אותה.

יעקב מרגי: משרד התחבורה צריך, לאור המצב, אם לא 24/7, לפחות בשעות שאנחנו יודעים עליהן, ואנחנו יודעים את שעות השיא.

אמיר אסרף: לא, צריך להפעיל קבוע, ואתה צודק.

אמיר אסרף: יש תוכנית מסודרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דיברנו על החזר כספי לנוסעים שרכשו מינויי חופשי-חודשי ולא יכלו לנצל את זה.

יעקב מרגי: הסברת למה הטלפונים לא עובדים, אבל זה לא ישים.

יעקב מרגי: זה לא ישים.

אמיר אסרף: לא, הם עבדו מצוין, אבל במגבלה.

יעקב מרגי: רבותיי, לתת עוד אפשרויות להטעין את כרטיס הרב-קו או לתקף אותו לאנשים שהם מודרי רשת, מודרי הרשתות החברתיות, מודרי אינטרנט.

יעקב מרגי: אני מבקש להגיש לוועדה מתווה להפעלת הרכבת בכפוף להנחיות משרד הבריאות.

יעקב מרגי: שיהיה מסמך.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות מסמך.

יעקב מרגי: שיהיה מסמך ספציפי ייעודי וייחודי לנו.

אמיר אסרף: אין בעיה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לבחון שיפור במצב התחבורה הציבורית באזורים מודרי תחבורה ציבורית בתקופת הקורונה.

יעקב מרגי: גם ככה המצב בשגרה הוא קשה, לכן צריך בתקופת הקורונה לנסות לתת מענים כדי להקל במצב.

יעקב מרגי: זו ההזדמנות – ואני קורא למשרד התחבורה להמשיך ולבחון את הפריסה של התחבורה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, נעשתה עבודה.

יעקב מרגי: אני גר בדרום.

יעקב מרגי: לפעמים אני תוהה איזו מדינה יש לנו – כשאני רואה את האוטובוס נכנס למושב שלי ויוצא, כואב לי, אבל זו חוזקה של חברה.

יעקב מרגי: גם באזורים המרוחקים האלה צריך לתת תחבורה ציבורית, להמשיך לבחון.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש מקומות – הרי יש לכם את הנתונים, אתם יודעים שיש מקומות שאפשר לבטל קו מסוים, להפחית תדירות ולתת אותו במקומות אחרים שלא נעשה.

יעקב מרגי: אני מבקש גם כאן.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: יש משהו שלא הקפנו והחברים רוצים במשפט?

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה, נמשיך לעקוב אחרי זה.