הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 3, 2020-06-02 14:18

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה בנושא יישום החלטות הממשלה בנוגע לסיוע לבעלי עסקים ודיון במתווה המענקים, הצעה שאושרה אתמול אבל אנחנו כנראה עוד נדון בה לא מעט.

יפעת שאשא ביטון: בתוך כך נתייחס גם לסוגיה של העובדים עצמם, כי יש השלכות ונגזרות שקשורות זו בזו.

יפעת שאשא ביטון: נרצה לשמוע בדיון מה המתווים שמוצעים נכון להיום, כדי שנעשה קצת סדר למי שרואה ושומע אותנו.

יפעת שאשא ביטון: נרצה לקבל נתונים כמה בעלי עסקים מימשו את מה שהמדינה הקצתה להם בתוך המתווים האלה, גם כמה הגישו וגם כמה קיבלו בפועל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש פערים בין המספרים הללו.

יפעת שאשא ביטון: ארצה לשמוע לגבי הלוואות בערבות מדינה, לתאר את התהליך שעוברים בעלי עסקים עד שהם מקבלים את ההלוואה, ואשמח שאתם גם תדגימו.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לכם שהגיעו אליי לא מעט פניות של אנשים שעוברים דרך חתחתים, כשבאמצע הם כבר מוותרים על ההלוואה, ומי שהצליח לנשום עד הסוף, בסוף התהליך מנהל בנק יכול לומר לו: בסמכותי להחליט שאתה לא מקבל הלוואה, או שאתה מקבל רק 16% ממה שביקשת, ועוד כהנה וכהנה טענות.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי מאוד שתתייחסו לזה.

יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה, המטרה של הוועדה הזאת לוודא שהציבור מקבל את מה שמגיע לו עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שהמדינה התחייבה לו שאכן הוא יקבל.

יפעת שאשא ביטון: נושא ההגדרות, גם במענקים, גם בארנונה, גם בהלוואות.

יפעת שאשא ביטון: כדוגמה, אנחנו מכניסים את ממכר המזון, את כולם בסל אחד.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר: גם הסופרמרקטים שעבדו, לצורך העניין, אבל גם בעלי המסעדות, ברים למיניהם וכולי.

יפעת שאשא ביטון: הם לא נמצאים באותו level.

יפעת שאשא ביטון: מסעדות לא היו פתוחות לאורך כל התקופה הזו, לפחות לא כולן.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שעבודה קשה יותר היא לנתח כל אחד מתת המגזרים האלה בנפרד, אבל אם אנחנו לא רוצים לתקן עוול ביצירת עוולות חדשות אז אין מה לעשות, נצטרך כנראה לעבוד קשה.

יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף הוא נושא הפתרונות לבעלי שליטה בחברות.

יפעת שאשא ביטון: נרצה לשמוע התייחסות.

יפעת שאשא ביטון: הובטח שיהיה להם מענה.

יפעת שאשא ביטון: בפועל אנחנו לא רואים שזה קורה.

יפעת שאשא ביטון: סוגיית החל"ת – גם בקשה להאריך את זה ליוני, ואשמח שאתם תתייחסו, וגם להעניק חל"ת גמיש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים פה מציאות שאנחנו לא מאפשרים לבעלי עסקים, וגם לעובדים, לחזור באמצע החל"ת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפסידים פעמיים כי אנחנו ממשיכים לשלם להם עבור החל"ת במקום שהם יחזרו לשוק העבודה.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שבזמן הזה גם יוותרו עליהם ולכן אנחנו צריכים להתגמש גם בהיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: וסוגיה נוספת היא שתקופת החל"ת לא תיחשב במניין הספירה של ימי האבטלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מגלים שעובדים שיצאו לחל"ת וחלילה נשארים מובטלים, לא סופרים להם את האבטלה מרגע הפיטורים אלא סופרים להם את תקופת החל"ת, ולכן בעצם באנו לברך ואנחנו יוצאים קצת מקללים.

יפעת שאשא ביטון: לגבי תוכנית המענק – יש לנו הרבה מאוד התייחסויות.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שאנחנו עוד נרבה לדבר בזה.

יפעת שאשא ביטון: בפועל אני לא רואה אותה כמנבאת לצמצום האבטלה, להיפך.

יפעת שאשא ביטון: זה שאנחנו מתמרצים מן העובד הראשון, אנחנו בעצם נאפשר לבעלי העסקים לקלוט רק את מי שהם חייבים, את מי שהם ממילא היו קולטים.

יפעת שאשא ביטון: לדעתי צריך לייצר מתווה אחר.

יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף, העוול שאנחנו גורמים לכל בעלי העסקים שנשמו עמוק ובחריקת שיניים החזירו עובדים במאי, או אפילו השאירו עובדים בתקופה שלפני כן ודווקא הם, שלא העמיסו את העול על המדינה ולא הוציאו את העובדים שלהם לחל"ת, מקבלים עונש ויוצא שאנחנו לא נותנים להם לא את זה ולא את זה.

יפעת שאשא ביטון: אשמח שתתייחסו גם לסוגיה הזו רגע לפני שאנחנו מתחילים להריץ את הצעת החוק בוועדת הכספים.

יפעת שאשא ביטון: אשמח גם לקבל דיווח לגבי ההתקדמות על ביטול הקיזוז מקצבאות בשל קבלת דמי אבטלה.

יפעת שאשא ביטון: גם זאת סוגיה שנמצאת על סדר היום.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל בדיון עם התייחסות של חברי הכנסת, ומיד אחר כך בהצגת המתווה לקבלת הלוואה בערבות מדינה.

יפעת שאשא ביטון: נרצה לקבל את כל הפרטים: כמה ערבות יש, מי בסמכותו להחליט מי מקבל ומי לא.

יפעת שאשא ביטון: המטרה בסוף לעזור לבעלי העסקים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, רצית להתייחס, בבקשה.

טלי פלוסקוב: קודם כול אני רוצה לברך אותך כיושבת-ראש הוועדה.

טלי פלוסקוב: אני מכירה את היכולות שלך ואני מבינה ובטוחה שאת תיקחי את זה לכיוון הנכון ביותר בתקופה הזאת כי באמת יש ציבור רחב מאוד שמחכה לבשורות.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שמכאן ייצאו לא מעט בשורות.

טלי פלוסקוב: אז קודם כול שיהיה בהצלחה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הדבר השני, אם שמת לב, בזמן שדיברת ישבתי ועשיתי וי, וי, וי.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, בעצם את הקדמת ואמרת את רוב הדברים שרשמתי לעצמי ורציתי להעלות.

טלי פלוסקוב: זה מצוין.

יפעת שאשא ביטון: כי אני מורה ועשיתי שיעורי בית.

טלי פלוסקוב: כלומר מה שאנחנו אומרים הוא לא רק מה שאנחנו חושבים אלא זה אומר שאנחנו מקשיבים לציבור.

טלי פלוסקוב: כל השאלות האלה בעצם עולות מן הציבור.

טלי פלוסקוב: יש לי תחושה קשה מאוד שאנחנו פעם אחר פעם מצד אחד מצביעים על תקציבים ענקיים מצד המדינה, ומן הצד שני אנחנו ממשיכים לשמוע מן הציבור: לא קיבלנו שקל, לא קיבלנו כלום, כל הבעיות בפנינו ואנחנו לא יודעים איך להתנהל.

טלי פלוסקוב: משהו כאן לא עובד נכון.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שנצטרך בוועדה הזאת לפתוח כמה שיותר סודות שמסתובבים בין ההחלטות של כאלה ואחרים, כדי שהציבור יבין מה ההיגיון שעומד מאחורי החלטות כאלה ואחרות.

טלי פלוסקוב: אנחנו כחברי כנסת נצטרך לתת לציבור את התשובות.

טלי פלוסקוב: אני, בדיוק כמו כל האחרים, מוצפת בפניות מן הציבור איך לפתור סוגיות.

טלי פלוסקוב: עכשיו חזרתי מפגישה עם קבוצה של 1,000 בעלי עסקים קטנים ובינוניים שהעלו את כל הסוגיות שאת, גברתי היושב-ראש, העלית בתחילת הדיון.

טלי פלוסקוב: הדבר היחיד שרציתי להרחיב, וכן נגעת בזה בעדינות, אני חושבת שאנחנו צריכים להתייחס לנושא השתתפות המדינה בהחזקת העסקים בצורה דיפרנציאלית.

טלי פלוסקוב: למה אני מדגישה את המילה דיפרנציאלית?

טלי פלוסקוב: לדוגמה, עכשיו נפגשתי עם אנשים שיש להם עסק לא קטן בתחום התיירות והם רוצים מאוד להחזיר את העובדים שלהם עכשיו כדי לקבל תמיכה מן המדינה אבל הם עדיין לא יכולים, לא בגלל שהם לא רוצים אלא כי המדינה עדיין לא נותנת להם את זה.

טלי פלוסקוב: אז או שאנחנו שומרים את התנאים האלה גם עבורם וניתן להם להשתמש בתנאים האלה בזמן שאנחנו נאשר להם לחזור לשגרה, או שאנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו תומכים גם בהם.

טלי פלוסקוב: אין זה סוד כמה כסף מגלגל ענף התיירות במדינה שלנו ואסור לנו להרוג את מה שבנינו בתקופה כל כך ארוכה.

טלי פלוסקוב: אלה פחות או יותר הדברים שרציתי להגיד בפתיחת הדיון וכמובן נשמח לשמוע התייחסויות.

טלי פלוסקוב: בהצלחה לוועדה.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שמכאן יצאו בשורות לציבור שמחכה להן.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה רוצה להתייחס לפני הדיון?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

מיקי לוי: גם אתמול כאשר סגן שר האוצר הביא בשעה 3 לפנות בוקר את הבקשה לתוספת 14 מיליארד שקלים לקריאה הראשונה, בין יתר הדברים שאלתי אותו דבר פשוט: תגיד לי למה אתם לא הופכים את הסולם?

מיקי לוי: למה זה שמחזיר את העובדים שלו ביוני מקבל 7,300 שקל, אם אינני טועה, ולמה זה שהחזיר את העובדים במאי מקבל 3,000 ומשהו שקל?

מיקי לוי: ולמה זה שבכלל לא פיטר ולא הטיל על הממשלה עומס ולא שלח את העובדים שלו לחל"ת לא מקבל כלום?

מיקי לוי: תהפכו את הסולם.

מיקי לוי: זה מה שביקשתי.

מיקי לוי: אני יודע שזה לא המדיניות שלכם אבל צריך להעביר את זה לערן יעקב, צריך להעביר את זה הלאה.

מיקי לוי: אני שומע מן העובדים ומן המעסיקים התמרמרות בלתי רגילה.

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: אלה שבמאי החזירו את העובדים שלהם ושמעו שביוני מקבלים פי שתיים, באותו יום פיטרו את העובדים, החזירו אותם לחל"ת.

מיקי לוי: יותר משתלם לקבל 7,000 ומשהו שקלים.

מיקי לוי: תהפכו את סדר העדיפויות.

מיקי לוי: מירי סביון, אני יודע שזה לא ביכולות שלך ולא במדיניות שלך, אבל משהו לא בסדר.

מיקי לוי: אגב, גם סגן שר האוצר היה אתמול מופתע ממה שאמרתי.

מיקי לוי: זה לא שאני חכם גדול, זה פשוט נובע מכך שאני יושב דבוק לכיסא בוועדת הכספים ואני מקבל משם את האינפורמציה.

יפעת שאשא ביטון: אתייחס לסוגיה הזאת, ברשותך חבר הכנסת לוי, כי תוך כדי שאתה מדבר, אני רוצה לסייג כאן את כל אותם בעלי העסקים, למשל הסופרמרקטים הגדולים, שזה בסדר גמור, עינינו כמובן לא צרה ואנחנו מברכים על כך שהם בורכו בעבודה, אבל באמת יש להפריד את זה.

יפעת שאשא ביטון: למה אני אומרת?

יפעת שאשא ביטון: כי בסוף יש נטייה להכניס את כולם לסל אחד, שכל מי שהחזיק את העובדים שלו באפריל ובמאי יקבל סיוע.

יפעת שאשא ביטון: צריך גם פה לעשות דיפרנציאציה בין מי שעבד בפול-קפסיטי לבין אנשים שבאמת בשיניים החזיקו את העובדים שלהם גם בתקופה הזו.

מיקי לוי: את המדרג יעשו באוצר.

מיקי לוי: הדבר השני, בין יתר הדברים והסקירות שלכם אני מבקש שנשמע איזה דוחות כספיים דחיתם, על מה ויתרתם, כי אני מעורב בנושא דחיית דוחות כספיים וגם תשלומים, מעל לראשי מה שנקרא, כי הרבה מעסיקים מתקשרים אליי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: התייחסתם פה להרבה סוגיות.

יואל רזבוזוב: לגבי ההלוואות – שלחתי מכתב עוד בהתחלת המשבר לשר האוצר דאז משה כחלון, אמרתי: מעבר לזה שאנשים לא מצליחים למלא טפסים ולוקחים חברות חיצוניות, שעושות על זה כסף, חברות גם צריכות להביא בטוחות של 10%.

יואל רזבוזוב: אחרי זה שינו את המודל.

יואל רזבוזוב: למה הבנקים צריכים להרוויח?

יואל רזבוזוב: בהתחלה היה פריים פלוס 2, 2.5.

יואל רזבוזוב: אני לא יודע אם בסוף זה השתנה.

יואל רזבוזוב: לאנשים אין תזרים מזומנים ולא יודעים להביא את ה-10%.

יואל רזבוזוב: באמת הרבה אנשים לא הצליחו לקחת את ההלוואות.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים לראות דוח מצב.

יואל רזבוזוב: מבחינת עסקים שחזרו לעבוד, והתייחסנו בוועדה הקודמת לכך שהציבור חושש לבוא ולצרוך, אולי לא בכל העסקים אבל בהרבה עסקים, אז הם עובדים בחצי כוח.

יואל רזבוזוב: מה זה לעסק לעבוד בחצי כוח?

יואל רזבוזוב: הוא משלם, יש לו את ההוצאות הקבועות.

יואל רזבוזוב: זאת אומרת שהוא עובד או בלי רווח או ב-even או בהפסד, זה מה שקורה לעסקים.

יואל רזבוזוב: הייתה פעימה של מרץ-אפריל.

יואל רזבוזוב: האם יהיו עוד פעימות?

יואל רזבוזוב: כי העסקים עכשיו מפסידים.

יואל רזבוזוב: אני יודע שהאוצר פחות אוהב לבוא בחשיבה דיפרנציאלית, זה יותר קשה, יותר קל ללחוץ על כפתור ולתת לכולם, אבל כאן אנחנו באמת במצב חירום.

יואל רזבוזוב: יש עסקים שעוד לא קרסו אבל עכשיו כשהם חזרו לעבוד ואין להם כבר תירוצים לא לשלם שכירות – הם הגיעו לאיזשהו הסדר עם בעלי הנכסים – אז היום ברגע שהמדינה נתנה להם אישור לחזור הם חזרו והם פשוט עובדים בהפסד ולא יכולים לספוג.

יואל רזבוזוב: הם גם ספגו את התקופה הקשה.

יואל רזבוזוב: אני מקבל המון פניות, אני בטוח שכולם מקבלים המון פניות.

יואל רזבוזוב: ראיתי עוד תרגיל, יכול להיות שזה בא עם אינדיקציה שלי שאני בדקתי, שרוב הפיצויים הגיעו בגובה המע"מ, ממש כאילו עשו איזו נוסחה, או שזה יצא במקרה, פתאום ראיתי – בדקתי את זה אקראית – שעסקים שבאים לקבל את המענק, אומרים להם: תשלמו קודם כול את המע"מ.

יואל רזבוזוב: הם באים לשלם את המע"מ של פברואר–מרץ שהיו צריכים לשלם בסוף אפריל ואז הסכומים הם די דומים.

יואל רזבוזוב: האם זה סתם יצא כך באופן אקראי?

מירי סביון: אקראי.

יואל רזבוזוב: ראיתי ממש השוואה של סכומים.

מיקי לוי: מה לעשות, המע"מ הוא של המדינה.

יואל רזבוזוב: עם המע"מ אין בעיה.

יואל רזבוזוב: הם פנו אליי ואמרו: למה שולחים אותנו לקחת הלוואה?

יואל רזבוזוב: בשביל לשלם את המע"מ או בשביל לקבל את הפיצוי?

יואל רזבוזוב: הייתה עם זה בעיה.

מירי סביון: אני מבינה למה הדמיון, כי המענק המרבי הוא 15%, המקסימום שאפשר לקבל הוא 15% מן המחזור של השנה שעברה, ומע"מ הוא 17%.

מירי סביון: אולי זה דומה.

מירי סביון: אבל זה אקראי.

יפעת שאשא ביטון: כדאי לבדוק, כי אז אין טעם להתאמץ אם אני ממילא לא צריך לשלם את המע"מ.

מירי סביון: זה נראה לי אקראי.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה מצוינת.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת לוי, ואז אנחנו נפתח את הדיון.

מיקי לוי: מירי סביון, יש דרישה לגבי מענק סיוע לעצמאים, לפעימה הראשונה, להגיש את הבקשה עד 10 ביוני.

מיקי לוי: זה לא יקרה, הם לא יספיקו, זה מחר בבוקר.

מיקי לוי: אני מבקש לבחון אפשרות להאריך את המועדים האלה כדי שהם יספיקו.

מיקי לוי: זה כסף שמגיע להם.

מיקי לוי: דבר נוסף, מענק סיוע לעצמאים ולשכירים בעלי שליטה בחברת מעטים – כל כך הרבה רבנו על זה בוועדת הכספים, עוד פעם ועוד פעם.

מיקי לוי: הבקשה שלכם היא להגיש את הבקשות 70 ימים מיום תחילת התקנות, כלומר עד 12 ביולי.

מיקי לוי: הם לא יספיקו.

מיקי לוי: אם הכוונה לקבוע את זה כך כמין מועד אז בסדר, אז נגיד להם: מה לעשות, זה מה שקבעו באוצר או ברשות המסים, אל תספיקו, אנחנו לא יכולים לסייע בידכם, אבל דחילקום, מה שנקרא ביידיש, תעשו טובה.

מיקי לוי: אלה אנשים שעובדים ואנחנו רוצים שהם ייצאו מכל הבְּרוֹך שיש להם.

יפעת שאשא ביטון: אני דווקא הייתי רוצה שיצמצמו את הפרוצדורה כדי שהם יקבלו כמה שיותר מהר את הכסף.

יפעת שאשא ביטון: אתה כבר זורם עם הפרוצדורה.

מיקי לוי: הלוואי.

מיקי לוי: קודם כול שיאריכו את תאריך היעד, את שני תאריכי היעד שאמרתי.

מיקי לוי: יש דרישה בלתי אפשרית בהחלטה מספר 50/15 של הממשלה מחודש אפריל: מענק סיוע לעצמאים בעד השתתפות בהוצאות קבועות בשל השפעה כלכלית של התפשטות נגיף הקורונה, פעימה שלישית, המחייבת את הנישומים להגיש בקשות בתוך 90 ימים מיום 12 במאי 2020, כלומר עד ליום 10 באוגוסט 20.

מיקי לוי: הם לא יספיקו.

מיקי לוי: הם מטפלים בהחזרת העסק לנתיב.

מיקי לוי: אתם צריכים בשלושת הנושאים האלה שאמרתי לבצע הערכה, לתת להם איזשהו אופק ותקווה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת לוי.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שרשמתם הכול, גם מי שרואה אותנו בזום, כי עכשיו נתחיל להתייחס לדברים.

יפעת שאשא ביטון: נפתח עם משרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שתוך כדי הדיון גם רשות המסים תצטרף לשיח.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לבקש שתראו לנו את שרשרת המזון בתהליך של קבלת הלוואה, אני רוצה להבין בדיוק על איזה חסמים זה יושב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות מאנשים שלא מצליחים לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: מי מתחיל?

קריאה: לעניין ההלוואות יתייחס עמית מרזאי שנמצא בזום.

טלי פלוסקוב: וגם מה שהיושבת-ראש שאלה: כמה בקשות הוגשו וכמה אושרו?

טלי פלוסקוב: חשוב לנו להבין את הפער הזה.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: קודם כול שיראו לנו את התהליך.

עמית מרזאי: אני ממונה על ערבויות המדינה באגף החשב הכללי.

עמית מרזאי: לגבי ערבויות שהועמדו לגופים המממנים לטובת העסקים דרך הקרנות לעסקים קטנים ובינוניים והקרן לעסקים גדולים, הסטטוס הוא זה: יש לנו כ-63,000 בקשות לקרן לעסקים קטנים ובינוניים.

עמית מרזאי: אגב, יכול להיות שלא שמעתי את כל השאלות כי חיברו אותי מאוחר לזום, אבל אם יש שאלות נוספות תחדדו בפניי ואני אשיב.

יפעת שאשא ביטון: תהיה בטוח.

עמית מרזאי: בקרן לעסקים קטנים ובינוניים יש לנו 63,000 בקשות, מתוכן כבר נידונו 46,000 בקשות ואושרו 71% מן הבקשות שנידונו, 33,000 בקשות, בסכום של כמעט 12.5 מיליארד שקלים.

עמית מרזאי: הקרן הזאת הוקמה ב-1 באפריל.

יפעת שאשא ביטון: הכספים כבר הועברו?

עמית מרזאי: כן.

עמית מרזאי: אושרו 12.5 מיליארד שקלים וכ-11.5 מיליארד שקלים כבר עברו.

עמית מרזאי: הפער בין מה שאושר לבין מה שהועמד הוא פער של ימים, עד שהלקוח מגיע ומשלים את העמדת ההלוואה.

עמית מרזאי: זה אומר שלעסקים יש כרגע בחשבונות 11.5 מיליארד שקלים.

עמית מרזאי: הקרן הזאת הוקמה ב-1 באפריל, עם תחילת המשבר.

עמית מרזאי: פנינו לכל המערכת הבנקאית שהסכימה להצטרף.

עמית מרזאי: צירפנו גם את חברות כרטיסי האשראי שהסכימו להצטרף, ואפילו חברה אחת חוץ-בנקאית שהסכימה לקבל על עצמה את התנאים.

עמית מרזאי: כרגע יש לנו 10 גופים מממנים שעובדים ונותנים את המענה באמצעות הקרן הזאת לעסקים קטנים ובינוניים, ואפילו טיפה יותר גדולים עם מחזור של עד 400 מיליון שקלים.

עמית מרזאי: במסגרת הקרן הזאת הקצינו 14 מיליארד שקלים.

עמית מרזאי: כעת נמצאת בדרך לשולחן ועדת הכספים גם בקשה להגדלת הקרן בסכומים נוספים כדי שנוכל לתת מענה לכל מלאי העסקים שפנו לקרן ועדיין לא קיבלו תשובות.

יפעת שאשא ביטון: לפי מה שאתה מציג כאן, אם 33,000 אושרו וזה מענק של 12,500 שקל, זה לא באמת משאיר משהו לכל 30,000 העסקים האחרים.

עמית מרזאי: אני מדבר על הלוואות, לא על מענקים.

עמית מרזאי: זה קרן הלוואות.

עמית מרזאי: הכסף שנוצל עד כה הועמד כהלוואות לעסקים, בממוצע של 14,000 שקל להלוואה, אבל יש פה שונות בין עסקים קטנים יותר לגדולים יותר.

עמית מרזאי: זה נע בין מאות אלפים למיליונים, אבל בממוצע אנחנו ב-400,000 שקלים.

עמית מרזאי: שוב, אלה הלוואות ולא מענקים.

עמית מרזאי: אנחנו נגדיל את הקרן הזאת כדי שהיא תיתן מענה לכל האוכלוסייה שהגישה כבר את הבקשות ועדיין לא קיבלה תשובות לבקשות שהגישה.

עמית מרזאי: זה לגבי הקרן לעסקים קטנים ובינוניים.

עמית מרזאי: במקביל פתחנו לקראת סוף אפריל גם קרן לעסקים גדולים.

עמית מרזאי: במשק יש 800,000 ומשהו עסקים עם מחזור של יותר מ-200 מיליון שקלים.

עמית מרזאי: המטרה של הקרן הזאת, שהוקמה בהיקף של עד 6 מיליארד שקלים, לתת מענה לעסקים גדולים יותר שנפגעו כתוצאה מן המשבר.

עמית מרזאי: אחת המטרות היא גם שאותם עסקים ימשיכו להעסיק ולעבוד עם אותם עסקים קטנים ובינוניים כך שיהיה איזה ספיל-אובר לאותם עסקים שייהנו גם כן מהסיוע הזה.

עמית מרזאי: שם הקצב שלנו קצת יותר נמוך, מטבע הדברים יש שם הרבה פחות חברות.

עמית מרזאי: הגישו כ-50 חברות, 6 חברות נדונו ו-4 חברות כבר אושרו בסכום של כמעט 270 מיליון שקלים.

יפעת שאשא ביטון: יש פה פרדוקס.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר: כאן יש פחות חברות, לכן על פניו זה אמור להיות מהיר יותר.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר: הקצב פה יותר נמוך, יש פה פחות חברות, ואנחנו מדברים בסוף על בודדים.

יפעת שאשא ביטון: כמה אמרת שקיבלו?

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: על מה זה יושב?

עמית מרזאי: אין פה פרדוקס כי המאפיינים של העסקים הגדולים יותר מורכבים, גם מבחינת הפעילות העסקית והמורכבות של הניתוח של הפעילות העסקית: הדוחות הכספיים, ההתנהלות הבנקאית והחוץ-בנקאית וכולי.

עמית מרזאי: הפעילות של העסקים הגדולים מוכרת לבנקים כך שהתהליך כנראה מבוצע בסדרי זמן סבירים, גם לאור המורכבות והגודל של העסקים מצד אחד, וגם מצד שני נוכח העובדה שהעסקים האלה כבר מלוּוִים על ידי הבנקים כאשר הם ניגשים לקבל מהם את ההלוואה.

עמית מרזאי: אני מדבר על קצבים נמוכים יותר במונחים של כמויות, לא במונחים של זמני טיפול, מכיוון שמלכתחילה נקודת הפתיחה כאן היא לא 500,000 עסקים כמו בקרן לעסקים קטנים ובינוניים אלא 800–1,000 עסקים פוטנציאליים לקרן, שלא כולם צריכים את הסיוע של המדינה ולכן לא כולם מגישים.

עמית מרזאי: עלו שאלות שפספסתי, אני מניח, אז אני לרשותכם.

יפעת שאשא ביטון: ענית על כמה מימשו וכמה הגישו וכמה קיבלו בפועל.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לראות את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: קיבלתי הרבה מאוד פניות של אנשים שנכנסו לאתר האישי, פתחו אותו, לא בהכרח מצאו את המקום שבו צריך לגשת להלוואה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שבתחילת הדרך גם היו צריכים לשלם לחברה חיצונית שתעשה את זה, וגם שם היה סיפור של סכומים שבסופו של דבר סידרתם.

יפעת שאשא ביטון: האנשים האלה גם ממצים את כל התהליך עד שהם מגיעים לבנק, הם מגיעים לישורת האחרונה ואומר להם מנהל הבנק: בסמכותי להחליט שאתה לא זכאי להלוואה.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי לא בטוח שלפי התזרים שלך אתה תוכל להחזיר אותה.

טלי פלוסקוב: או שהענף שלך נמצא בסיכון ומי יודע מה יהיה אותו.

יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את האמת:

יפעת שאשא ביטון: אם היה להם תזרים כפי שצריך הם לא היו צריכים את ההלוואה.

יפעת שאשא ביטון: הרי כל הסיפור הוא בגלל שהכנסנו אותם לתוך מציאות שברור ששמה אותם במקום של קושי.

יפעת שאשא ביטון: השאלה כמה ערבות המדינה נותנת בסיפור הזה ומה הכוח שלנו מול הבנקים כדי להבטיח שכמה שיותר בעלי עסקים יוכלו לקבל את ההזדמנות הזאת?

עמית מרזאי: כמה דברים, לפי הסדר.

עמית מרזאי: הקרן מעולם לא הוקמה כשתהליך הגשת הבקשה מלווה בתשלום.

עמית מרזאי: חשוב לחדד את הסוגיה הזאת.

עמית מרזאי: הקמנו קרן חדשה.

עמית מרזאי: יש כבר למעלה משני עשורים קרנות סיוע של המדינה לעסקים קטנים ובינוניים .

עמית מרזאי: זה לא הקרן הזאת, אלה לא המאפיינים שלה וזו לא שיטת העבודה והתהליך.

עמית מרזאי: בואו נשכח את מה שאנחנו מכירים מלפני מרץ ונבין מה יש לנו היום.

עמית מרזאי: היום יש לנו תהליך שבנינו ממש מהר.

עמית מרזאי: האירוע והדברים תפסו אותנו איפשהו באמצע מרץ.

עמית מרזאי: ב-1 באפריל הייתה קרן עם מערכת ממוחשבת ואתר ייעודי, קליק אחד עם תשעה שדות מאוד מאוד טריוויאליים שהעסקים היו צריכים למלא בשביל להגיש בקשה, שנשלחה מיד באותה שנייה לבנק, שלאחר יום צריך לתת מענה לעסק על שהוא קלט את הבקשה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא קורה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך באחריות: זה לא קורה.

יפעת שאשא ביטון: יש לי פה שרשור של תהליך.

יפעת שאשא ביטון: לקחתי דגימה מכמה עסקים.

יפעת שאשא ביטון: בטח לא אחרי יום.

יפעת שאשא ביטון: זה לא קורה בפועל.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו יכולים לעמוד על שרשרת המזון שם ולראות איפה זה תקוע?

עמית מרזאי: בואו ננתח את זה.

עמית מרזאי: הנתונים מוכרים לנו, אנחנו יודעים איפה זה מצליח ואיפה זה לא מצליח לעמוד בלוחות הזמנים.

עמית מרזאי: אתאר את התהליך כדי שנצא מאותה נקודת פתיחה.

עמית מרזאי: אנחנו מדברים על תהליך שתוך יום אחד הבנק צריך לאשר את קבלת הפנייה ולפנות לעסק במידה ונדרשות השלמות לבחינת בקשת ההלוואה, ותוך עד שבעה ימים הוא צריך לתת לו תשובה של כן או לא.

עמית מרזאי: בתוך התהליך הזה הבנק נדרש לקבל החלטה, כאשר בבקשות של עד מיליון שקלים הבנק יוכל לקבל החלטה ללא מעורבות שלנו, ממש כמה שיותר מהר, בהתאם לכללים הבנקאיים.

עמית מרזאי: בבקשות של מעל מיליון שקלים אנחנו מעורבים ביחד עם נציגי ציבור שמייצגים את האינטרסים של הציבור בבקשות בדיוני ועדת אשראי, שנערכים ברמה אחרת בבנקים או בגופים המממנים האחרים – אמרנו שיש גם את חברות כרטיסי האשראי וחברה אחת חוץ-בנקאית.

עמית מרזאי: התהליך הוא תהליך בנקאי.

עמית מרזאי: אנחנו ערבים לבנקים והבנקים הם אלה שנוטלים את הסיכון.

יפעת שאשא ביטון: באיזה היקפים?

עמית מרזאי: אני מדבר על הבנקים כמי שנוטלים את הסיכון מכיוון שהם אלה שמבצעים את החיתום, מעבירים את זה במסננות הבנקאיות המוכרות והם צריכים לקחת סיכון גבוה יותר מן הסיכון הרגיל שהם לוקחים כי זו בדיוק מטרת הקרן.

עמית מרזאי: יש להם פה סיכון עודף על הסיכון הרגיל שהם יודעים לקחת.

טלי פלוסקוב: מה האחוז של ערבות המדינה?

טלי פלוסקוב: עד עכשיו לא הבנתי.

מיקי לוי: 15%.

עמית מרזאי: המדינה ערבה ל-85% מכל הלוואה, ועד 15% מהתיק.

טלי פלוסקוב: זה שונה לגמרי ממה שאמרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי אומר שיש ערבות של המדינה על 15% מסכום ההלוואה.

טלי פלוסקוב: אתה כרגע אומר משהו אחר לגמרי.

עמית מרזאי: לא, אני אומר בדיוק את מה שמיקי לוי אומר, והוא יודע בהחלט מה הוא אומר.

יפעת שאשא ביטון: זה משחק במספרים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, רק רגע, כדי שנוכל להבין את זה כפי שצריך.

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן דובר על הלוואה בערבות מדינה של 85%.

יפעת שאשא ביטון: לקח לי זמן מועט מאוד להבין שזה לא בדיוק המספר.

יפעת שאשא ביטון: בהתחלה דובר על הלוואה בערבות מדינה של 85%.

יפעת שאשא ביטון: מהר מאוד הבנו שזה לא המספר.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אתה אומר 15% אל מול 85%.

יפעת שאשא ביטון: תעשה לנו סדר.

עמית מרזאי: אני אומר את הדברים בצורה ברורה מאוד.

עמית מרזאי: אתם רוצים שאחזור על זה פעם שלישית?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: זה לא ברור אם אנחנו שואלים שוב.

עמית מרזאי: המדינה ערבה ל-85% מכל הלוואה ועד סך הכול 15% מסך האשראי בתיק האשראי שהעמיד הבנק לאותם עסקים במסגרת הקרן.

עמית מרזאי: זה אומר שעל כל הלוואה שהבנק יגיע איתה למצב של גבייה שהוא יידרש לממש את ערבות המדינה, ואני מקווה שלא יהיו הרבה כאלה, אנחנו נאשר את חילוט הערבות, נשלם 85% מכל הלוואה כזאת עד שנגיע ל-15% מסך התיק של האשראי בקרן.

יואל רזבוזוב: שימחיש במספרים, שייתן דוגמה.

יפעת שאשא ביטון: אני מצטערת.

יפעת שאשא ביטון: תן לנו דוגמה במספרים.

עמית מרזאי: ניתן דוגמה במספרים, שזה יהיה קל.

עמית מרזאי: נאמר שהלוואה ראשונה היא 100 שקלים ואנחנו מחלטים בה את הערבות.

עמית מרזאי: אנחנו משלמים 85 שקלים.

עמית מרזאי: הלוואה שנייה היא 100 שקלים גם כן, 85 שקלים נוספים אנחנו משלמים.

עמית מרזאי: אנחנו ממשיכים לשלם 85 שקלים מכל הלוואה, עד שנגיע לסך של 15% מהתיק.

יפעת שאשא ביטון: כלומר מהתיק הכולל, לא של אותו אדם.

עמית מרזאי: לא של אותו אדם אלא באותו גוף מממן, של כל העסקים ביחד באותו בנק ובאותו גוף מממן, עד 15% מסך האשראי שהם העמידו לכל העסקים.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שניסינו להבין, זה הנתון החסר.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבפועל אנחנו לא באמת ערבים ל-85% כי בסוף הבנק עושה את השיקול שלו, כמה ערבות בסך הכול, ובגלל זה הם משדרים לציבור משהו אחר לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: מכאן גם נובע הבלבול.

יפעת שאשא ביטון: ניסיתי לעקוב אחרי כמה בעלי עסקים ולהבין מה הם מקבלים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף מאשרים להם 10%, 15%, מבקשים מהם ערבות הרבה יותר גדולה כי אומרים שהמדינה לא באמת ערבה ל-85%.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו במספרים שאתה מציג זה בדיוק הסיפור.

עמית מרזאי: שימו לב מה אתם אומרים.

עמית מרזאי: כל עסק, בכל הלוואה שהגוף המממן מעמיד, מקבל 85% ערבות מדינה.

עמית מרזאי: בעצם לא העסק אלא הבנק מקבל 85% ערבות מדינה.

יפעת שאשא ביטון: ואם הוא הגיע ל-15% אשראי?

יפעת שאשא ביטון: מה קורה בהלוואות אחר כך?

עמית מרזאי: זה בכלל לא קשור ל-15% אשראי של אותו עסק.

עמית מרזאי: זה קשור ל-15% הפסד בתיק האשראי.

יפעת שאשא ביטון: על זה אני מדברת.

עמית מרזאי: אשאל אתכם שאלה אחרת:

עמית מרזאי: אתם יודעים מה שיעור ההפסד בתיק האשראי של הבנקים בעסקים האלה?

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אני יודעת במה הבנקים משתמשים בשביל להגיד לבעלי עסקים שהם לא יקבלו את ההלוואה.

יפעת שאשא ביטון: אני פשוט משדרת לך את השיח שמתנהל מול הבנקים.

יפעת שאשא ביטון: גם ביקשתי נציגות של הבנקים כאן.

עמית מרזאי: אני מבין את השאלה שלך.

עמית מרזאי: אנחנו חלק ממנו, אנחנו חיים אותו כבר חודשיים באופן אינטנסיבי ואנחנו יודעים להתמודד איתו בכלים מקצועיים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף בעלי העסקים נתונים לחסדיהם של מנהל הבנק ושל הרבה מאוד אילוצים.

עמית מרזאי: בואו נדבר על העובדות.

נירה לאמעי רכלבסקי: האם כאשר מגיעים לקפסיטי של 15% אפשר לווסת את זה לבנק אחר?

עמית מרזאי: העובדות הן שהקרן עובדת בקצב מאוד מאוד גבוה.

עמית מרזאי: היא נותנת מענה לכל העסקים הקטנים, הבינוניים והגדולים.

עמית מרזאי: מבדיקה ראשונית שלנו, גם את הענפים שחששנו שיהיו בעייתיים, אלה שמייצגים סיכון גבוה יותר, שם הגופים המממנים, הבנקים וחברות כרטיסי האשראי וכולי נותנים אשראי ומאשרים בשיעורים גבוהים יותר מן הממוצע בפעילות הרגילה.

עמית מרזאי: העובדות הן גם שהיום אנחנו ב-90% ניצול של הכסף, כלומר עם 12.5 מיליארד מתוך 14 מיליארד.

עמית מרזאי: הבנקים מבקשים עוד מכיוון שהעסקים מבקשים עוד.

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: מה זה "מבקשים עוד"?

עמית מרזאי: כלומר הביקוש פוגש את ההיצע בקרן וה-15% בהיבט הזה נותנים את המענה.

יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת שאני עוצרת אותך אבל כנראה נצטרך לעשות את זה שלב-שלב.

יפעת שאשא ביטון: ברור שלא נשאר כסף.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני גם מבינה את האמירה – אני יכולה להקריא לך, העברה של הודעת סמס שהתקבלה מן הבנק לבעל עסק: "תמהר עם ההחלטה שלך כי הקרן עומדת להסתיים".

יפעת שאשא ביטון: אמרתי: אין סיכוי כזה, כי אני יודעת שהוקצה הרבה מאוד כסף.

יפעת שאשא ביטון: מהנתונים שאתה נותן ברור שלא יישאר מספיק לכולם כי אם 33,000 בעלי עסקים שאושרו מקבלים 12.5 מיליארד, ויש בכל הסיפור הזה 14 מיליארד, אז ברור שלא נשאר כלום ל-30,000 האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר מראש לא נותנים להם.

מיקי לוי: הייתה התחייבות של משרד האוצר להוסיף.

עמית מרזאי: גברתי, המשפט השלישי או הרביעי שאמרתי כאשר הצגתי את הקרן הוא שאנחנו מתכוונים כבר בימים האלה – אולי נספיק עוד מחר – להגדיל את הקרן, כך שתיתן מענה לכל מלאי העסקים שפנו וטרם נידונו.

עמית מרזאי: לא נשאיר עסקים בלי תשובות ובטח לא נאמר שלא נותר כסף, זאת לא תהיה התשובה לעסקים.

עמית מרזאי: את צודקת, הכסף נגמר.

עמית מרזאי: טוב שהוא נגמר.

עמית מרזאי: זה מוכיח שהמנגנון בהחלט טוב.

עמית מרזאי: הוא גם פוגש את העסקים ברמות הסיכון הגבוהות.

עמית מרזאי: זאת גם הייתה המטרה שלנו.

עמית מרזאי: מצד שני, אני חייב לומר, אנחנו משיגים את המטרה הזאת עם שמירה יפה מאוד של כספי הציבור שלנו מכיוון שאנחנו לא זורקים פה ערבויות כלאחר יד.

עמית מרזאי: אנחנו מניחים פה מנגנון שמאזן בין הצורך של הבנקים ליטול את הסיכון הנוסף לבין המשאבים שלנו יש כמדינה להציע.

עמית מרזאי: זה פוגש את הסיכון ואת העסקים בדיוק במקומות שאנחנו רוצים.

עמית מרזאי: ההוכחה לכך היא שהבנקים דרשו את ה-15% בהתחלה, קיבלו אותם והיום הם גם מבקשים עוד מכיוון שהם יודעים לתת מענה לעסקים גם ברמות הסיכון הגבוהות יותר.

מיקי לוי: אתמול חברי הכנסת שיושבים מסביב לשולחן הזה ועוד חברים מן הקואליציה והאופוזיציה, מאוחדים בעניין הזה, הצביעו על חוק משק המדינה, תוספת של כ-14 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: יש 15,000 עסקים בסיכון, שהבנקים הגדירו אותם בסיכון, כמו מסעדות, אולמות שמחה, כאלה שלא חוזרים מהר לפעול, והבנקים לא נתנו להם כסף, 15,000 כאלה.

יפעת שאשא ביטון: הם הכי צריכים עכשיו.

מיקי לוי: אנחנו עושים מאמצים להעביר את זה בקריאה השנייה והשלישית כמה שיותר מהר.

מיקי לוי: מתי משרד האוצר יהיה ערוך להעניק סיוע ל-15,000 עסקים שסורבו על ידי הבנקים?

טלי פלוסקוב: אני רוצה להוסיף שאלה.

טלי פלוסקוב: הבנקים משתמשים במושג "ענפים מסוכנים", זאת אומרת ענף שהם עדיין לא רואים שיש אופציה שייפתח מחדש.

טלי פלוסקוב: איך אתם רואים את זה ואיך אתם מתייחסים לדברים האלה?

עמית מרזאי: אני רוצה לומר שני דברים שחשוב שנבין אותם.

עמית מרזאי: דבר ראשון, אני מדבר בכובע של ממונה ערבויות מדינה, כמי שאחראי על הקרנות שמעמידות הלוואות לעסקים, לא מענקים.

יפעת שאשא ביטון: חברים שלך יכולים לעזור לך.

עמית מרזאי: רק רגע, אני רוצה להשלים, בבקשה.

עמית מרזאי: אני רוצה לומר עוד משהו, יכול להיות שלא תאהבו את זה, אבל אנחנו לא מצפים ש-100% מן העסקים שפנו לקרן יאושרו להם הלוואות.

עמית מרזאי: עכשיו לשאלתכם: לגבי עסקים שסורבו וגם מתוך המלאי שקיים כיום אצל הגופים המממנים, אני מניח שיש עסקים שהם ברמות סיכון גבוהות יותר, אבל עבור העסקים האלה בדיוק אנחנו מתכוונים להקים – וזה פוּרט בחוק היסוד שדיברת עליו קודם, מיקי לוי – מסלול ייעודי שייתן מענה לעסקים מסוכנים יותר.

עמית מרזאי: נעמיד שם ערבות מדינה גבוהה יותר מ-15% בשביל שהגופים המממנים יוכלו לקחת שכבת סיכון אפילו גבוהה יותר מזו שהייתה עד עכשיו וייתנו מענה בדיוק לאותם עסקים.

יואל רזבוזוב: הבנק יסכים לקבל אותם ולתת להם הלוואות?

עמית מרזאי: אני לא יודע לדבר על עסקים ספציפיים אבל הבנק מסכים לקבל את המנגנון.

עמית מרזאי: אנחנו גם נגדיר אותו כך שהוא ייגע בדיוק בעסקים המסוכנים.

עמית מרזאי: תסמוך עלינו שאנחנו נהיה מדויקים שם, אנחנו לא נזרוק את הכסף הזה באוויר.

טלי פלוסקוב: השאלה מה זה "מסוכן".

עמית מרזאי: המטרה היא לתת מענה לאוכלוסייה נוספת מסוכנת יותר, כאלה שאולי סורבו עד היום וכאלה שנמצאים בתוך מלאי העסקים שטרם טופלו והיו עשויים להידחות במסלול הרגיל ועכשיו יקבלו מענה חיובי.

עמית מרזאי: אבל דעו לכם שלא יהיו לנו 100% אישורים, זה בוודאות נכון.

עמית מרזאי: אני חייב לומר ש-71% אישורים זה נתון יפה מאוד.

עמית מרזאי: זה רק מלמד על ההצלחה המשמעותית של הקרן בהיבט הזה.

עמית מרזאי: אנחנו הופתענו לטובה מן הנתון הזה ואני מקווה מאוד שהוא גם יישמר וישתפר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להעלות פה את הסוגיה – שוב אנחנו פונים אליך כי אתה פתחת את השיח, יכול להיות שהחברים כאן סביב השולחן יוכלו לעזור לך.

עמית מרזאי: תגלי לי מי שם כדי שאוכל להעביר להם את השרביט.

יפעת שאשא ביטון: אני מרשה להם לקחת אותו באופן עצמאי.

יפעת שאשא ביטון: יש פה סיפור כי יש עסקים, גם אם הם גדולים וחזקים בדרך כלל והייתה להם את שכבת השומן לשרוד את החודש, החודשיים, השלושה, אנחנו נראה את הקריסה שלהם בעוד חודש, חודשיים, שלושה ואולי יותר.

יפעת שאשא ביטון: זה בעלי אולמות אירועים שפותחים בחצי כוח, ועד עכשיו הם בכלל לא פתחו.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו הם בטח לא יכולים להבטיח שום דבר והסיכון שלהם גבוה, כי השארנו אותם עד עכשיו ללא פעילות, אז אנחנו פעם אחת לא אפשרנו להם ופעם שנייה אנחנו מדירים אותם מן הסיוע שהמדינה נותנת; בעלי חברות הסעות – גילוי נאות: גם אחי.

יפעת שאשא ביטון: כאשר אני מדברת איתו בשבת הוא אומר: אני אסתדר עוד חודש, אבל מפעלים לא חוזרים לעבוד, וחלקם גם נסגרו, אז אין הסעות, הלימודים עכשיו מפסיקים ביולי-אוגוסט ולכן אין גם את ההסעות של התלמידים, אז גם כאן אין כסף.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש פה עסקים שאם אנחנו לא ניתן להם עכשיו את הקביים כדי לעמוד על הרגליים ולהתאושש בעוד מספר חודשים – אנחנו מאבדים אותם.

יפעת שאשא ביטון: אלה ענפים שלמים, זה לא עסק של פלוני אלמוני אלא ענפים שלמים, שאם אנחנו לא נדע, דווקא בגלל רמת הסיכון שלהם, שאנחנו מסוגלים לתת להם את הקביים אנחנו פשוט נפסיד אותם.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איפה הכוח שלכם כמדינה כדי שהבנק יאשר אותם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה עוד תוספת קטנה, להתחבר אל מה שאת אומרת.

טלי פלוסקוב: בעצם העסקים האלה החזיקו מעמד בחודשיים האלה רק בזכות התשלום שוטף פלוס 60, שוטף פלוס 90.

טלי פלוסקוב: זהו, זה הולך להיגמר.

טלי פלוסקוב: פה נקבל את המכה הזאת.

טלי פלוסקוב: איך נוכל להיות מוכנים למכה הזאת?

טלי פלוסקוב: אם עכשיו לא נפתור את הבעיה הזאת אנחנו מבינים שיהיו הרבה נפילות כואבות מאוד.

עמית מרזאי: בכל הקשור לערבויות מדינה ולעסקים קטנים אני יודע לומר, הדבר הזה לא נעלם מעינינו, לא לרגע קט.

עמית מרזאי: אני יכול לספר שאנחנו מנתחים את הנושאים המיוחדים האלה.

עמית מרזאי: בתחילה השיח היה סיוע לענפים מסוכנים, אבל כאשר הבנו שהסיכון חוצה ענפים ומתייחס גם לעסקים נוספים בשוליים של ענפים אחרים אז עברנו לשיח על עסקים מסוכנים יותר.

עמית מרזאי: זה בהחלט נכון, אולמות אירועים זה דוגמה טובה לענף שבהחלט מקבל מן הקרן אבל לא מקבל את הממוצע אלא מתחת לו, וכך גם הסעת נוסעים.

עמית מרזאי: יש ויש, אבל נכון, לא כולם מקבלים, וגם שם חלק מן האנשים נמצאים מתחת לממוצע.

עמית מרזאי: זו בדיוק המטרה של המסלול לעסקים מסוכנים, שאני מקווה שנאשר בוועדת הכספים את הערבות הנוספת כדי לתת מענה לאוכלוסייה המסוכנת יותר, שחשובה מאוד למשק הישראלי ואנחנו בטח לא רוצים לאבד אותה, לא ברמת העסק שצריך לקבל את הסיוע ולא ברמת הענף, זה ברור לחלוטין.

עמית מרזאי: אנחנו מציעים פה את כל מרכולתנו, אנחנו הולכים עד הסוף עם עניין הערבות כדי לדחוף כמה שאפשר את הגופים המממנים אל תוך הסיכון הגבוה יותר.

עמית מרזאי: אנחנו מוכנים לקחת אותו על עצמנו כמדינה בשביל לסייע בדיוק בנקודות שאתם מציינים.

עמית מרזאי: אני ממש מקווה, אני גם מאמין, שזה יפגוש בדיוק את הענפים שאת תיארת קודם, גם את אולמות האירועים וגם את חברות ההיסעים.

יפעת שאשא ביטון: ויש עוד ענפים נוספים שיצטרכו סיוע, כמו תיירות, תרבות ואחרים.

עמית מרזאי: לגבי התיירות יש מחר דיון וניסינו לערוך איזשהו ניתוח עבורם בכל הקשור לקרן.

עמית מרזאי: דעו שענף התיירות מקבל בשיעורים גבוהים מאוד בקרן, הרבה מעל הממוצע, שירותי אירוח והארחה, או איך שזה נקרא.

עמית מרזאי: החבר'ה האלה מקבלים בהיקפים גבוהים, גם בכמות וגם בסכום.

עמית מרזאי: אנחנו שמחים על כך.

עמית מרזאי: אבל בהחלט יש ענפים נוספים שצריכים סיוע.

עמית מרזאי: תיירות זה לא הדוגמה.

יואל רזבוזוב: הלוואה או מענק בתיירות?

עמית מרזאי: אני מדבר על הלוואות.

עמית מרזאי: חשוב שתכניסו אל תוך המשוואה כאשר מדברים על הצורך ועל הפתרון גם את הנתונים על האשראי הבנקאי הרגיל, מכיוון שהקרן לא באה להחליף את האשראי הרגיל.

עמית מרזאי: היא באה לאפשר לגופים המממנים לקחת סיכון נוסף מעל האשראי הרגיל.

עמית מרזאי: לכן כפי שאתם מדברים על אשראי לאותם עסקים חשוב שנכניס לשיח גם את הפיקוח על הבנקים.

עמית מרזאי: תקבלו את הנתונים לגבי השינוי בהיקף האשראי לאותם ענפים כדי שנדע לדבר עליהם כמכלול, לראות שגם בשוטף הם לא נפגעו, ובטח באמצעות הקרן הם מקבלים את המענה כיוון שהתיקון שלהם עלה.

יפעת שאשא ביטון: נדבר על המענקים.

יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה עוד לשאול על ההלוואות?

יפעת שאשא ביטון: מישהו מכל הנוכחים רוצה להתייחס להלוואות?

נירה לאמעי רכלבסקי: יש לי שאלה: איך אדם יודע שהבנק הולך לתת לו תשובה שלילית?

יפעת שאשא ביטון: הבנק אומר לו תוך שבעה ימים.

נירה לאמעי רכלבסקי: אבל הוא צריך לפנות לכלל הבנקים.

נירה לאמעי רכלבסקי: כלומר, עד כמה הם מטורטרים בפנייה לבנקים שהם לא יודעים שהגיעו לקפסיטי של ה-15%?

נירה לאמעי רכלבסקי: מישהו עוקב אחרי זה?

עמית מרזאי: הקפסיטי של 15% בכלל לא רלוונטי לנקודת הזמן הזאת, ואגלה לכם סוד: הוא גם לא רלוונטי לנקודת הזמן של שנת 2020 מכיוון שהוא ייספר ויתהווה רק ככל שיתהוו דיפולטים, כלומר הפסדים או חדלות פירעון של עסקים במעלה הדרך.

עמית מרזאי: ככל שאנחנו מדברים על מועד שקרוב יותר למועד העמדת האשראי אז סביר להניח שאנחנו נפגוש פחות הפסדים, כלומר אנחנו ננגוס הרבה פחות, אם בכלל, ב-15% שאנחנו מדברים עליהם.

עמית מרזאי: את ה-15% האלה אנחנו נדע לספור במעלה הדרך איפשהו בשנת 21, בשנת 22.

עמית מרזאי: התשובה לשאלה שלך היא שזה לא רלוונטי עבורו מכיוון שבנקודת הזמן הזו ככל שיש כסף בקרן, כלומר ככל שיש היצע של אשראי שהבנקים יכולים לנצל בערבות המדינה, העסק יקבל תשובה, ואם הוא עסק שמתאים לתנאים, יש לו יכולת החזר, צרכים וכולי הוא גם יקבל את ההלוואה.

עמית מרזאי: לגבי איך הוא מקבל את ההלוואה: נורא פשוט.

עמית מרזאי: אחרי הוועדה עצמה – עדכון במערכת, מייל, והרבה פעמים הם גם נמצאים בקשר שוטף עם הסניפים עצמם ואז הם מסונכרנים עוד לפני המייל שלנו.

עמית מרזאי: אין פה פער מידע או איזשהו תהליך שנשבר באמצע.

נירה לאמעי רכלבסקי: אז למה אנשים מקבלים תשובה שלילית?

יפעת שאשא ביטון: בגלל הסיכון שלהם, שחושבים שהם ענף בסיכון והם לא יוכלו להחזיר את ההלוואה.

יואל רזבוזוב: הניסיון הראה לנו שהבנקים היו מאוד מאוד נוקשים במתן ההלוואות.

יואל רזבוזוב: האם הייתה מחשבה לתת את האפשרות הזאת לגופי מימון חוץ-בנקאיים, שיודעים לגבות מהר יותר, שיש להם את הדרך, את השיטות, את האקטואריה שלהם, שהם פשוט יותר גמישים?

עמית מרזאי: קודם כול, כן.

עמית מרזאי: פנינו לכל המערכת הבנקאית, פנינו לכל חברות כרטיסי האשראי ופנינו ל-60 ומשהו חברות שמחזיקות ברישיון מורחב מרשות שוק ההון ועומדות בסטנדרטים של הרישוי המקצועי הנדרש.

עמית מרזאי: בסופו של יום חזרו אלינו שתיים משלוש חברות כרטיסי האשראי הגדולות, חזר אלינו גוף חוץ-בנקאי אחד מתוך 61 או 62 גופים שהזמנו להצטרף.

עמית מרזאי: אני לא רוצה לחלק ציונים, מי טוב יותר בחיתום ומי טוב יותר בגבייה.

עמית מרזאי: קבענו סטנדרטים מקצועיים ואנחנו סומכים על הגופים שאנחנו נותנים להם את הערבות.

עמית מרזאי: אנחנו גם מנטרים אותם כבר עכשיו בבקרות שוטפות.

עמית מרזאי: מי שבחר להצטרף – הצטרף.

יואל רזבוזוב: ברמה הפרקטית אותו גוף שפנה מגופי המימון החוץ-בנקאיים, הם התחילו לעבוד?

יואל רזבוזוב: התחילו לתת?

יואל רזבוזוב: יש איזו פרקטיקה?

עמית מרזאי: כן, הם התחילו לעבוד, הם התחילו אפילו לתת.

עמית מרזאי: מטבע הדברים ההיקפים נמוכים יותר, גם בהיקפי הבקשות וגם בכמות האישורים.

עמית מרזאי: התשובה היא: כן, בהחלט.

יואל רזבוזוב: אפשר לבדוק אצלם את כמות הסירובים ביחס לבנק?

עמית מרזאי: אפשר לבדוק, בהחלט.

עמית מרזאי: את הדברים האלה צריך לבדוק בסוף הדרך ולא באמצע מכיוון שהעיתוי פה הוא קריטי.

עמית מרזאי: צריך לסיים את התהליך ולספר סיפור אחד על שיעור הבקשות, שיעור האישורים וכולי.

יואל רזבוזוב: יש איזשהם אינדיקטורים של שבוע–שבועיים?

יואל רזבוזוב: כי אנחנו במצב חירום וכמובן עסקים שמתקשים או לא קיבלו הלוואות שתהיה להם אלטרנטיבה.

עמית מרזאי: אבל מה אתה מבקש להסיק מזה?

יואל רזבוזוב: אלטרנטיבה.

יואל רזבוזוב: אתם תפנו אותם לגופים אחרים.

יואל רזבוזוב: לפעמים הם לא קיבלו בבנק.

יואל רזבוזוב: שתהיה להם יכולת ללכת לגוף אחר, אולי הוא כן ייתן להם.

עמית מרזאי: הבנתי.

עמית מרזאי: אולי בניגוד למה שאתם מכירים מן העבר, אין פה המתנה ואין פה בעיה לפנות, ברגע שנדחית על ידי גוף אחד לפנות באותו יום, באותה דקה ובאותה שנייה באמצעות המערכת לגוף אחר כדי לקבל סיוע.

עמית מרזאי: אני לא יכול, ואני חושב שאף אחד מאיתנו לא יכול להנחות עסקים מאיפה לגבות את הכסף.

עמית מרזאי: אנחנו גם לא יכולים להכריח גופים מממנים להעמיד אשראי שהם חושבים שהוא לא נכון.

עמית מרזאי: אני אומר שאי אפשר להכריח אף לווה ללוות באף גוף מממן מראש ואי אפשר להכריח גוף מממן להעמיד אשראי לאיזשהו לווה מראש.

עמית מרזאי: צריך להניח שהשוק הזה מתנהל בצורה משוקללת, כך שלכל הלווים יש אפשרות לפנות לכל הגופים המממנים וגם להיפך, לכל הגופים המממנים יש אפשרות להעמיד אשראי לכל הלווים שיפנו אליהם.

עמית מרזאי: הדבר הזה אמור להתנהל כך שבסוף הלווים שצריכים לקבל את האשראי יקבלו את האשראי, ואלה שלא מתאימים לא יקבלו.

עמית מרזאי: לא יהיו פה 100% אישורים.

יואל רזבוזוב: אבל ברגע שהוא פונה לגוף אחד ומחכה שבוע או אולי שבועיים.

יואל רזבוזוב: הנתונים שאנחנו מקבלים ממך הם אופטימיים אבל זה לא נמצא ברמת השטח.

יואל רזבוזוב: ברמת השטח הפניות לכולם - - -

יפעת שאשא ביטון: רשמתי שאנחנו נבקש לקבל תוך שבוע אומדן של כמה סירובים יש, שתהיה לנו אינדיקציה כמה עסקים נמצאים שם בחוץ ועכשיו יצטרכו להסתדר בכוחות עצמם.

יפעת שאשא ביטון: כתבתי את זה לסיכום.

ניר שפר: אני מבקש להגיב בעניין ההלוואות.

ניר שפר: אני ניר שפר מהתאחדות בעלי האולמות.

ניר שפר: קודם כול, אני רוצה להודות לך, יושבת-ראש הוועדה, על הביקור במאהל שביתת הרעב שעשינו, ועל כך שבאת להקשיב ולשמוע על המצוקה הגדולה שלנו.

ניר שפר: בקשר להלוואות – אני יכול להגיד שהענף שלנו קיבל סירוב לאורך כל הדרך.

ניר שפר: אני מבין שאמורה להיות איזו קרן, ואשמח אם באופן אישי תוכלו לעקוב אחרי דוח הסירובים לקרן החדשה שאמורה בתוך שבועיים לקום, וזו קרן שאני מבין שמיועדת לעסקים בסיכון גבוה.

ניר שפר: אני רוצה להדגיש עוד משהו: הלוואות צריך להחזיר, כך לימדו אותי וכך אני מאמין.

ניר שפר: המצב של הענף שלנו כל כך קשה, וצריך להבין: ענף האירועים בינואר–פברואר בקושי עובד.

ניר שפר: הגיעה הקורונה ועכשיו בשאיפה באמצע יוני אנחנו אמורים לחזור לעבוד, שגם על זה אני מקווה שלא יהיו לנו הפתעות כי זה בכלל יחסל את הענף הזה.

ניר שפר: צריך להבין שאם הענף שלנו לא יקבל סיוע מעבר להלוואות שאותן צריך להחזיר וכרגע, פרט לפעימה שמתייחסת לעסקים מתחת ל-20 מיליון שקל, אין שום סיוע, אנחנו מוצאים את עצמנו במצב קשה מאוד.

ניר שפר: אין לי ספק שרבים מן העסקים בתחום שלנו לא יוכלו לחזור לעבוד.

ניר שפר: צריך לזכור שיש גם 25,000 זוגות שמחכים להתחתן.

ניר שפר: זה ייצור פה שרשרת לא נעימה לכל הכיוונים, גם לספקים שלנו וגם ללקוחות שלנו.

ניר שפר: אשמח אם אפשר יהיה להציף את הבעיה שלנו מעבר לסוגיית ההלוואות.

ניר שפר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: רגע לפני ששאלתי מי רוצה להתייחס להלוואות אמרתי שאני רוצה לעבור לסוגיית המענקים, אבל אם יש עוד מישהו ברקע שרוצה להתייחס להלוואות, בבקשה.

גיל וקנין: הייתי רוצה להגיב על נושא ההלוואות.

גיל וקנין: אני יושב-ראש שכירים בעלי שליטה.

גיל וקנין: ראשית, ברכות על תפקידך כיושבת-ראש הוועדה, אני שמח שנבחרת ושמח שהעלית אותנו לכאן.

גיל וקנין: כנציג של בעלי שליטה אני מייצג 5,300 בעלי חברות, שאנחנו סובלים מכמה בעיות עיקריות.

גיל וקנין: א', לא מכירים בנו, לא כעצמאים ולא כשכירים.

גיל וקנין: אנחנו סוגיה מורכבת מאוד, ואשמח לדבר על זה בהמשך.

גיל וקנין: לעניין ההלוואות – המידע שידידנו עמית מרזאי הציג פה הוא לא מה שאני מכיר במציאות.

גיל וקנין: ראשית, כל נושא ענף התיירות, פנאי, נופש, אולמות, מפיקים, כל אלה שהם ענפים בסיכון גבוה לא מקבלים אישור.

גיל וקנין: מי שמקבל היום בפועל את האישורים הם בדרך כלל חברות שמקבלות בכל מקרה את האישור בבנק.

גיל וקנין: מהנתונים שאני קיבלתי מבנק לאומי, מבנק הפועלים, שלא לדבר על זה שדיברתי פעמיים עם בנק הפועלים - - - נגמרה להם ההקצאה של הכסף, הם לא יכלו לתת בכלל הלוואה, ואז לקח כמה ימים עד שהחזירו חלק מן ההקצאה של הכסף.

גיל וקנין: זאת אומרת שיש בעיה בנושא הזה.

גיל וקנין: דבר שני, כל הנושא של פנייה לקבל את הלוואה מורכב מאוד.

גיל וקנין: תהליך הרישום לא כל כך פשוט כפי שציין עמית מרזאי ידידי.

גיל וקנין: הם מעודדים הרבה פעמים להגיע לחברות, בעל כורחנו, שעושות עלינו סיבוב, וסליחה על הביטוי, מרוויחות גם את התשלום עבור ביצוע ההלוואה וגם לוקחות אחוז ממה שאנחנו מצליחים לגייס, כי זה יותר קשה לאותם בעלי עסקים, הם לא מכירים את התהליך עצמו וזה קצת מורכב.

גיל וקנין: אני אישית אמנם מילאתי לבד וזה לקח לי הרבה מאוד זמן עד שקיבלתי מענה מול הבנק, למרות שזה בנק שלי.

גיל וקנין: אני מענף התיירות, דרך אגב.

גיל וקנין: דבר נוסף, המספרים שציינתם לא נכונים כי כאשר דיברתי עם בנק לאומי הם אישרו 64% מן ההלוואות, ובנק הפועלים אישרו 60% מן ההלוואות.

גיל וקנין: הנתונים נכונים ללפני שבוע וחצי.

גיל וקנין: כך שהמספרים לא כל כך תואמים.

גיל וקנין: רובם, כל מי שקיבל את האישור זה חברות שהן לא בסיכון גבוה, שהיו יכולות בכל מקרה לקבל את הלוואה.

גיל וקנין: המדינה חייבת לשנות את הסטטוס כרגע ולהגדיל את הערבות שלה כי כל עוד הבנק יודע שהמדינה ערבה ב-15% הוא לא ייתן את הכסף.

גיל וקנין: דיברתי עם הבנקים עצמם, הם אמרו לי: אם הייתה ערבות של 50% בטוח שהשחרור של הכסף היה הרבה יותר קל גם לענפים בסיכון גבוה.

יפעת שאשא ביטון: גיל, תודה רבה על ההתייחסות.

יפעת שאשא ביטון: נבקש התייחסות בסוף לגבי החברות שדיברת עליהן, אני גם כיוונתי לשם:

יפעת שאשא ביטון: למשל חברת מעוף שבהתחלה רצתה לגבות 400 וכמה שקלים, אחר כך הורידו ל-100 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: עמית אמר שבכלל היום זה כבר בלחיצת כפתור ואף אחד לא גובה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחזור לזה בסוף הדיון ונבקש מהם להראות לנו הלכה למעשה איך עוברים את השלבים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה גברתי, רק תציגי את עצמך.

רווית גרוס: אני עו"ד רווית גרוס, מנכ"לית התאחדות המלאכה והתעשייה.

רווית גרוס: גם לי יש כמה נושאים אבל אתייחס לעניין ההלוואות.

רווית גרוס: גם אצלנו בעסקים הקטנים מדווחים על כך שהעסקים שהצליחו לקבל הלוואות הם רק אלה שממילא יכלו לקבל את ההלוואות לפני כן, כפי שאמר גיל וקנין.

רווית גרוס: אבל יותר מזה, וזה גם נתון שהייתי מבקשת מהאוצר לבדוק, עולה שאלה לגבי עסקים שכביכול כן קיבלו הלוואות אבל לא את הסכום שהם ביקשו.

רווית גרוס: יש אצלנו הרבה עסקים שטוענים שהם ביקשו לדוגמה 300,000 שקל וקיבלו 70,000 שקל.

רווית גרוס: כשמדברים על העובדה שהלוואות אושרו, השאלה האם אושרה מלוא הבקשה או רק חלקה, כי יש הרבה עסקים שלא קיבלו את כל הסכומים שנדרשו להם.

רווית גרוס: מעבר לזה, לגבי הגופים החוץ-בנקאיים, שאני מבינה שלא נכנסו למשחק, בין היתר בגלל הריביות ובגלל התנאים שהוכתבו, שזה בסדר כי בעצם הריבית יחסית נמוכה, פריים פלוס 1.5.

רווית גרוס: הנקודה היא שיש עסקים קטנים שבגלל שכרגע לא מצליחים לקבל הלוואות מן הבנקים הם נאלצים לפנות לכל מיני גופים, ביניהם השוק האפור וכן הלאה, שם הם מקבלים ריביות הרבה יותר גבוהות.

רווית גרוס: כאן עולה השאלה – באמת צריך אולי לפתוח את זה לדיון ולשאול – האם לא כדאי לצרף את הגופים החוץ-בנקאיים ואפילו להעלות את הריבית, כמובן עד לתקרה מסוימת שהיא הגיונית, וכך לגרום לכך שגם עסקים שכרגע לא יכולים לקבל את המענה הזה כן יקבלו את המענה הזה, כי כרגע אין להם שום דרך לקבל את הכספים מן הבנקים.

רווית גרוס: יש כאלה שבכלל לא מקבלים ויש כאלה שמקבלים רק חלק.

רווית גרוס: השאלה אם יש מקום לפתוח את הדבר הזה גם למקורות מימון אחרים ולהכניס עוד שחקנים אחרים לשוק וכך בעצם לגרום לכך שיהיה יותר כסף שייכנס אל תוך המערכת הזאת ויגיע לעסקים, במיוחד העסקים הקטנים שכרגע הם באמת החוליה הכי חלשה במערכת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רוצים להתייחס לשאלות שעלו כאן?

יפעת שאשא ביטון: מי משיב לנו?

עמית מרזאי: אני כמובן מבין את התחושות והאמירות של גיל וקנין לגבי הנתונים שהוא שומע או מלקט מבנק אחד או שניים.

עמית מרזאי: אני עומד מאחורי הנתונים שיש לנו כי הם הנתונים המספריים העובדתיים שנמצאים בדיווחים שאנחנו מקבלים מכל השחקנים במנגנון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אז יכול להיות שהבנקים משחקים משחק על הגב של האנשים.

עמית מרזאי: לכן כשאני אומר שבתי מלון ובתי הארחה מקבלים בשיעור גבוה, אני עומד מאחורי זה שהם מקבלים בשיעור גבוה מאוד בקרן, כלומר שיעור האישורים שלהם גבוה מאוד ביחס למצב הקרן.

עמית מרזאי: אפשר להתעמת בשיח עם הנתונים אבל אנחנו בהחלט עומדים מאחוריהם ואנחנו גם שקופים בכל הקשור אליהם, כלומר אין לנו בעיה להציג אותם ומי שרוצה לנתח אותם יעשה את הניתוח בעצמו.

עמית מרזאי: לגבי העובדות – אלה העובדות.

עמית מרזאי: לגבי היועצים שאתם מדברים עליהם – הם לא מטעם - - -

יפעת שאשא ביטון: גיל וקנין הוא מאולמות האירועים ולא מן ההארחה והתיירות.

עמית מרזאי: הוא ציין גם את ההארחה והתיירות וגם את אולמות האירועים, את צודקת.

עמית מרזאי: באולמות האירועים – אמרתי קודם שיש שיעור אישורים נמוך מן הממוצע.

עמית מרזאי: אגב, לא נמוך בהרבה.

יפעת שאשא ביטון: אז צריך לטפל בזה.

עמית מרזאי: הממוצע בקרן בשיעור האישורים לאולמות הוא בערך הפרש של 1% או 2%, אבל זה עדיין לא מספיק.

עמית מרזאי: אנחנו מכירים את הסוגיה וגם מנסים לטפל בה באמצעות המסלול לעסקים מסוכנים שהצגתי קודם.

עמית מרזאי: אני מקווה שזה ייתן את המענה הנוסף שגיל וקנין מכוון אליו.

עמית מרזאי: אני מכוון אליו ביחד עם חברינו מאגף התקציבים, בדיוק לשם.

עמית מרזאי: לגבי הבקשות שמאושרות בסכום נמוך – צריך להבין שבקשה שמבוקשת ובקשה שמועמדת היא בקשה שלא עומדת על אותו סכום, מן הסיבה שהעסקים מבקשים את מה שהם יכולים אבל לא בהכרח את מה שהם צריכים או את מה שהם יכולים להחזיר.

יפעת שאשא ביטון: מי קובע מה הם צריכים?

עמית מרזאי: פעמים רבות השאלה שעולה היא האם זה כל הסכום אבל אנחנו יודעים שהוא לא יוכל לעמוד בהחזר וזה יפגע במלווה ובלווה עצמו, או לאשר סכום חלקי שנובע מן הצורך וגם מן היכולת שלו להחזיר את הסכום בתוך חמש שנים.

עמית מרזאי: הייתי מעדיף לבחור באופציה השנייה.

עמית מרזאי: אנחנו חושבים שתהליכי האישורים שהגדרנו בעבודה וגם הבקרות שאנחנו עושים תוך כדי הפעילות, אגב תוך החודשיים האלה, מאזנים בדיוק את הנקודה שבה העסק מבקש ומקבל את מה שהוא צריך, ובמקומות שהוא נדחה הוא עולה לדיון נוסף.

עמית מרזאי: אנחנו לא מחכים לסוף, שייגמר הכסף, אלא עושים את זה כבר כעת.

עמית מרזאי: לגבי צירוף גופים והעלאת ריבית – הצענו לגופים להצטרף.

עמית מרזאי: יכול להיות שבאמת אחת הסיבות היא שהריבית שציינה גברת גרוס לא מספקת את הגופים.

עמית מרזאי: רק אומר שמשיעורי המימון הבסיסיים אנחנו יודעים שכדי להתמודד עם הסיכון אפשר או להעלות את הריבית או להעלות את ההגנה.

עמית מרזאי: כאן אנחנו מעלים את ההגנה של המדינה, אנחנו מגדילים את ערבות המדינה כדי לקחת את הסיכון הנוסף, ולכן סוגיית הריבית הופכת להיות סוגיה שאין צורך לדון בה.

עמית מרזאי: אנחנו לא נעלה גם את הריבית וגם את ההגנה כי אז בהכרח הפסדנו.

עמית מרזאי: אנחנו צריכים לתת סיוע נוסף כדי לתת שלייקעס למלווים, שלא יחששו להעמיד את ההלוואות שנמצאות בסיכון גבוה יותר.

עמית מרזאי: הריבית יכולה לפצות מכיוון שהיא מפצה על ההפסד, וגם ההגנה של המדינה יכולה לפצות מכיוון שהיא מפצה על ההפסד, מה שאנחנו עושים בהיבט הזה.

עמית מרזאי: בחרנו בהגנת המדינה כך שהעסקים לא יצטרכו לשלם יותר ריבית כדי לקבל את אותו מענה.

עמית מרזאי: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אם זה בסדר או לא, אני לא יודעת אבל בסדר כרגע.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעבור לנושא המענקים, כי בסוף צריך להחזיר הלוואות.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה לגבי מענקים שאנשים יקבלו בלי שום קשר ליכולת שלהם לשרוד בעוד חודש אלא כדי שהם יוכלו לשרוד בעוד חודש?

עמית מרזאי: אעביר את השרביט במקרה הזה לאגף התקציבים שמלווה את המנגנון של המענקים.

עמית מרזאי: אני לרשות

עמית מרזאי: כם אם צריך, אני פה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, עמית.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אגף התקציבים.

איציק דניאל: אני מאגף התקציבים.

איציק דניאל: אנחנו נחלק את הדיון לשניים.

איציק דניאל: לגבי שלושת המענקים הראשונים שכבר ניתנו לעצמאים – מירי סביון נמצאת פה עם הצוות שלה ואני מניח שאם אתם רוצים לשאול לגבי הביצוע אז זה באמת נמצא בחלק שלהם.

איציק דניאל: אני פה לדבר על המענק הרביעי, המענק של תעסוקה.

איציק דניאל: תחליטי את, היושבת-ראש, איך את רוצה לנהל את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: מענק התעסוקה נראה לי שיהפוך להיות דיון בפני עצמו עם איך שזה מתפתח כאן.

יפעת שאשא ביטון: נדבר על המענקים הראשונים, גם כדי להבין כמה מזה יושם ומומש וגם כדי להבין את ההתייחסות לפתרונות לבעלי שליטה בחברות שהובטח להם ואנחנו מוצאים שהם שוב נופלים בין הכיסאות.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מי מכם שיתייחס.

מירי סביון: צוהריים טובים.

מירי סביון: אני משנה למנהל רשות המסים, ואיתי כאן אמיר דהן מנהל קרן הפיצויים, וניבה משיח שאחראית על שירות לקוחות שם.

מירי סביון: גם הם יוכלו להציג את הדרך שבה אזרחים ועסקים יכולים לממש את הזכויות שלהם כדי שתראו את התהליך לקבלת המענקים.

מירי סביון: עד עכשיו אנחנו משלמים שלושה סוגים של מענקים בשלוש פעימות שונות.

מירי סביון: אגיד כמה מילים על כל פעימה ואתייחס גם למימוש שלה על ידי האזרחים.

מירי סביון: הפעימה הראשונה הייתה לעצמאים, כאשר הפעימה הזאת נפתחה והתחלנו לשלם אותה כבר ב-2 באפריל, עוד לפני חג הפסח, ממש שבועיים אחרי שהמשבר פרץ.

מירי סביון: בפעימה הזאת בעלי עסקים עצמאים יכלו לקבל מענק של עד 6,000 שקלים, שהוא בשיעור של 65% מן ההכנסה העסקית החודשית הממוצעת, כאשר הבסיס לחישוב המענק היה הדוח השנתי שהם הגישו לשנת 2018.

מירי סביון: זה המענק – כמו גם הפעימה השנייה – שנותן איזו הקבלה לדמי אבטלה לאוכלוסיית העצמאים שלא זכאית לדמי אבטלה.

מירי סביון: זאת הייתה הפעימה הראשונה לעצמאים.

מירי סביון: בעקבות התמשכות המצב וגם הערות, שאלות ובעיות שעלו, וגם כתוצאה מכך שהתקציב הוגדל, הוחלט על פעימה שנייה לעצמאים.

מירי סביון: גם הפעימה הזאת יועדה בעיקרון לאוכלוסיית העצמאים, אבל הפעימה הזאת גם הורחבה וגם הוגדלה, הורחבה מבחינת אוכלוסיית הזכאים, הוגדלה במידה ניכרת, כשאחת האוכלוסיות המשמעותיות שנכנסו אל תוך הפעימה השנייה היא אוכלוסיית בעלי שליטה, זאת אומרת אותם בעלי עסקים שבחרו לנהל את עסקיהם באמצעות חברה.

מירי סביון: אז הפעימה השנייה הזאת חלה גם עליהם, וגם בכלל הורחבה האוכלוסייה מבחינת גובה ההכנסה שאפשר עדיין להגיש תביעה בגינה.

מירי סביון: הפעימה השנייה לעצמאים ולבעלי שליטה, החישוב שלה הוא 70% מן ההכנסה החודשית העסקית הממוצעת לשנת 2018, אבל זה 70% ולא 65% כמו בפעימה הראשונה, והמענק המרבי הוא עד 10,500 שקל, שזה דומה מאוד לדמי האבטלה המרביים שיש.

מירי סביון: זאת אומרת שעצמאים, למעשה אם הם זכאים לשתי הפעימות, יכולים לקבל בפעימות לעצמאים גם 6,000 שקלים וגם 10,500 שקלים.

מירי סביון: הפעימה השנייה לעצמאים שולמה החל מ-6 במאי, ואילו לבעלי שליטה – מסיבות תפעוליות, שלקח זמן למערכות להתארגן ולקבל מידעים שהיינו צריכים, מ-21 במאי גם בעלי שליטה מקבלים את הפעימות האלה.

יואל רזבוזוב: בעלי שליטה קיבלו רק את הפעימה השנייה?

מירי סביון: רק את הפעימה השנייה.

מירי סביון: תיכף אגיע, כי גם בפעימה השלישית החברות שלהם יכולות להיות זכאיות.

מירי סביון: בנוסף לזה התקבלה במקביל החלטת ממשלה, שקובעת גם מענק לפעימה השלישית.

מירי סביון: אחלק אותו כי הוא יכול להיות קצת מורכב, ואז גם אתייחס לסכומים למימושים.

מירי סביון: הפעימה השלישית – חילקנו את זה בין עסקים קטנים שהם עד 300,000 שקלים מחזור שנתי בשנת 2019 לבין עסקים שהמחזור שלהם קצת יותר גדול.

מירי סביון: הרעיון שעומד מאחורי הפעימה השלישית הוא בעצם לתת לעסקים מענק שהוא השתתפות של המדינה בהוצאות שלהם, בדיוק אותן הוצאות שאתה לא יכול לחסוך.

מירי סביון: בדרך כלל כשעסק נסגר או הפעילות שלו יורדת – כמו בדוגמאות שנתתם: אולמות שמחה, מסעדות, חברות הסעות – אז יש הוצאות שאתה חוסך.

מירי סביון: אם הוצאת עובדים לחל"ת, אם אתה מסעדה ולא קנית אוכל אז זה הוצאות שאתה חוסך וממילא ההוצאות יורדות.

מירי סביון: אבל יש הוצאות שאתה לא יכול לחסוך: שכר דירה, הוצאות ריבית, הוצאות שיש לך אותן.

מירי סביון: לכן המדינה נותנת לך מענק השתתפות בהוצאות והוא מחושב – יש איזו נוסחה על סמך הניסיון שלנו שנותנת כיסוי טוב בצורה סטטיסטית.

מירי סביון: היה חשוב לנו לעשות חישוב נורמטיבי כדי שנוכל לשחרר את הכספים מהר, ותיכף נראה כמה מהר אנחנו משחררים אותם.

מירי סביון: לעסקים הקטנים המענק הזה – שוב, אם מדברים על עסק שהמחזור השנתי שלו הוא נניח 100,000 שקל, אנחנו מדברים על מחזור חודשי שהוא פחות מ-10,000 שקלים, אז אנחנו לא צריכים פה חישוב מסובך, ואז יש סכומים קצובים, עד 300,000 שקלים.

מירי סביון: זה יכול להיות 700 שקלים לעסק שהמחזור שלו הוא עד 100,000 שקלים; 1,875 שקלים לעסק שהמחזור שלו בין 100,000–200,000 שקלים; ו-3,025 שקלים לעסק שהמחזור שלו הוא 300,000 שקלים.

מירי סביון: צריך לזכור שכאשר מדברים על עסקים קטנים – אני אומרת שוב: זו פעימה שלישית שנוספת לפעימה השנייה בעסקים הקטנים.

מירי סביון: בעסקים הגדולים הפעימה השלישית יכולה להגיע לסכומים הרבה הרבה יותר גבוהים.

מירי סביון: היא יכולה להגיע עד לסכום של 400,000 שקלים.

יואל רזבוזוב: מה זה עסק גדול?

מירי סביון: עסק גדול הוא עסק שהמחזור שלו בין 300,000 שקל לבין 20 מיליון שקל.

מירי סביון: הפעימה השלישית מחושבת לפי נוסחה שבודקת כמה הוצאות העסק יכול לחסוך וכמה לא ובהתאם למחזור שלו בתקופת הבסיס ולמידת הפגיעה אנחנו משלמים לו מענק.

יואל רזבוזוב: הפעימה השלישית – על איזה חודש מדובר?

יואל רזבוזוב: כדי שנבין מי נכנס לזה.

מירי סביון: אציג קצת נתונים ואז ניכנס יותר לפעימה השלישית, אם תרצו.

מירי סביון: דבר נוסף, הזכאות לכל אחת מן הפעימות מותנית בזה שהייתה ירידה במחזור העסקים.

מירי סביון: בפעימה הראשונה והשלישית – בין מרץ–אפריל 2019 למרץ–אפריל 2020 ירידה של לפחות 25%.

מירי סביון: בפעימה השנייה הרחבנו את הבדיקה של ה-25% בין מרץ ליוני 2020 לעומת 2019.

מירי סביון: מכיוון שהתקציב מוגבל ורצינו לתת מענקים למי שנפגע יותר דרשנו פגיעה של לפחות 25% בשביל לקבל את הזכאות.

מירי סביון: לגבי הפעימה השלישית לעסקים שהם מעל 300,000 שקלים – ותיכף נציג את כל הדברים – המודל קצת יותר מורכב.

מירי סביון: ככל שהפגיעה בעסק גדולה יותר גם שיעור המענק גדול יותר.

מירי סביון: זאת אומרת, אם הפגיעה היא בין 25%–40% המענק מצומצם יותר באחוזים, ואם הפגיעה היא מעל 80% אפשר להגיע למענק שהוא בשיעור 15% ממחזור הבסיס בשנת 2019.

מירי סביון: מבחינת המימושים שלנו נכון להיום בבוקר – והנתונים משתנים ברובם – לגבי הפעימה הראשונה לעצמאים, שהיא עד 6,000 שקלים והחל מ-2 באפריל, עד היום מימשו אותה כ-230,000 עצמאים.

יפעת שאשא ביטון: מתוך כמה שהם בפוטנציאל מימוש?

מירי סביון: אסביר.

מירי סביון: הפוטנציאל שלנו הוא סדר גודל של 270,000–280,000 אבל הפוטנציאל הזה כולל את כל העסקים שהם בתוך האוכלוסייה שהיא בפוטנציאל הזכאות.

מירי סביון: זה אנשים שההכנסה שלהם היא בתוך התקרות שקבענו, שבאמת עונים לדרישות הבסיסיות, אבל לא בטוח שכל האוכלוסייה הזאת אכן נפגעה בשיעור של 25% לפחות.

מירי סביון: חשוב לי לציין לגבי כל הפעימות האלה, גם הפעימה הראשונה וגם הפעימה השנייה, שאנחנו שלחנו הודעות סמס לכל מי שמבחינת הרישומים שלנו נמצא בתוך אוכלוסיית היעד, זאת אומרת שההכנסות שלו הן בתוך הטווחים שאמרנו וזיהינו שהוא עוד לא הגיש בקשה, שלחנו לו הודעת סמס: "שים לב, יש לך אפשרות להגיש את הבקשה", כדי לעודד אנשים לקבל את הזכאות שלהם.

מירי סביון: עד היום לגבי הפעימה הראשונה אישרנו לתשלום 900 מיליון שקלים.

מירי סביון: כמעט כל הסכום הזה כבר נמצא אצל האנשים.

מירי סביון: מלכתחילה הערכנו את הפעימה הזאת עד מיליארד שקלים, כך ששיעור המיצוי מאוד מאוד קרוב.

מירי סביון: אני חייבת להגיד שבימים האחרונים מספר הבקשות בפעימה הזאת הולך ויורד, המספר לא משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: תיכף תהיה לי שאלה.

יפעת שאשא ביטון: תגידי לנו את הנתונים של הפעימה השנייה והפעימה השלישית, מה המימוש לעומת הפוטנציאל.

מירי סביון: הפעימה השנייה, שכוללת עצמאים ובעלי שליטה – עד עכשיו הגישו לנו 337,000 עצמאים ושילמנו כאן בערך 1.83 מיליארד שקל.

יפעת שאשא ביטון: 337,000 מתוך כמה פוטנציאל?

מירי סביון: מתוכם קצת יותר מ-21,000 אנשים – זה בעלי שליטה.

מירי סביון: האוכלוסייה הכוללת יכולה להגיע ל-480,000 אנשים, אבל זה אוכלוסייה בפוטנציאל, זה לא אומר שזה אוכלוסייה שאכן המחזור שלה נפגע ב-25% אלא מי שנמצא בתוך הטווח הזה.

מירי סביון: בפעימה השנייה ירידת המחזור שנדרשת, מבחן הירידה בשיעור של 25% מן המחזורים הוא לתקופה מרץ עד יוני.

מירי סביון: כרגע מי שמבקש את המענק בעצם מצהיר לנו ואומר שלהערכתו הירידה תהיה בשיעור של 25%, אבל גם הוא וגם אנחנו עוד לא יודעים כמובן מה תהיה הירידה בסופו של דבר.

יואל רזבוזוב: איך בודקים את זה?

מירי סביון: הבדיקה תהיה בדיעבד.

יואל רזבוזוב: אתם משלמים להם עכשיו ואז מקסימום תגבו בחזרה?

מירי סביון: אנחנו משלמים עכשיו על סמך ההצהרה שלהם, שאדם אומר שהמחזור ירד לפחות ב-25%.

מירי סביון: אגב מי שהמחזור שלו נפגע בהיקף גדול מאוד במרץ–אפריל כבר יודע שהוא ייפגע.

מירי סביון: מי שנפגע ביותר מ-50% כבר יודע שהפגיעה כנראה תהיה כזאת.

מירי סביון: כאן שילמנו 1.83 מיליארד שקלים.

מירי סביון: לפעימה השלישית של העסקים הקטנים, עד 300,000 שקל, שבעצם משולמת ביחד עם הפעימה השנייה, זאת אומרת, בעל עסק שנכנס ומבקש פעימה שנייה אנחנו כבר אומרים לו: שים לב, יש לך זכאות גם לפעימה השלישית.

מירי סביון: שילמנו ל-213,000 איש עוד 318 מיליון שקלים.

מירי סביון: זה אומר שבכל שלוש הפעימות הללו, כלומר השתיים הראשונות ועוד השלישית הקטנה יותר, שילמנו כבר יותר מ-3 מיליארד שקלים.

מירי סביון: לגבי הפעימה השלישית היותר מורכבת לעסקים שהם מ-300,000 ועד 20 מיליון, עד עכשיו שילמנו ל-44,000 עסקים.

מירי סביון: זו פעימה שפועלת בערך שבועיים.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים גם על מאי–יוני?

מירי סביון: סליחה, מרץ–אפריל 2020 לעומת מרץ–אפריל 2019.

יפעת שאשא ביטון: זה לא לוקח בחשבון את החודשים אפריל ומאי.

מירי סביון: תיכף אתייחס גם לחודשים הבאים.

מירי סביון: כאן שילמנו כבר יותר מ-800 מיליון שקלים.

מירי סביון: בכל רגע שנכנסים למחשב אנחנו רואים את השינוי.

מירי סביון: ציינתם נכון, הפעימה הזאת מותנית בהגשת הדיווחים של החודשים מרץ–אפריל 2020, כלומר כדי לקבל אותה וכדי לוודא שבאמת יש ירידת מחזורים אנחנו דורשים שתהיה הגשה של הדיווחים של מרץ–אפריל, כאשר למעשה כבר עבר המועד, היה צריך כבר להגיש את הדיווחים האלה.

מירי סביון: ביקשתי שאמיר דהן וניבה משיח יגיעו לכאן כדי שנראה לכם את תהליך ההגשה כי מבחינתנו חשוב לי לציין שמרגע שקיבלנו את המשימה הזאת עלינו, מעבר לזה שעבדנו קשה מאוד כדי שהמערכות יעלו לאוויר כמה שיותר מהר ויעמדו לרשות הציבור, חלק מהחשיבה שעשינו היא איך לעזור לאזרחים למצות את הזכויות שלהם, וזו לא הייתה אמירה מן הפה אל החוץ.

מירי סביון: אני חושבת שהמספרים האלה שאנחנו מדברים עליהם מעידים על הכוונה.

מירי סביון: אפשר לראות כאן שבתקופות קצרות מאוד מדובר על מיצוי זכויות של מאות אלפי שקלים.

יפעת שאשא ביטון: כל הכספים האלה שדיברת עליהם, אלה כספים שנמצאים בחשבונות בנק של האנשים?

מירי סביון: כן, אלה כספים שכבר הגיעו, אלה כספים שאישרנו לתשלום.

מירי סביון: אולי יש סכומים מסוימים שנמצאים במעבר אבל זה בשוליים.

יפעת שאשא ביטון: שאלה נוספת, ברשותכם: יש פה קבוצה שלמה שנפלה לנו בין הכיסאות, כי אם אנחנו מסתמכים על חשבונות או דוחות של 2018, כל אלה שפתחו עסקים ב-2019 או סמוך ל-2020 נפלו בין הכיסאות.

מירי סביון: את מעלה נקודה חשובה מאוד שעלתה במהלך הדברים.

מירי סביון: לגבי שתי הפעימות הראשונות, בהרבה דברים הקבלנו אותם לדמי אבטלה, זאת אומרת כדי לקבל את המענק דרשנו שהעסק יהיה פעיל לפחות חצי שנה, שיהיה איזשהו רקורד שלו.

מירי סביון: את צודקת, בהחלט יש עסקים שנפתחו ב-2019 ואז אין דוח של 2018.

מירי סביון: לכן בתוך החקיקה עדכנו שלגבי עסקים חדשים שנפתחו ב-2019, וגם לגבי עסקים שנפתחו ב-2018 אפילו, אנחנו מתבססים על ההכנסות – לגבי העסקים שנפתחו ב-2019 בוודאי אני מתבססת על דוח 2019.

מירי סביון: לכן גם פתחנו מוקדם מאוד השנה את האפשרות לדווח על דוחות 2019.

מירי סביון: עוד יותר מזה, מי שרוצה להגיש את הבקשה לפעימה הראשונה ועדיין לא הגיש את דוח 2019, הוא יכול להגיש וברגע שהדוח יוגש הוא יקבל את המענק.

יפעת שאשא ביטון: עדיין יש לנו קבוצה חלולה של אלה שפתחו עסקים בסוף שנת 2019 או בתחילת שנת 2020.

מירי סביון: לגבי הפעימה הראשונה, מכיוון שהיא שולמה בתחילת אפריל ודרשנו ותק של שלושה חודשים אז זה ניתן לעסקים שנפתחו עד 1 בספטמבר 2019.

מירי סביון: הפעימה השנייה שכבר זזה, הדרישה הייתה שהעסק נפתח עד 1 באוקטובר 2019.

מירי סביון: הפעימה השלישית, שאמיר כהן תיכף יציג אותה, מתייחסת בעצם לעסק שנפתח עד תחילת השנה הזאת, כלומר היה פעיל בינואר–פברואר ואז יש לו כבר הכול.

יפעת שאשא ביטון: הפעימה השלישית היא אותה פעימה שמסייעת בכיסוי הוצאות.

מירי סביון: אבל היא הפעימה לעסקים הגדולים הכי משמעותית, כי המספרים שהצגתי קודם זה לעסקים שהמחזור שלהם עד 300,000 שקלים, זה עד 25,000 שקלים בחודש, אבל עסקים עם מחזורים של מאות אלפי שקלים יכולים להגיע פה לסכומים הרבה יותר משמעותיים, עד 400,000 שקלים.

יואל רזבוזוב: היא תהיה תקפה גם למאי–יוני או שאנחנו מדברים רק על מרץ–אפריל?

מירי סביון: כרגע החלטת הממשלה בודקת מחזור מרץ–אפריל לעומת מרץ–אפריל בשנה הקודמת.

מירי סביון: כאשר ההחלטה הזאת עלתה לאוויר קיימנו שיח עם בעלי עסקים, גם באמצעות הלשכות המקצועיות: לשכת רואי חשבון, יועצי מס וכן הלאה, ועלה הנושא - - -

יפעת שאשא ביטון: סליחה שאני עוצרת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה את השורה תחתונה בתשובה ולא את כל התהליך כי אנחנו מוגבלים בזמן.

מירי סביון: אנחנו כרגע ממליצים להביא לתיקון את האפשרות למדוד את הפגיעה במחזור על פני החודשים מרץ–יוני למי שלא נפגע במידה רבה במרץ–אפריל בגלל שהוא מדווח לדוגמה על בסיס מזומן ואז הפגיעה בהכנסות נדחתה למועדים מאוחרים יותר.

יואל רזבוזוב: אבל מי שנפגע בין מרץ–יוני, במשך כל החודשים נפגע, גם עכשיו כשהוא חזר לעבוד הוא עדיין בהפסדים.

מירי סביון: הבדיקה תהיה על הפגיעה במחזורים בין מרץ–יוני 2020 למרץ–יוני 2019.

יואל רזבוזוב: ואז הוא יכול להגיע לפיצוי גבוה.

מירי סביון: הבסיס עדיין יהיה לפי מחזור של חודשיים, אבל במקום לחשב את החודשיים כבסיס מרץ–אפריל זה יהיה המחזור של ארבעה חודשים לחלק בשתיים.

יואל רזבוזוב: אז זה לא יהיה עוד מענק.

מירי סביון: כרגע המענקים הם בהתאם לתקציב שניתן להם, ואנחנו כרגע נותנים את זה בפעימה אחת.

מירי סביון: זה עניין של תקציב והחלטה.

מירי סביון: החישוב פשוט יתפרש על פני ארבעה חודשים.

מירי סביון: אשמח מאוד, כי בשביל זה ביקשתי שאמיר דהן וניבה משיח יגיעו, שהם יציגו.

יפעת שאשא ביטון: אשמח שזה יהיה בקצרה כי יש לנו עוד אנשים שרוצים לדבר ופשוט לא מאשרים לנו להמשיך את הדיון בזמן המליאה.

מירי סביון: ביקשתם לראות את התהליך וחשוב לנו שתראו את הפשטות.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

מירי סביון: נציג את זה ממש מהר.

מירי סביון: נתחיל מהצגה של הפעימה הראשונה והפעימה השנייה.

מירי סביון: אשאיר לכם עלונים שאנחנו הכנו, הם תורגמו גם לשפה הערבית, מה שאפשר לקבל בכל מקום, וגם במשרדים שלנו יש אנשים שמסייעים למי שרוצה.

מיקי לוי: מה עם התאריכים?

מיקי לוי: יש שלושה נושאים שביקשתי בהם לדחות את התאריכים.

מירי סביון: לגבי הדחייה – אנחנו כרגע לא חושבים שיש צורך בדחייה.

מירי סביון: בפעימה הראשונה אנחנו רואים שיש ממש ירידה משמעותית מאוד, כמעט לא מוגשות בקשות חדשות.

מיקי לוי: אבל יש עוד חמישה ימים.

מירי סביון: בכל מקרה, מי שכרגע לדוגמה לא הגיש עדיין את דוח 2019, נניח שזאת יכולה להיות סיבה לכך שעדיין לא מגישים, יכול להגיש את הבקשה וברגע שהדוח יוגש אנחנו נשלים.

מירי סביון: הכוונה מלכתחילה הייתה לתת תקופה קצובה.

מירי סביון: תיכף תראו – פשוט מאוד להגיש את הבקשה הזאת, אין צורך בסיוע של איש מקצוע.

מירי סביון: לכן אנחנו לא חושבים שיש טעם.

מירי סביון: זה סחבת מיותרת.

מירי סביון: לגבי הפעימה השנייה יש עוד חודש ולגבי הפעימה השלישית יש עוד חודשיים.

מירי סביון: אם נחשוב שיש צורך נבחן את זה.

מירי סביון: כרגע לא נראה לנו שיש צורך.

מירי סביון: לגבי הפעימה הראשונה אנחנו ממש רואים שאנשים ממצים את הדברים.

מיקי לוי: אם יוגשו בקשות אחרי 10 ביוני?

יפעת שאשא ביטון: על דוחות של 2019?

מירי סביון: צריך להגיש את הבקשה עד 10 ביוני, וברגע שיוגש הדוח היא תאושר.

מירי סביון: יש מועדים לדברים.

יפעת שאשא ביטון: בואו נראה, כי אם הפרוצדורה פשוטה אז חבל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

ניבה משיח: אתם רואים כרגע את מסך הכניסה של האזור האישי ברשות המסים.

ניבה משיח: יש כאן קובייה בולטת: "מענק לעסקים לתקופת הקורונה".

ניבה משיח: לחיצה עליה מביאה את הלקוח למסך שמראה לו את המצב שלו בכל שלוש הפעימות.

ניבה משיח: בפעימה השלישית הכוונה לפעימה הקטנה, מה שמירי סביון ציינה קודם.

ניבה משיח: אם הוא לא זכאי הוא מקבל כאן כבר פירוט מה הסיבה, למה הוא לא זכאי לאותה פעימה ספציפית.

יפעת שאשא ביטון: אבל הוא צריך לעשות איזה תהליך כדי להבין אם הוא זכאי או לא.

ניבה משיח: לא, הוא לא צריך לעשות כלום.

ניבה משיח: אנחנו עשינו את כל החישובים מראש.

ניבה משיח: אני מזמינה כל אחד מכם, כנסו לאתר רשות המסים, כנסו לאזור האישי ותסתכלו על עצמכם.

יואל רזבוזוב: אפשר להיכנס עכשיו?

ניבה משיח: כן, אפשר.

ניבה משיח: זו דוגמה למישהו שהוא כן זכאי.

ניבה משיח: הוא מקבל כאן את הנוסח.

ניבה משיח: קודם כול הוא רואה בשורה הראשונה, במקרה הזה הוא זכאי ל-2,328 שקלים.

ניבה משיח: זו ההצהרה שהוא ממלא, ארבעה קליקים: העסק שלי היה פעיל לפחות בכל התקופה, להערכתי צפויה ירידה של 25%.

ניבה משיח: הוא פשוט מסמן קליק, קליק, קליק, קליק ולוחץ פה, ממלא את השם שלו ולוחץ על כפתור "הבא".

ניבה משיח: מבחינתו זו הייתה ההצהרה לפעימה הראשונה.

ניבה משיח: אותו דבר לפעימה השנייה.

ניבה משיח: הניסוח קצת שונה, הסכומים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה אותו מכניזם.

ניבה משיח: בדיוק, הכול אותו דבר.

ניבה משיח: מסמן, לוחץ על הכפתור "הבא".

ניבה משיח: בסיטואציה הזאת הוא יכול להצהיר על הפעימה הזאת והוא יכול לא, מפני שיש מי שאמרו: הדוח שלי עדיין לא שלם, אני רוצה להשלים אותו, אני מעדיף לחכות עוד שבוע–שבועיים ואז להגיש בקשה.

ניבה משיח: זאת אומרת, נתנו גם אופציה שהוא לא חייב, הוא יכול להצהיר רק על חלק מן הפעימות.

יפעת שאשא ביטון: תוך כמה זמן מהרגע שזה אושר הוא מקבל את הכסף?

ניבה משיח: רק עוד שנייה ברשותך.

ניבה משיח: הגיע לפעימה השלישית – בדיוק אותו דבר.

ניבה משיח: לאחר שהוא מילא את שלוש הפעימות הוא מגיע לשלב שבו אנחנו מראים לו את הסיכום הכולל, כמה מגיע לו על כל פעימה.

ניבה משיח: אלה פרטי חשבון הבנק שלך שקיימים אצלנו ועכשיו אתה יכול או להמשיך עם החשבון הזה או לשנות.

ניבה משיח: אם הוא ממשיך עם החשבון שקיים אצלנו, תוך יומיים הוא מקבל את הכסף לחשבון הבנק.

ניבה משיח: אם הוא בוחר לשנות את חשבון הבנק, הוא ממלא פה את הפרטים של חשבון הבנק שלו ואנחנו מעבירים את הפרטים של החשבון אל מסב לצורך אימות.

ניבה משיח: התהליך הזה של אימות החשבון אורך שלושה ימים, זה בנוסף ליומיים שספרתי קודם.

ניבה משיח: זאת אומרת שבמקסימום תוך חמישה ימים הכסף בחשבון.

ניבה משיח: זה כל התהליך, רבותי.

ניבה משיח: פה הוא כבר מקבל אישור ובזה מבחינתו נגמר.

יפעת שאשא ביטון: אז אין מה להאריך, מיקי לוי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: אם זה הסיפור ואם הוא יכול להגיש את הדוח אחר כך אז אני חושבת שזה מספיק.

מיקי לוי: אדאג שמי שיאחר את המועד של 10 ביוני - - -

יפעת שאשא ביטון: נילחם עליו.

מירי סביון: אתה תדאג שהם יגישו בזמן.

מירי סביון: אתה תגיד לציבור שהיום ראיתם בוועדה שהתהליך פשוט.

מיקי לוי: אני מכיר את התהליך כבר יותר מחודש, נכנסתי אליו.

מיקי לוי: בהתחלה זה היה די מסובך.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת לוי, אין סיבה להאריך.

יפעת שאשא ביטון: אם התהליך כל כך פשוט ואם ממילא הוא יכול להגיש את הדוח של 2019 כדי שזה יאושר לו אחרי המועד הזה, אני לא מוצאת סיבה למה לא להיכנס לאתר ולעשות את הדבר הזה במשך שתי דקות ולהבטיח את המקום.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני כן רוצה לקבל התייחסות לפני שאני מעבירה את רשות הדיבור לנציג של בעלי העסקים הגדולים.

מירי סביון: הבאנו גם את התהליך של הפעימה השלישית, שאומרים שהיא נורא מורכבת.

מירי סביון: נשמח אם תראו גם אותה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפחות להספיק בדיון הזה לקבל תשובה על הנושא של הארכת החל"ת ליוני, הגמשת החל"ת.

מירי סביון: זה הביטוח הלאומי.

יפעת שאשא ביטון: נציגי הביטוח הלאומי נמצאים איתנו?

יואל רזבוזוב: זה מחייב לערוך על זה עוד דיון.

יפעת שאשא ביטון: אעשה דיון המשך, בסדר.

יפעת שאשא ביטון: נעשה את זה כבר ביום שני, דיון המשך על הנקודות האלה, כדי שנקבל תשובות על הכול.

יפעת שאשא ביטון: תראו לנו את הפעימה השלישית.

מיקי לוי: סליחה, אני צריך ללכת לערוץ הכנסת.

ניבה משיח: אתה ראית את הפעימה השלישית?

יפעת שאשא ביטון: אני אתווך לו את זה.

יפעת שאשא ביטון: הוא סומך עליי.

מיקי לוי: אל תדאגי אני משאיר את יואל ואת יפעת.

מירי סביון: נשמח מאוד להציג.

מירי סביון: חשוב לראות את התהליך שבנינו כאן.

 << אורח >> אמיר דהן: הפעימה השלישית, כפי שאמרה מירי סביון, יש בה סכומים קצת יותר גבוהים, עד 400,000 שקלים.

 << אורח >> אמיר דהן: כאן צריך להכניס קצת יותר נתונים.

 << אורח >> אמיר דהן: קודם כול יש כאן, כפי שאתם רואים, צפייה בנתוני הבקשה.

 << אורח >> אמיר דהן: אחרי שהוא מגיש את הבקשה תמיד הוא יכול להיכנס למערכת ולהסתכל על הבקשה שלו ולראות את הסטטוס, זה דבר חדש שהכנסנו היום.

 << אורח >> אמיר דהן: כאן זה המסך שיש בו את ההחלטה המינהלית ודברי ההסבר.

יפעת שאשא ביטון: כלומר זה היה מורכב עד היום, והיום טייבתם את זה?

 << אורח >> אמיר דהן: לא.

 << אורח >> אמיר דהן: הוספנו היום אפשרות לראות את מה שהגשת בעבר.

 << אורח >> אמיר דהן: צריך לזכור שהמערכת הזאת נבנתה בשלושה שבועות עם אינטגרציה של קרוב ל-100 ממשקים אחרים.

 << אורח >> אמיר דהן: לא פשוט לבנות מערכת מהרגע להרגע.

 << אורח >> אמיר דהן: קראתי את הנתונים.

 << אורח >> אמיר דהן: אני ממשיך.

 << אורח >> אמיר דהן: כאן צריך להכניס את מספר התיק שלי.

מירי סביון: אלה נתוני דמה, לא אמיתיים.

מירי סביון: הוא מקליד את מספר התיק אבל אנחנו לא מראים נתונים אמיתיים של מישהו.

 << אורח >> אמיר דהן: אלה לא הנתונים האמיתיים של העסק.

 << אורח >> אמיר דהן: זה רק מספר התיק.

יואל רזבוזוב: מה הקריטריונים לקבל את ה-400,000 שקלים?

מירי סביון: זה תלוי במחזור הבסיס.

מירי סביון: בעיקרון המקסימום שאפשר לקבל הוא 15% ממחזור מרץ–אפריל 2019.

מירי סביון: עסק שהמחזור שלו היה 2 מיליון שקל - - -

יואל רזבוזוב: אם הוא הגיע להסדר על ההוצאות אז משלמים לו עדיין את הסכום?

יואל רזבוזוב: האם מסתכלים על זה?

מירי סביון: ההוצאות נבחנות בתוך הנוסחה.

מירי סביון: זה נובע מנוסחה.

מירי סביון: בסופו של דבר המקסימום בתוך הנוסחה הוא 15% ממחזור מרץ–אפריל 2019.

יואל רזבוזוב: מעניין מה אתם מכניסים בנוסחה.

 << אורח >> אמיר דהן: אלה הפרטים האישיים שצריך למלא.

 << אורח >> אמיר דהן: בשלב הבא צריך להכניס שלושה נתונים: מה היה המחזור שלך בשנת 2019, מחזור מרץ–אפריל 2019 ומחזור מרץ–אפריל 2020.

 << אורח >> אמיר דהן: למה אנחנו נותנים לו להכניס נתונים ולא שואבים אותם בעצמנו?

 << אורח >> אמיר דהן: כי יש עסקים שיש להם עסקאות הוניות או עסקאות חד-פעמיות או עסקאות שהם רוצים לנטרל.

 << אורח >> אמיר דהן: במרץ–אפריל 2020 קיבלתי הכנסה ממישהו שהיה חייב לי כסף משנה שעברה וזה לא הכנסה של הפעילות של העסק שלי.

 << אורח >> אמיר דהן: אם אכניס את המחזור האמיתי של מע"מ בסופו של דבר אקבל פיצוי נמוך יותר.

 << אורח >> אמיר דהן: אז הוא יכול לקזז את הסכום הזה מתוך המחזור שהוא מכניס.

 << אורח >> אמיר דהן: ברגע שהוא מכניס המחשב אומר לו: זו התוצאה שמגיעה לך לפי הנתונים שהגשת.

יפעת שאשא ביטון: כלומר זה לא מגובה במסמכים, זה מבוסס על הצהרה של אדם.

 << אורח >> אמיר דהן: ב-80% מן המקרים זה לא מגובה במסמכים, לא צריך לצרף שום דבר, למעט איחודי עוסקים, עסקים באילת שלצערי לא מדווחים על מע"מ אז אנחנו לא יכולים לראות את המע"מ שלהם ולכן הם צריכים לצרף מסמכים, מלכ"רים, וזהו למיטב זיכרוני.

 << אורח >> אמיר דהן: כל שאר העסקים לא צריכים לצרף שום דבר.

 << אורח >> אמיר דהן: עושים גם הצהרות, כפי שניבה משיח הראתה בפעימה הראשונה והשנייה, יש ארבע הצהרות שהם צריכים לסמן, לעשות אישור והם מקבלים מספר תביעה.

 << אורח >> אמיר דהן: התשלום הוא – ב-80% מן המקרים אנחנו משלמים תוך שבוע.

 << אורח >> אמיר דהן: יש לנו 20% מן המקרים, אפילו קצת פחות, שעולים לבדיקה בגלל שאנחנו רואים שהעסקים מגישים בקשה אך הם סגרו את העסק בדצמבר 2019 ותובעים 400,000 שקל.

 << אורח >> אמיר דהן: בסוף אנחנו רוצים לכוון את הכסף למי שבאמת מגיע לו ולא למי שסגרו את העסק או שהייתה להם עסקה חד-פעמית במרץ–אפריל או כל מיני דברים כאלה.

 << אורח >> אמיר דהן: כרגע המערכת מנתבת – 80% ויותר מן התיקים כבר שולמו, אנחנו ב-77% גמר טיפול, למעט כמה בקשות שהגיעו ביומיים האחרונים, שזה בכל יום עובר הרצה, ויש תיקים שעלו לתוכנית עבודה וגם הם נבדקים און-ליין.

יפעת שאשא ביטון: כלומר גם זה פשוט יחסית, לפחות על פי מה שאתם מציגים, למעט אותם גופים ששם צריך להציג גם מסמכים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אתן את רשות הדיבור לרוני אירני, נציג העסקים הגדולים, ואחר כך נפנה למי שירצה להתייחס בזום אל מה שהיה עד עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון המשך ביום שני הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה רוני.

רוני אירני: תודה רבה.

רוני אירני: גם אנחנו מברכים אותך על כניסתך לתפקידך.

רוני אירני: שמי רוני אירני.

רוני אירני: אני הבעלים של חברת פקטורי 54, זה קבוצה של חברות שמייצגת מותגים בין-לאומיים, בעלת חנויות ברחבי הארץ, וגם מפיצים סחורה.

רוני אירני: אני מעסיק 1,500 עובדים.

רוני אירני: זה עסק שקיים 30 שנים.

רוני אירני: זה עסק שהקמתי עם המשפחה ואני המנכ"ל והבעלים של העסק.

רוני אירני: מה שקרה, כאשר מדינת ישראל הודיעה לכולם שיוצאים לסגר זה היה באמת שבר גדול מאוד וגם אני, כמו עסקים אחרים, הייתי בדילמה גדולה מאוד מה לעשות.

רוני אירני: אני מעסיק 1,500 עובדים, מתוכם 500 עובדי מטה שהשכר שלהם יחסית גבוה מאוד, הרבה יותר משכר המינימום.

רוני אירני: הסתכלתי אל העובדים האלה בעיניים ויחד עם חברי ההנהלה הגענו למסקנה שאני לא מסוגל לשלוח את האנשים האלה לחל"ת.

רוני אירני: זו החלטה כבדה מאוד, יש לה ערך כלכלי של הרבה מאוד מיליונים.

רוני אירני: ברגע שהתקבלה ההחלטה – אפשר להגיד שזו הייתה החלטה אמיצה, או מישהו אחר יכול להגיד שזו החלטה טיפשית, כי אתה לא יודע לאיזה עומק של משבר אתה נכנס – עמדתי והתחייבתי בפני העובדים שאף אחד לא יפוטר.

רוני אירני: ל-500 האנשים האלה יש התחייבויות, הם לא יכולים לעמוד ב-7,000 שקל משכורת שהם מביאים הביתה, 10, 20 ו-30 ויש כאלה גם יותר, והם יכולים להתרסק.

רוני אירני: כמובן שהעובדים באו בעצמם – זה הדבר הנפלא – ואמרו שהם גם רוצים לוותר על חלק מן השכר.

רוני אירני: זה התקבל בברכה.

רוני אירני: העובדים שמרוויחים מתחת ל-10,000 שקל נשארו בשכר שלהם.

רוני אירני: כמובן שכאשר עושים מהלך כזה האחדות בעסק, העוצמה של העסק היא הרבה יותר משמעותית וגם האתוס של העסק חזק מאוד.

רוני אירני: אני רואה בכל הדיונים, ונפגשתי גם עם שרים ובזום עם ראש הממשלה, כל הזמן חוזר הרעיון: בואו נעזור – משתמשים במונח לעזור, שהוא צורם לי מאוד – בואו נעזור לעסקים.

רוני אירני: גם אומרים: יש פה תקופה קשה מאוד של חודשיים, את דיברת על זה.

רוני אירני: אמנם אני מענף האופנה אבל אין ספק שכל העסקים סובלים בקומבינציה זו או אחרת מסימפטומים דומים.

רוני אירני: בעסק שאני מנהל יש מלאי שהזמן עובד לרעתו, סחורה של סאן לורן אחרי 3–4 חודשים שווה 70% פחות, וכך גם הרבה מותגים אחרים: דיזל וכן הלאה.

רוני אירני: הם לא מחזיקים זמן רב במדף.

רוני אירני: לוקחים קומבינציה של ירידת ערך מלאי, שאי אפשר למכור אותו, והורדות במחיר.

רוני אירני: היום אם תסתכלו באתר שלי לדוגמה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא הייתה לכם בכלל מכירה אינטרנטית?

יפעת שאשא ביטון: הרבה רשתות אופנה מכרו באינטרנט, אגב דווקא אלה שצעקו.

רוני אירני: אספר.

רוני אירני: בתקופת הקורונה, בחודש וחצי הזה הייתה לי ירידה של 85% מן הפעילות שלי.

רוני אירני: 500 העובדים שהשארתי בעסק סיפקו לי מבחינת פרודוקציה מעט מאוד.

רוני אירני: לא היה פה תן וקח.

רוני אירני: אין ספק שהאתר עבד, אבל 15% בעסק עם הוצאות כאלה אדירות והתחייבויות כאלה זה כאין וכאפס.

יפעת שאשא ביטון: זאת נקודה חשובה.

רוני אירני: כשאני מוכר היום במחיר 15% זול יותר אני מלך, אני מוכר.

רוני אירני: מה קורה פה?

רוני אירני: כשאני מוכר – מול התפעול אני מפסיד.

רוני אירני: ירידה באחוז הרווח, ירידה במכירות ברמה של השנה וירידת ערך מלאי בספרים שהיא אמיתית, הקומבינציה הזאת, אם תחברי את שלושת הפרמטרים האלה, בעסק שאני מייצג ובעסקים דומים אחרים שווים בין 15%–20%.

רוני אירני: עסק טוב שהרוויח 5% יכול להפסיד בין 10%–15% מן המחזור שלו.

רוני אירני: ישבתי עם לא מעט עסקים, עשיתי אקסל וראיתי שהם פשוט לא מבינים לאיזו תהום הם נכנסים.

רוני אירני: מה שהולך לקרות, לצערי הרב, יש פה חוסר פרספקטיבה, חוסר הבנה לאן המשבר הזה הולך.

רוני אירני: אחד מדבר על התיירות, שני מדבר על ההסעות, שלישי מדבר על האופנה.

רוני אירני: הדיבור הוא מאוד מאוד מצומצם לגבי מה שקורה כרגע.

יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת שאני עוצרת אותך, פשוט תיכף תתחיל המליאה, אתה תשמע צלצול ויוציאו אותנו מפה.

יפעת שאשא ביטון: תגיד לי בשורה התחתונה, אתה מכוון לנושא של המענקים שנותנים לעובדים שיחזרו רק ביוני, אל מה שאמרתי בתחילת הדיון?

רוני אירני: אגיד משפט וחצי.

רוני אירני: מדינת ישראל – וצריכים להבין את זה אנשי משרד האוצר – שותפה ב-80% מן העסק שלי – 50% ברווח, מיסים של עובדים, מע"מ, הכול.

רוני אירני: אני שותף ב-20%.

רוני אירני: אני אחראי לכל ההפסדים.

רוני אירני: המדינה לא משקיעה כסף בעסק שלי והיא אחראית ל-80% מן הגלגל והרווח.

רוני אירני: מדינת ישראל צריכה להכיר ולהבין עובדה פשוטה מאוד: צריך לשמור על העסקים האלה כי העסקים האלה משלמים מיסים והעסקים האלה מחזיקים את העובדים.

רוני אירני: ברגע שיהיו פיטורים כל העובדים אצלנו יהיו על הגב של המדינה.

רוני אירני: אבא שלי הסביר לי: אדם שלא מבין את האינטרס שלו, אוי ואבוי.

רוני אירני: המדינה חייבת להבין את האינטרס שלה.

רוני אירני: אני חושב שהמדינה עשתה צעד מאוד מאוד יפה בעניין של מתן כסף לאנשים על עובדים שהם קולטים, זה צעד טוב, אבל הצעד שאני מגיע אליו, יפעת, מה שאמרת, הצעד של אנשים וחברות כמוני שאיבדו 85% מן המחזור שלהם והחזיקו עובדים ושילמו על זה מיליונים מקבלים היום מסר: המפטרים חכמים ואילו אלה שלא פיטרו טיפשים כי הם יישארו ריקים.

רוני אירני: הדבר הזה חייב להיות לו פתרון.

רוני אירני: הפתרון שצריך להיות הוא לא רק פיננסי.

רוני אירני: הפתרון הוא למוח, לנפש, כי יש פה משהו מקולקל, יש פה משהו לא בריא, יש פה משהו מקומם.

רוני אירני: בפעם הבאה מה שיקרה, כאשר רק יריחו את המשבר כולם ילחצו על הכפתור ויגידו: We are out, אנחנו מפטרים את כל העובדים.

רוני אירני: אני חושב שיש פה ציונות, מעבר למעות שנקבל פה, כי סך כל המעות שמקבלים פה בכל הענפים זה מתי מעט.

רוני אירני: המדינה חייבת להבין: אתם שותפים ב-80% מן העסקים.

רוני אירני: אם אתם לא תיתנו – העסק יקרוס.

יפעת שאשא ביטון: אומר לך בשתי מילים: אתה צודק.

יפעת שאשא ביטון: זו סוגיה שהעליתי גם בתחילת הדיון.

יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב אנחנו לא מספיקים להגיע לזה ויש עוד כמה נקודות נוספות שאנחנו רוצים להעלות.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי שיש כנראה דיון בסוגיית המענקים מחר בוועדת הכספים.

יפעת שאשא ביטון: אוכל לומר לך כך: אנחנו נעשה הכול כדי לתקן את העיוותים האלה ולהציף את הדברים על פני השטח, גם בוועדה הזאת וגם בוועדת הכספים.

יפעת שאשא ביטון: בשתי הזירות נעשה הכול כדי לראות איפה אנחנו יכולים למזער את הפגיעה במי שבאמת גילה נכונות, מטעמים של ערבות הדדית, של הומניות, של ציונות, של הרבה מאוד דברים טובים ובסופו של דבר משלם את המחיר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נטפל בזה.

יואל רזבוזוב: רוני אירני נותן דוגמה לעסקים גדולים.

יואל רזבוזוב: אפשר גם להם לתת גישה דיפרנציאלית, לבדוק את העסק לגופו, כי הוא עסק גדול, הוא מעסיק הרבה אנשים, לפי המחזור, ולבדוק את הבעיות שלו.

יואל רזבוזוב: לא לתת איזשהם פתרונות רוחב אלא לתת פתרונות נקודתיים וייחודיים, פתרונות דיפרנציאליים לכל עסק כזה.

יואל רזבוזוב: באמת אלה עסקים גדולים שמעסיקים המון עובדים ואנחנו לא יכולים לתת להם לקרוס, כי הם באמת בקריסה.

יואל רזבוזוב: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ירון גינדי רצה להתייחס, אז ממש במשפט.

יפעת שאשא ביטון: אני פשוט חוששת שיוציאו אותנו החוצה.

מירי סביון: אני חייבת רק לתקן משהו בעובדות.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה תתקני, ואז ירון גינדי, אם הוא עוד איתנו.

מירי סביון: לגבי הגשת דוח 2019, חידדו איתי תוך כדי הדיון: באותם מקרים שבהם נדרש דוח 2019 צריך שהדוח יוגש עד למועד הגשת התביעה.

מירי סביון: יכול להיות מצב שאנחנו לא נספיק לקלוט אותו בתוך המערכות וזה דבר שייקח זמן אבל כן צריך להגיש את הדוח עד לתום מועד הזכאות.

יפעת שאשא ביטון: עד 10 ביוני.

יפעת שאשא ביטון: אז צריך אולי לשקול להאריך קצת.

מירי סביון: כרגע זה חלק מן הדרישות שלנו.

מירי סביון: אני אומרת שוב, אנחנו רואים אחוזי מיצוי גבוהים מאוד, חשוב לי לציין את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת להאריך את המועד.

מירי סביון: ועוד דבר שחשוב לי להגיד, אפרופו הוצאת עובדים לחל"ת, שבתוך הפעימה השלישית עסקים שלא הוציאו את העובדים שלהם לחל"ת קיבלו בדרך כלל מענק גבוה יותר מעסקים שכן הוציאו את עובדיהם לחל"ת.

יפעת שאשא ביטון: אבל בסוף המענק הזה הוא בשוליים, אם אנחנו מסתכלים על כל הסכומים האלה וביחס להיקפים.

יפעת שאשא ביטון: יהיו פה חברות גדולות – הם היו מחזירים לפחות את 50% העובדים הראשונים בכל מקרה, והם יקבלו הון כסף, שזה בסדר גמור אבל זה יבוא על חשבון אחרים שלא יקבלו כלום ויקרסו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד פעם יוצרים חוסר שוויון שמובנה בתוך הרצון שלנו כביכול להיות שוויוניים.

יפעת שאשא ביטון: ירון גינדי, בבקשה במשפט כדי שאוכל לסכם.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב אומרת לכולם, כל מי ששומע אותנו בזום, אני לא כל כך יודעת כמה אנשים יש שם, וגם מי שכאן:

יפעת שאשא ביטון: ביום שני נקיים דיון המשך כי יש פה סוגיות שנדרוש עליהן תשובות ולא נוותר עליהן.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

ירון גינדי: ראשית, אני שמח שמירי סביון תיקנה את העובדות בעניין ההגשה עד 10 ביוני.

ירון גינדי: הם יצטרכו לא רק להגיש את הדוח אלא גם הדוח יצטרך להיות מתוקצר ורק אז הם יזכו לקבל את הפעימה.

ירון גינדי: זאת אומרת שמי שמגיש אפילו היום את הדוח לא יקבל את הפעימה השנייה.

ירון גינדי: אבל בואו נדבר על הדברים המהותיים והבעייתיים.

ירון גינדי: כל מי שפתח עסק לפני שנת 2018 והפסיד בשנת 2018 לא זכאי לקבל את מענק הפעימה השנייה.

יפעת שאשא ביטון: למה?

ירון גינדי: אנחנו פוגעים פה בעשרות אלפי משפחות.

ירון גינדי: זה חוסר שוויון.

ירון גינדי: אין שום קשר בין שנת 2018 לבין שנת 2020.

ירון גינדי: הם יכולים גם להגיש את דוחות 2019, כפי שאנחנו מאפשרים לעסקים שפתחו בשנת 2019 להגיש.

ירון גינדי: משרד האוצר כאשר יצא לציבור הודיע שיהיה אפשר לבחור בין 2018 ל-2019.

ירון גינדי: לצערי הרב הטעו את הציבור ורק מי שפתח ב-2018 והפסיד ב-2018 נתנו לו את האופציה, אבל אם פתחתי עסק בדצמבר 2017 והפסדתי ב-2018 והרווחתי יפה מאוד ב-2019 לא נותנים לי את האפשרות הבסיסית והשוויונית לקבל את המענק לפי דוח 2019.

ירון גינדי: אני אומר לכם, זה גם לא יעמוד בשום מבחן משפטי.

ירון גינדי: זה אפליה ועיוות נוראי.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה וחשובה ונתייחס אליה.

יפעת שאשא ביטון: יש לך סוגיה נוספת?

ירון גינדי: כנ"ל עסקים חדשים שפתחו אחרי 2 באוקטובר 2019.

ירון גינדי: כנ"ל עסקים חדשים בפעימה השלישית שפתחו בינואר 2020 והשקיעו ממיטב כספם.

ירון גינדי: ואני כבר לא מדבר על עסקים של מעל 20 מיליון שקל שלא זכאים לפיצוי למרות שסמוכים על שולחנם עשרות אלפי עסקים אחרים, שברגע שלא מפצים אותם שרשרת המזון פוגעת בכולם.

ירון גינדי: יש עוד דברים אבל אם יש לחץ של זמן אז נעשה את זה בפעם הבאה.

יפעת שאשא ביטון: אני כבר אומרת שהפעם הבאה תהיה ביום שני בשעה 11, נקיים דיון המשך.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שגם נצלול פנימה למקומות שאולי לא צללנו אליהם וגם נקבל תשובות על כל השאלות הנוספות, שהן חשובות ואקוטיות גם עבור המעסיקים וגם עבור העובדים ואנחנו לא נוותר על קבלת מענה.

ירון גינדי: לא פתרו את עניין איחוד עוסקים ולא פתרו את בסיס מזומן.

יפעת שאשא ביטון: נעלה את זה בדיון הבא.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שאתה תהיה איתנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם את הנקודות שעלו כאן עד עכשיו ואנחנו נציג את זה גם בדיון הבא.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הראשון הוא סיוע דיפרנציאלי, לראות איך אנחנו מעניקים את הסיוע לפי ייחודיות של בתי העסק.

יפעת שאשא ביטון: הצגנו פה דוגמאות של אולמות אירועים ושל תיירות שעדיין לא יכולים להעסיק אנשים ואז הם גם לא יקבלו את המענק לצורך העניין, ויש פה עוד סוגיות נוספות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים לבחון אפשרות להארכת המועדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שלפחות בסוגיה הזאת שאת העלית, להאריך מעבר ל-10 ביוני.

מירי סביון: אני אומרת שוב, כרגע להערכתנו אנחנו לקראת מיצוי מאוד מלא של הדברים.

מירי סביון: רק לתקן: מי שמגיש את הדוח עכשיו עד 10 ביוני והדוח לא נקלט יכול לקבל בתנאי שהוא הגיש את הדוח עד 10 ביוני, כך שלפחות החלק הזה של הבעיה פתור.

מירי סביון: שוב אני אומרת: מן המספרים שאנחנו רואים המיצוי גבוה מאוד בפעימה הראשונה.

מירי סביון: אנחנו חושבים שאנחנו קרובים מאוד למיצוי מלא.

יפעת שאשא ביטון: עדיין אני לא רוצה שאף אחד ייפגע, אני לא רוצה שמישהו שלא קיבל את הדוח, מסיבה שלא הגיע בדואר, שלא מצא, שהיה מבודד, ייפגע.

מירי סביון: אני אומרת שוב: בחנו את הדברים האלה.

מירי סביון: כרגע אנחנו נשארים עם המועדים.

מירי סביון: חשוב לדעת שהדברים האלה תחומים בזמן והיו יותר מחודשיים להגיש את הבקשה למענקים.

מירי סביון: לכן כרגע נראה לנו שפרקי הזמן שנתנו הם מספקים

יפעת שאשא ביטון: יש הזדמנות עד ליום שני לבחון את הדברים שוב ולראות אם אין לנו דלתא משמעותית.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך, יש הרבה מאוד תחומים אחרים, כמו תכנון ובנייה, שנתנו עוד הרבה זמן מעבר לחודשיים האלה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף לקחו בחשבון שיש פה אנשים שנכנסו לתקופה מורכבת, לא כולם היו פנויים להתעסק בזה.

יפעת שאשא ביטון: אשמח אם עד יום שני תבדקו את זה ותחזרו עם תשובה.

יפעת שאשא ביטון: אשמח מאוד אם תנהלו עם הבנקים שיח, שהם יתנהגו בחמלה כלפי אנשים שמגיעים אליהם.

יפעת שאשא ביטון: בסוף זה צריך להיות שיח הוגן מול בעלי העסקים, שכן יאפשרו להם למצות את כל מה שמגיע להם ולא ינהלו שיח אחד עם משרד האוצר ושיח אחר עם הציבור כי בינתיים, לפחות על פי מה שהבנתי בדיון הזה, זה מה שקורה, עם כל הסיפורים שמספרים להם למה הם לא יכולים לקבל את ההלוואות.

יפעת שאשא ביטון: אשמח לדעת על המסלול לעסקים שמוגדרים מסוכנים על ידי הבנקים, אותו מסלול ייעודי שדיבר עליו עמית מרזאי, עם ערבות מדינה גבוהה יותר.

יפעת שאשא ביטון: אלה אוכלוסיות שבאמת חשובות למשק הישראלי.

יפעת שאשא ביטון: נשמח שגם על זה תיתנו את הדעת.

יפעת שאשא ביטון: מה שתוכלו לבוא עם תשובות עד יום שני, אנחנו נרוויח.

יפעת שאשא ביטון: כמובן ביום שני ניפגש כאן, גם לדיון בסוגיות החשובות של החל"ת, אבטלה, תוכנית המענקים שנמצאת על השולחן וביטול קיזוז הקצבאות.

יפעת שאשא ביטון: אשמח לקבל סטטוס איפה זה עומד.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה דבר שהובא לידיעת הציבור אבל בפועל זה עדיין לא מתקדם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.