ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 23, פרוטוקול מספר 2, 2020-06-02 14:00

רם שפע: שלום לכל מי שנוכח איתנו באמצעות הזום, שלום לחברת הכנסת פרומן.

רם שפע: אני מתכבד ונרגש לפתוח את ועדת החינוך הראשונה בראשותי.

רם שפע: באופן טבעי הנושא הכי משמעותי שעל סדר-יומה של מערכת החינוך, ובכלל בציבוריות הישראלית, הוא ההתפרצות המחודשת של נגיף הקורונה בבתי הספר בישראל, ובפרט בירושלים, וכפי שאנחנו רואים בהרחבה ביממה האחרונה גם בשאר חלקי הארץ.

רם שפע: נשמח לשמוע התייחסויות מכל הגורמים שנמצאים איתנו: משרד החינוך, משרד הבריאות, ואם יש פה נציג אוצר, נציגות ההורים והתלמידים.

רם שפע: אני מבטיח להשתדל להביא לכך שכולם ידברו, אבל אתם תלויים האחד בשני.

רם שפע: ככל שאתם תקצרו, החברים והחברות שלכם יוכלו יותר לדבר.

רם שפע: נבין אלו מסקנות משמעותיות אנחנו יכולים להפיק מהדיון כדי לייצר לו גם ערך פרקטי.

רם שפע: נשמח להתחיל עם נציגת משרד החינוך.

רם שפע: אינה זלצמן, סגנית בכירה מנהלת המינהל הפדגוגי, שלום לך, בבקשה.

רם שפע: נשמח לשמוע ממך כיצד אתם רואים את התמונה, והאם יש לכם כבר מסקנות משמעותיות לאחר יומיים של התפרצויות די גדולות ברחבי הארץ, ובעיקר בירושלים.

רם שפע: אנחנו רואים שהעניין מתלקח, ולכן נשמח לשמוע את עמדתכם ואיך אתם רואים את זה.

אינה זלצמן: קודם כול, אנחנו באמת רואים עלייה במספר התלמידים והמורים, אבל עדיין האירוע הוא נקודתי.

אינה זלצמן: אם משווים את כמות התלמידים שיש במערכת החינוך, המורים ועובדי הוראה נוספים, אנחנו עדיין מדברים במוקדים שאפשר לטפל בהם, כדוגמת הגימנסיה, האירוע בחדרה ועוד אירועים גדולים.

אינה זלצמן: מבחינתנו, השר הנחה אותנו וחידד עוד כמה נהלים וארצה להתייחס אליהם.

אינה זלצמן: מעבר לחמ"ל היומי שאנחנו מקיימים כל יום במטה ובמחוזות, התקבלה החלטה שבכל בית ספר וגן שאנחנו יודעים שיש בו ילד או מורה שאומתו כחולים, אנחנו בשלב הראשון נסגור את בית הספר ונקיים מהר היערכות וחקירה כמובן יחד עם משרד הבריאות, ולאחר מכן נסיק מסקנות לגבי השאלה כמה זמן נדרש בידוד, האם נדרש, האם זה אירוע נקודתי, שכבתי, או יותר רחב.

אינה זלצמן: אנחנו לומדים ממקרה למקרה.

אינה זלצמן: לגבי האירוע אתמול בחדרה – הגיעו מייד לשטח יחד עם משרד הבריאות והחלו לבצע את החקירות האפידמיולוגיות, ולכן גם הצלחנו לתת מהר מענים לאוכלוסייה בחדרה.

אינה זלצמן: דבר נוסף שחשוב לי להדגיש הוא נושא ההסברה.

אינה זלצמן: כל המשק חזר, ואנחנו רואים את התמונות בטלוויזיה וגם ברחוב שמשקפות איזושהי התרופפות במשמעת הציבור.

אינה זלצמן: אנחנו שמים דגש מאוד מאוד גדול בנושא ההסברה.

אינה זלצמן: בכל בית ספר יש ממונה קורונה ויש מערכי שיעור שמדברים על היגיינה, על ריחוק חברתי, על חבישת מסכה.

אינה זלצמן: אנחנו יודעים שזה קשה ומורכב ואנחנו מודעים לקושי, אבל הרעיון הוא שהילדים יהיו סוכני השינוי, כפי שנעשה בזמנו באמצעות ילדים לגבי פרחים מוגנים בטבע.

אינה זלצמן: אנחנו מאמינים שאם נצליח להגיע דרך הילדים להסברה, זה ישפיע על כל הקהילה, ולכן אנחנו שמים שם דגשים מאוד מאוד גדולים.

אינה זלצמן: אנחנו באמת רוצים להגיע כמה שיותר מהר לבית הספר כשקורה אירוע, יחד עם צוות מחוזי, יחד עם הצוות של משרד הבריאות, כדי לתת מענה.

אינה זלצמן: אשמח לשמוע שאלות שמעניינות אתכם ולהתייחס.

רם שפע: כמה מהר ניתן המענה?

רם שפע: ניקח את חדרה לדוגמה.

רם שפע: הבנתם שיש מקרה מאומת, תוך כמה זמן הצלחתם לבדוק את כל התלמידים והתלמידות?

אינה זלצמן: באותו יום כבר הגיעו שתי ניידות, בשיתוף הרופא המחוזי שם, לבתי הספר, והתחלנו כבר באותו יום ממש את הליך הבדיקות כי זה משמעותי לאור אירועים אחרים כשבהתחלה היה מעט עיכוב בנושא הזה.

אורלי פרומן: האם יש לכם יחד עם משרד הבריאות תוכנית סדורה, פק"ל, כאשר מתגלה אירוע כזה בבית ספר, מה בדיוק עושים, איך מגיבים, או שכל אירוע נבחן לגופו?

אינה זלצמן: כמו שאמרתי, הנחיית השר מאוד מאוד ברורה.

אינה זלצמן: ברגע שאנחנו מקבלים אימות שיש ילד או עובד הוראה בבית הספר חולה, קודם כול סוגרים את המוסד.

אינה זלצמן: זו החלטה שבאה באמת לצמצם ככל הניתן את מעגל ההדבקה.

אינה זלצמן: כשמשרד הבריאות מתחיל לבצע את הבדיקות והתחקיר שלנו, אנחנו יכולים לתת אחר כך את המענים הדיפרנציאליים לכל מוסד ומוסד כי לא דומה מוסד שהוא מוסד על אזורי למוסד קטן ביישוב.

אינה זלצמן: יש שוני בין מוסד למוסד.

אינה זלצמן: אני חושבת שההנחיה הראשונית של סגירת בית הספר היא קריטית בשלב הזה.

רם שפע: את מדברת על ההנחיות שאתם קיבלתם משר החינוך.

רם שפע: מה בדבר ההנחיות שבתי הספר מקבלים?

רם שפע: עד כמה את מרגישה שהם מבינים מה הם צריכים לעשות ושהם יודעים איך צריך לטפל במקרה או איך להיערך לפני שמגיע מקרה ולמנוע?

אינה זלצמן: קודם כול, החזרה לשגרה הייתה מדורגת.

אינה זלצמן: נכתבו מתווים, בשיתוף עם משרד הבריאות, עם שותפים שלנו שהם השלטון המקומי וההורים, לחזרה לשגרה ככל שיכולנו לעמוד בנהלים.

אינה זלצמן: אנחנו יודעים שזה לא פשוט.

אינה זלצמן: צריך לשמור על ריחוק חברתי, צריך לשמור כך שיעטו מסכות.

אינה זלצמן: אנחנו ישראלים ואנחנו חמי מזג ואנחנו אוהבים להתחבק וזה מורכב כשנפגשים.

אינה זלצמן: אבל אנחנו מאוד מאוד סומכים גם על המורים.

אינה זלצמן: זה המקום לומר תודה גדולה גם למורים וגם למנהלים שפועלים בהסברה.

אינה זלצמן: אנחנו גם כל הזמן מדייקים יותר על ידי זה שאנחנו שמעים מהשטח.

אינה זלצמן: למשל, אתמול נפגשנו עם קרוב ל-200 מנהלים ביסודי, היום אנחנו נפגשים עם מנהלים בעל יסודי, כדי לשמוע מהם איפה הקשיים ואיפה אנחנו יכולים לבדוק ולסייע ולהיות שוב בקשר עם משרד הבריאות כדי עדיין לעמוד בנהלים, והיכן שאפשר לראות איך אנחנו מפעילים.

רם שפע: בסדר, בשלב זה תודה רבה.

רם שפע: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: בתחילת הדרך היו הרבה מאוד קשיים במגזר החרדי לגבי אי בהירות כזו או אחרת, היו מוסדות שלא רצו לקיים את ההנחיות גם בגלל הוראות סותרות שהיו גם מצד המנהיגים והרבנים.

משה אבוטבול: חשוב לי לדעת האם באופן כללי אתם היום מרוצים מהמשמעת ומההתנהלות שם.

אינה זלצמן: המנהלים והמורים במגזר החרדי הוכיחו מנהיגות מאוד יפה בנושא הזה.

אינה זלצמן: אנחנו מנטרים גם את מספר התלמידים שמגיעים למוסדות החינוך, ואנחנו רואים שההורים והתלמידים נותנים בנו אמון.

אינה זלצמן: לעומת הימים הראשונים שפתחנו ועד היום, יש לנו אחוז מאוד יפה של תלמידים שמגיעים לבית הספר, פוקדים את ספסל הלימודים, מתוך הבנה שכולנו ביחד ומתוך ערבות הדדית צריכים לשמור על הנהלים.

משה אבוטבול: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: יפית יצחקי, תחום בקרה ובריאות התלמיד, משרד הבריאות, בבקשה.

יפית יצחקי: שלום.

יפית יצחקי: אנחנו יודעים שהחלה תחלואה מאז שהלימודים חזרו לשגרה, בהתחלה כקפסולות ועכשיו בקבוצות גדולות יותר.

יפית יצחקי: אנחנו מקבלים דיווחים באופן רציף ושוטף.

יפית יצחקי: נמצאת איתנו גם פרופ' זמיר שתרצה אולי להרחיב על התחלואה בירושלים.

יפית יצחקי: בכל אחד ואחד מהמקרים שמדווחים לנו אנחנו מייד עושים חקירה אפידמיולוגית, בשיתוף כמובן משרד החינוך.

יפית יצחקי: ניתנה הנחייה חדשה יחסית לסיקור של כל המגעים והמבודדים.

יפית יצחקי: שאלו קודם פה על איזשהו נוהל סדור יחד עם משרד החינוך.

יפית יצחקי: יש לנו גם נוהל סדור עם משרד החינוך לבצע איזושהי בדיקה, לא רק את המגעים אלא גם לראות קצת את אורחות החיים וללמוד מהאירועים האלה ולהפיק מהם לקחים כדי באמת, כמו שהזכירה אינה קודם, להמשיך את ההסברה כי זה מהלך מאוד מאוד חשוב שאנשים יקפידו על ההנחיות.

יפית יצחקי: ההיגיינה והשמירה על ההנחיות ועל מסכות במרחבים הציבורים, מאוד מאוד חשובה לנו פה במניעת תחלואה.

יפית יצחקי: אתן את הרשות לפרופ' זמיר, אלא אם כן יש עוד איזשהן שאלות אליי.

רם שפע: בסדר, את יכולה להעביר את רשות הדיבור.

אלי שי דרמן קגנובסקי: אני מבקש לשאול שאלה לפני כן, האם אני יכול?

רם שפע: בבקשה, שאל בקצרה.

אלי שי דרמן קגנובסקי: שמי אלי שי ואני תלמיד בכיתה ט' בירושלים ואני מבקש לשאול את נציגי משרד החינוך ומשרד הבריאות.

אלי שי דרמן קגנובסקי: נציגי משרד החינוך והבריאות כאילו מנסים לתת הסברה לגבי שמירה על היגיינה ועל מרחקים וכו'ו וכו', אבל נראה שלנו כתלמידים מאוד קשה ליישם את זה וכאילו אין ממש מוטיבציה ליישם את זה.

אלי שי דרמן קגנובסקי: מהניסיון שלי, בכמעט מאה אחוז מהכיתות שהייתי בהן וממה שאני שומע, אין ממש שמירה על ההנחיות.

אלי שי דרמן קגנובסקי: באיזשהו שלב זה אולי כבר מסוכן ואולי זה מה שהוביל לעלייה בתחלואה בימים האחרונים.

רם שפע: אלי שי, האם יש לך גם שאלה או שרצית להביע את התחושה האישית שלך שהיא גם מאוד חשובה?

אלי שי דרמן קגנובסקי: אני מביע כרגע תחושה אישית.

אלי שי דרמן קגנובסקי: אם יהיו עוד שאלות, אשאל אחר כך.

אורלי פרומן: אלי שי, איזה הנחייה קשה לבצע?

אורלי פרומן: האם לשבת עם המסכה כל היום?

אורלי פרומן: מה קשה לבצע?

אלי שי דרמן קגנובסקי: אורלי, אני לא שומע כל כך טוב.

רם שפע: נחזור אליך.

רם שפע: אורלי שאלה שאלה טובה.

רם שפע: נמצאת איתנו מישהי שזמנה מוגבל.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את חגית משה שהיא סגנית ראש עיריית ירושלים ואחראית על תחום החינוך.

רם שפע: מאוד רלוונטי עבורנו לשמוע כמובן מה קורה בירושלים שהיא מוקד ההתפרצות.

רם שפע: אני מניח שעוברים עליכם ימים קשים ואתם בטוח עושים לילות כימים, אבל בכל זאת נשמח לשמוע איך אתם מתמודדים עם הסיטואציה המורכבת.

חגית משה: שלום לכולם.

חגית משה: אנחנו באמת היינו הנחשונים בכל סיפור ההתפרצות שישנה בארץ.

חגית משה: קודם כול, אנחנו מקבלים כל הזמן נתונים ממשרד הבריאות והוא מאוד מאוד מסייע לנו לדעת שאנחנו על הנתונים, מקבלים בזמן את התוצאות.

חגית משה: אנחנו לא מרגישים שיש עיכוב.

חגית משה: חשוב לי מאוד להגיד ישר כוח מאוד גדול למשרד הבריאות שמלווה את עיריית ירושלים ואת ראש העיר עקב בצד אגודל.

חגית משה: לגבי מנהלי בתי הספר - אנחנו צריכים להבין שמנהל בית הספר כרגע, בשלב הזה, נמצא בצומת שבו הוא צריך לקבל החלטות עם הרבה מאוד לחצים וצרכים.

חגית משה: זאת אומרת, יש הורים שחוששים, יש הורים שאומרים שצריך לסגור את בית הספר או לקבל החלטה שלא לפתוח את בית הספר באופן עצמאי כי הם חוששים לילדים, אבל יש גם קול אחר של הורים, לפעמים באותו מוסד, שאומר: אנחנו כן חושבים שצריך להמשיך, אין לנו קשר להתפרצות.

חגית משה: מספר בתי הספר בעיר הוא מאוד מאוד גדול, ויש מוקד בגימנסיה שהוא לא פשוט והוא משמעותי, עם הגרורות שלו, כלומר, תלמידים שהיו במגע עם תלמידי הגימנסיה.

חגית משה: אבל יש בתי ספר שאומרים: אנחנו לא מוצאים סיבה למה לא לאפשר לימודים אצלנו במוסד.

חגית משה: אני גם מקבלת הרבה מאוד תגובות, לפעמים סותרות, ממנהלי בתי ספר שאומרים: שבועיים סגר לכולם, בואו נראה מה קורה ואז נקבל החלטה, ויש מנהלים שבאופן אישי, וגם לא באופן אישי, כותבים: אנחנו רוצים להמשיך ללמד, אנחנו עומדים במטלות, עם כל המורכבות הלא פשוטה.

חגית משה: כלומר, יש קולות לכאן ולכאן.

חגית משה: דבר נוסף, החיבור של משרד הבריאות.

חגית משה: גם השר וגם המנכ"ל בקשר ישיר עם ראש מינהל החינוך שלנו ועם ראש העיר.

חגית משה: הקשר הוא מאוד משמעותי ומקדם.

חגית משה: אתמול שמעתי את אבי מנהל מחוז מד"א שאמר להורים בצורה מאוד מאוד ברורה שהוא מרגיש שיש מי שמתכלל ומנהל את האירוע המאוד מורכב הזה.

חגית משה: יש הרגשה של ניהול אירוע.

חגית משה: אלו פחות או יותר הדברים.

חגית משה: אשמח לענות על שאלות יותר ממוקדות.

רם שפע: תודה רבה על כך שאת איתנו וגם על הסקירה הקצרה.

רם שפע: אני מבין שאתמול הייתה ישיבה של ראש העיר עם נציגי ההורים.

רם שפע: אשמח לשמוע מה היה שם והאם הועלו שם רעיונות רלוונטיים להבנת כולנו.

חגית משה: ההורים מאוד חוששים והיו קולות שאולי באמת כדאי לסגור את מערכת החינוך בירושלים או לאפשר קפסולות.

חגית משה: היו גם הורים שמבינים את הצורך להישאר בשגרת קורונה – גם הקולות האלה היו.

חגית משה: היה מאוד חשוב לדבר עם ההורים ולהרגיע אותם.

חגית משה: ככל שהם יידעו בשקיפות את הנתונים ואת המהלכים שלנו, זה ירגיע אותם.

חגית משה: אנחנו בשיח ישיר איתם ולא רק דרך הודעות בתקשורת.

חגית משה: היה לי מאוד חשוב להעביר את הנתונים כי יש חרושת שמועות כל הזמן שמייצרת לחץ, גם את הנתונים המספריים וגם איך מקבלים החלטות, איזה בתי ספר נכנסים להסגר, איזה בתי ספר הולכים לבדיקות, מה המשמעות אם מישהו נמצא סביב ילד חולה קורונה במעגל השלישוני שלו – הדברים עלו.

חגית משה: היה גם נציג הרופא המחוזי של קופת חולים מאוחדת שגם הסביר להורים ונתן סקירה.

חגית משה: ככל שנדבר עם ההורים, תהיה איזושהי רגיעה.

חגית משה: גם אמרנו להם לכל אורך הדרך: זה בסדר שהורים מחליטים באופן עצמאי לא לשלוח את הילדים לגן, לבית הספר, לתיכון וכו'.

חגית משה: זה לגמרי בסדר, אנחנו לא כועסים וכולנו בתוך הסירה הזו.

חגית משה: עצם השיח היה חשוב.

חגית משה: גם אני וגם ראש העיר לקחנו על עצמנו לבדוק הצעות שהם העלו כמו: למידה בקפסולות, למידה מרחוק.

חגית משה: כמובן שכל הדברים האלה מצריכים אישורים של משרד החינוך ושל משרד הבריאות.

חגית משה: הם גם הבינו שזה באמת אירוע שהיה בגימנסיה ועם ילדים שהיו במגע איתם, וזה לא כל העיר.

חגית משה: יש לנו שכונות שלמות בירושלים שאין להן שום נגיעה למשפחות עם ילדים בגימנסיה או לצוותי הוראה שהיו באינטראקציה איתם, ולכן רוב העיר מתפקדת כרגיל וברוב העיר הילדים לא בבידוד, וגם את זה צריך להגיד לתושבים.

רם שפע: ברור לנו שירושלים גדולה ואנחנו מבינים את המספרים, אבל עדיין אנחנו רוצים לוודא שאנחנו מונעים את המקרים הבאים.

רם שפע: אני רוצה להבין מה קורה עם כל מי שנמצא שלילי.

רם שפע: כלומר, בודקים בית ספר שלם והתקווה היא שרוב התלמידים נמצאים שליליים.

רם שפע: איך אתם בודקים לפני שהם חוזרים לבית הספר?

רם שפע: האם אתם מאמתים ובודקים אותם?

רם שפע: האם הם צריכים להוכיח את זה?

חגית משה: כשכל בית הספר נמצא בבידוד, הוא בבידוד של שבועיים.

חגית משה: כולם עוברים בדיקת קורונה ואחרי חמישה ימים הם עוברים בדיקה נוספת כדי לזהות את החיוביים החדשים.

חגית משה: בכל מקרה בית הספר בהסגר.

חגית משה: ברגע שיש יותר משני תלמידים או תלמיד ואיש צוות שיצאו חיוביים, החלטת משרד הבריאות היא להכניס את כל בית הספר להסגר, ואז הם נשלחים גם לבדיקות, ואנחנו אחרי חמישה ימים מקבלים בדיקות נוספות כדי לאמת אם יש חולים נוספים.

חגית משה: אני חייבת להגיד שמשרד הבריאות אפשר לעשות לכל הילדים בדיקות קורונה, וזה משהו מאוד מאוד משמעותי.

חגית משה: אני רוצה שתדעו שבירושלים עד אתמול בערב דווח על 2,500 נבדקים שעברו במד"א, וזה מספר מאוד מאוד גדול.

חגית משה: אני בטוחה שאם היו עושים מספר כזה גדול של בדיקות בכל עיר אחרת היו אולי מגלים ממצאים נוספים.

חגית משה: כאן לקחנו אחריות, אנחנו יודעים גם מה המשמעות.

חגית משה: ברגע שאתה עושה כל כך הרבה בדיקות ומקבל אז את החיוביים, כדי לבדוק גם את עצמך ולעצור התפשטות, יש לזה השלכות, כי ברגע שמגלים ילדים חיוביים אנחנו צריכים להיערך במערכת החינוך.

חגית משה: זה מכניס אותנו לסד של קבלת החלטות לגבי סגירת בתי ספר בעקבות הבדיקות, אנשי צוות שלא יכולים להגיע לבית הספר בגלל שהם בהסגר, בני משפחה וכו' – זה דבר מאוד מורכב.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: זה בהחלט מורכב, ונראה שלפחות בשלב הזה אתם מצליחים לתכלל את האירוע, בתקווה שהוא לא יתפשט.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את ד"ר מנחם ביתן שהוא רופא מחוז ירושלים במאוחדת.

רם שפע: נראה לי שיש לו משהו להוסיף או להעיר.

מנחם ביתן: קודם כול, חגית ואני עובדים, וכולנו עובדים פה, בשיתוף פעולה פנומנלי.

רם שפע: נשמע את כולם ונראה אם כולם מרגישים כך.

מנחם ביתן: אני יכול להגיד, קודם כול, על התהליך.

מנחם ביתן: חגית אמרה משהו שכאילו משרד הבריאות פתח את כל הבדיקות.

מנחם ביתן: לכל העניין יש רציונל אפידמיולוגי.

מנחם ביתן: בשלושה החודשים האחרונים אנחנו מדברים על תהליך סדור שבו אנחנו אומרים שכל מי שהיה במגע עם חולה מאומת נכנס לשבועיים בידוד, ואין משמעות לביצוע בדיקה לקורונה כי גם אם הוא יהיה שלילי אנחנו נשאיר אותו עדיין שבועיים בבידוד, כי אנחנו יודעים היום אפידמיולוגית שגם אם הבדיקה שלילית, עדיין יכול להיות שלאותו אדם באותו רגע יש - - - מסוים שהוא אומנם נמוך מסף האבחנה של הבדיקה אבל הוא מספיק בשביל להדביק אחרים, ולכן גם בדיקה שלילית לא תוציא אותו מהבידוד הזה.

מנחם ביתן: השבועיים הוא משהו אפידמיולוגי סטטיסטי שאומר שאם תוך שבועיים לא פיתחת תסמינים קליניים, כנראה אין לך קורונה.

מנחם ביתן: זה הוכח אצלנו ובעולם.

מנחם ביתן: במקביל לזה קורה תהליך אחר שבו אנחנו מגדירים אזורים מסוימים כמוקדי התפרצות.

מנחם ביתן: זו הגדרה אפידמיולוגיות שאומרת: זה קרה עד עכשיו באזורים ספציפיים, בשכונות מסוימות בירושלים, הגדירו את בני ברק כאזור התפרצות, שכונות מסוימות בבית שמש ובביתר, חווינו את הדבר הזה, ועכשיו בואו נחיל את המושג הזה על הגימנסיה.

מנחם ביתן: מה שקרה הוא שהגדירו הגימנסיה כמוקד התפרצות.

מנחם ביתן: זה אומר שאני חושש שיש לי כמות מסוימת שהיא הרבה יותר גבוהה של חולים יחסית לכלל האזור או כלל האוכלוסייה באותו מתחם או באותו בית ספר או באותה שכונה, ולכן בצורה יזומה אני רוצה לעשות דברים שהם מעבר להגדרות הבסיס של התהליך.

מנחם ביתן: לכן, ראשית, מכניסים את כולם לבידוד.

מנחם ביתן: כלומר, גם כאלה שתיאורטית לפחות לא היו במגע עם חולה מאומת, כלומר, לא היו בטווח של פחות מ-2 מטר ויותר מ-15 דקות עם חולה מאומת אלא מכניסים את כולם בצורה גורפת.

מנחם ביתן: שנית, בודקים את כולם כשהמטרה היא לא למצוא שליליים אלא דווקא את החיוביים, בשביל למצוא כמה שיותר מהר את כל אלה שהם חיוביים כי אנחנו חושבים שבאזור התפרצות יש הרבה יותר, ולדעת לבודד אותם כמה שיותר מהר.

מנחם ביתן: זו הסיבה גם שאחרי חמישה ימים עושים עוד פעם בדיקה, בשביל לנסות שוב לדגום את אלה שהם חיוביים, שלא היו חיוביים בפעם הראשונה אבל יהיו חיוביים בפעם הבאה.

מנחם ביתן: שלישית, לגבי החולים המאומתים – אנחנו לוקחים את המשפחה הגרעינית שלהם וגם אותה בודקים בכל מקרה, וזאת בשביל לייצר תהליך שבו אני תופס את החיוביים כמה שיותר מהר ומצליח לבודד אותם.

מנחם ביתן: ההגדרה של מהו מוקד התפרצות – זה החלטה כרגע של משרד הבריאות שהגדיר: מספיק שיש לי שני חולים בבית ספר כדי שאגדיר את בית הספר כמוקד התפרצות, וזה מכניס אותו אוטומטית לקטגוריות האלה.

מנחם ביתן: כלומר, כולם בבידוד.

מנחם ביתן: אם אתה מכניס את כל בית הספר לבידוד אז אוטומטית סגרת אותו.

קטי קטרין שטרית: כמה אתם משפיעים בשיח הזה מול משרד הבריאות?

קטי קטרין שטרית: היום היינו בוועדת הקורונה וראינו שיש מחלוקת.

קטי קטרין שטרית: הם לא מעוניינים בפתיחת הבדיקות שוב מחדש בחתך אזורי או בית ספרי או משפחתי, וכך ההתפרצות תהיה גדולה יותר, אין לי צל של ספק.

קטי קטרין שטרית: אני מסתכלת על הנתונים של ירושלים ואנחנו מדברים כבר על 164 מאומתים.

מנחם ביתן: אבל מתוכם 135 בגימנסיה.

קטי קטרין שטרית: בסדר, אבל יש להם אחים.

אורלי פרומן: ויש להם הורים.

קטי קטרין שטרית: מצד אחד, עלו על זה, אבל זה בית ספר אזורי עם הסעות.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין שזה מתפשט בהסעה הזו ואחר כך הם חוזרים הביתה ויש להם אחים שלומדים בבתי ספר אחרים.

מנחם ביתן: זה חוזר לשאלה בסיסית האם אנחנו צריכים לעשות בדיקות סקר באוכלוסייה או לא.

קטי קטרין שטרית: אני בעד בדיקות סקר - חד-משמעית.

מנחם ביתן: בגימנסיה עשינו סוג של סקר בכוונה כי הגדרנו אותו כמוקד התפרצות.

חגית משה: אין הסעות לגימנסיה, הם לגמרי מגיעים בתחבורה ציבורית.

קטי קטרין שטרית: עוד יותר גרוע.

חגית משה: אם הם לא יהיו בגימנסיה, הם יהיו בקניון ובמקומות אחרים, קחו גם את זה בחשבון.

קטי קטרין שטרית: אף אחד לא רוצה לסגור את המדינה.

אלי שי דרמן קגנובסקי: בתור מי שמכיר כמה אנשים מהגימנסיה, אני רוצה להגיד ששניכם צודקים.

רם שפע: אלי שי, לא להתפרץ לדיון.

רם שפע: כל אחד מקבל את רשות הדיבור שלו.

רם שפע: אני משתדל לתת לכולם, בתקווה שכולם יצליחו לדבר.

מנחם ביתן: לגבי התהליך ושיתוף פעולה בין כל הגורמים – למעשה, כמו חוק מרפי הכול נפל עלינו בסוף שבוע של חג ושבת.

מנחם ביתן: יצרנו תהליך תוך כדי תנועה וגם מד"א פתחו את הדרייב-אין מחדש וזה שיפר משמעותית, אם כי מד"א דוגמים רק את מאוחדת וכללית, מכבי ולאומית עושים דגימות לעצמם, וגם יצרנו מצב שבתהליך עצמו אנחנו מקבלים מבית הספר רשימה של כל התלמידים עם תעודות זהות ואנחנו צריכים לפלח אותם לפי קופות.

מנחם ביתן: אנחנו מפלחים, מעבירים למד"א ומד"א סוגרים.

מנחם ביתן: למעשה, יש להם כבר את התהליך, ולמעשה זה יוצר מצב שתוך 24 שעות אנחנו יכולים לקחת את כל התלמידים האלה שמקבלים סמ"ס הביתה ללכת להידגם בדרייב אין, ויוצרים תהליך מאוד מאוד מהיר.

מנחם ביתן: זה שיתוף הפעולה המטורף שיש פה.

רם שפע: בסדר, נשמע שבלי שיתוף פעולה אי אפשר להצליח.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נשמח לשמוע את אריק קפלן, נציג ארגון ההורים הארצי, יו"ר ירושלים וסגן ארצי, בקצרה, בבקשה.

אריק קפלן: צוהריים טובים.

אריק קפלן: כפי שצוין, ההורים באמת חלוקים בדעתם.

אריק קפלן: אנחנו שומעים דעות של הורים שחוששים מאוד.

אריק קפלן: האמת היא שכל ההורים חוששים, אבל יש הורים שמעוניינים להמשיך לשלוח את הילדים, ויש הורים שהצביעו ברגליים ואנחנו רואים שמספר מוסדות לא נפתחו.

אריק קפלן: המורים מגיעים והצוות מגיע, אבל יש נוכחות של 4%, 5%, 6%, 7% ילדים שמגיעים, ואנחנו צריכים לעשות חושבים בנושא.

אריק קפלן: אני רוצה להציג בנושא הזה בעיה נוספת שנתקלנו בה במספר בתי ספר בעיר, ותיכף אגיד מה הפתרון לה, והיא שיש לנו כבר מצב שבו מעל ל- 50% מהצוות נמצא בבידוד.

אריק קפלן: כלומר, גם כשרוצים לקיים לימודים כסדרם לא ניתן כי אין פשוט מורים וצוות בבית הספר.

אריק קפלן: כשאנחנו פונים למשרד החינוך, אין להם בעיה שזה יתקיים, אבל אז הם אומרים שמשרד האוצר לא מאפשר למורים ללמד מרחוק.

אריק קפלן: מה שקורה הוא שילדים רוצים להגיע לבית הספר, המורים רוצים ללמד מרחוק, ההורים רוצים שילמדו אותם מרחוק, ומשרד האוצר לא מאפשר למשרד החינוך לאשר לנו לקיים לימודים בגלל שכר המורים.

אריק קפלן: זה משהו שחייבים להתייחס אליו.

אורלי פרומן: אם זה בירושלים אז שיגיד באיזה בתי ספר מדובר.

אורלי פרומן: אריק, האם אתה מדבר עכשיו רק על ירושלים?

אריק קפלן: כן.

אריק קפלן: זו בעיה ארצית.

אריק קפלן: אני יו"ר ירושלים ואני סגן ארצי, וזו בעיה שנתקלתי בעוד בתי ספר.

אריק קפלן: אנחנו צריכים לריב על כל בית ספר שאנחנו רוצים לעבור בו ללמידה מרחוק.

אריק קפלן: לדעתי, מעל ל-30 בתי ספר סגורים היום בארץ, לא בירושלים.

אריק קפלן: אין סיבה שהילדים האלה לא ילמדו.

אריק קפלן: אנחנו רוצים שהם ילמדו, והמורים שלהם רוצים ללמד, אבל בהרבה בתי הספר לא מאפשרים למורים ללמד בגלל מריבות בין ארגון מורים למשרד האוצר.

אריק קפלן: אני לא רוצה להיכנס לזה, אותי מעניין שהילדים שלנו כן יקבלו מה שמגיע להם, בנוסף לכאלו שנמצאים בבידוד ובית הספר כן מלמד.

אריק קפלן: אני כן חוזר לרעיון שעלה ולפיו א', ב' ג' כן ילמדו, ילדי ד'-ה' יכולים לבוא ליום או יומיים בשבוע וללמוד מרחוק.

אריק קפלן: שוב, יש לנו בעיה קשה.

אריק קפלן: הקורונה לא נעלמה, לצערנו, למרות שכולנו מתנהגים כאילו היא אחרינו.

אריק קפלן: הבעיה המרכזית של כולנו היא שאף אחד לא שומר היום על ההנחיות, ולהאשים פה את בתי הספר זה פשוט לא הוגן ולא ראוי.

אריק קפלן: צאו החוצה ותראו מה קורה בסופר או בכל מקום אחר, אנשים נמצאים בתחושה של: אחריי המבול.

אריק קפלן: אנחנו חייבים להסתגל למצב החדש.

אריק קפלן: אנחנו מדברים על היום, אבל לדעתי אנחנו צריכים לקיים מחר בבוקר דיון מה קורה בראשון בספטמבר, כי בראשון בספטמבר לא נוכל לחזור ללימודים כמו שהם היום, הווירוס יהיה פה.

אריק קפלן: אני חושב שאנחנו חייבים מחר בבוקר לשבת ולראות איך אנחנו פותחים את שנת הלימודים כי זו תהיה הבעיה המרכזית שלנו בראשון לספטמבר.

אריק קפלן: השנה הבאה לא תיפתח כמו שהיא במצב הנוכחי.

אריק קפלן: הקורונה לא תיעלם ואנחנו חייבים עכשיו למצוא פתרונות לנושא הזה.

אריק קפלן: משרד האוצר חייב להתגייס כי בסופו של דבר הוא נותן פה את התקציבים.

אריק קפלן: אנחנו בקשר כל הזמן עם משרד החינוך, כמו גם עם עיריית ירושלים, ואנחנו עובדים בצורה בלתי רגילה, כפי שציינה חגית משה.

אריק קפלן: העירייה שומעת אותנו ואנחנו שומעים אותם, ובאמת יש שיתוף פעולה הדוק.

אריק קפלן: אנחנו גם מנסים עם משרד החינוך, אבל הרבה פעמים כשאנחנו מביאים דברים אומרים לנו: או משרד הבריאות לא מאשר או משרד האוצר לא מאשר.

אריק קפלן: הם לא מספיק שותפים לעניין הזה.

אריק קפלן: אני חושב שהם לא מבינים את המשמעות.

רם שפע: תודה רבה, זה צד שחשוב לנו לשמוע.

חגית משה: אני רוצה לבקש בקשה אופרטיבית לצרכים שלנו, וזאת מעבר לאיזושהי סקירה שאין בעיה להמשיך ולתת.

חגית משה: מתוך 80 בתי ספר יסודיים, ובאמת המספרים הם מאוד מאוד גדולים, אנחנו במינהל החינוך בסך הכול כרגע יודעים להגיד בכל יום מה מספר הילדים שמגיעים לכל מוסד חינוכי ואיפה יש איזושהי ירידה בביקור הסדיר של הילדים בכל בית ספר.

חגית משה: אנחנו זיהינו שלא כל העיר צריכה לקבל מענה רחב אלא באמת לאפשר גמישות של משרד החינוך, של משרד האוצר, לבתי ספר ספציפיים שאנחנו בודקים.

חגית משה: הרצון שלנו לקיים שגרה ולאפשר לכל הילדים להיות בבתי הספר עם הקפדה מאוד מאוד רצינית על מסכות והיגיינה וכו' וכו', אין בכלל שאלה.

חגית משה: אני חושבת שבשלב הזה צריך לתת מענה נקודתיים למוקדים נקודתיים, למשל, בית ספר שכולו נמצא בהסגר, מה המשמעות ואיזה גמישות המשרד ומשרד האוצר יוכלו לתת כדי שלא תהיה איזושהי פניקה וצעקה מאוד מאוד גדולה.

חגית משה: אנחנו, במנח"י, יודעים להגיד באיזה מוקדים, באיזה בתי ספר ספציפיים, אנחנו רוצים לאפשר למידה מרחוק, רוצים לתת משהו דיפרנציאלי.

חגית משה: כלומר, לאפשר לרשות, יחד עם המוסדות, יחד עם ההורים של אותו מוסד, לתת את המענים.

חגית משה: כרגע אנחנו עוד לא שם, כרגע כל החלטה מחייבת אישור של משרד החינוך שאומר:

חגית משה: אנחנו לא רוצים לפתוח משהו רוחבי, ולכן אי אפשר.

חגית משה: אני חושבת שקריאה של הוועדה לאפשר למינהל החינוך בירושלים, לממוני הגיל, שיודעים להגיד בכל מוסד חינוכי, יכולה בהחלט לעזור.

חגית משה: מתוך כל המסגרות, אני מדברת היום על עשרה בתי ספר שזיהינו שיש בהם ירידה משמעותית בהגעה לבתי הספר.

חגית משה: אנחנו חייבים איזושהי גמישות או עם הצוות או עם ההעסקה של המורים, ואם הם יוצאים להסגר, האם זה חל"ת, האם זה ימי מחלה, מה המשמעות של ימי מחלה, האם מורה ביום מחלה מחויב לתת שיעורים של למידה מרחוק.

חגית משה: אלו שאלות שעולות, וכאן אנחנו צריכים תשובות ממשרד החינוך וגמישות מצידו.

רם שפע: חגית, תודה על הנקודה הזו.

רם שפע: האם הצפתם את השאלות האלו מול משרד החינוך ולא קיבלתם מענה?

חגית משה: כרגע אין לנו מענים.

אורלי פרומן: כמה בתי ספר סגורים כרגע בירושלים?

חגית משה: כרגע חמישה.

קריאה: לא, יש לי נתונים אחרים.

רם שפע: אני רוצה לשמוע את נציג המנהלים וגם את נציגי התלמידים.

רם שפע: מנשה לוי, יו"ר התאגדות המנהלים, בבקשה.

רם שפע: האם אתה איתנו?

רם שפע: הוא לא פה?

רם שפע: אוקיי.

רם שפע: נעבור לנמרוד פפרני, יושב-ראש מועצת התלמידים והארצית, שלום לך.

נמרוד פפרני: היי, צוהריים טובים.

נמרוד פפרני: ראשית, אני רוצה לברך אותך לרגל היבחרותך לתפקיד.

רם שפע: תודה רבה.

נמרוד פפרני: אגיע ישר לעניין כי יש הרבה מה לדבר ואני לא רוצה לגזול מזמנה של הוועדה.

נמרוד פפרני: הסיבה לקיום הוועד הזו היא מכיוון שאנחנו שמענו הרבה עדויות על כך שגם הורים וגם תלמידים רבים מתגלים כחולים כתוצאת מהחזרת החינוך לשגרה בצורה מלאה.

נמרוד פפרני: זה משהו שגם היה יודע, זה היה משהו שידענו שיקרה.

נמרוד פפרני: בשנייה שתלמיד אחד חולה בתוך בית ספר של 1,500 תלמידים, מן הסתם הוא ידביק עוד הרבה מאוד מהחברים שלו ואת הצוות המורים, וכנ"ל גם לגבי המורים עצמם.

נמרוד פפרני: אנו עדים לכך שבתי ספר ברחבי הארץ לא מצליחים לאכוף מספיק את שני הכללים המרכזיים שהם: ראשית, הסתובבות עם מסכות, ושנית, שמירת מרחק של 2 מטר בין אנשים.

נמרוד פפרני: בגודל כיתה ממוצע אי אפשר באמת לשמור על ההנחיות, בין אם בגלל החום כשאי אפשר לשים מסכה בכל השיעורים, ובין אם בכיתה קטנה שפשוט אין מספיק ומרחק בין תלמיד לתלמיד.

נמרוד פפרני: תלמידים ומורים מתקשים לשבת לאורך כל היום עם מסכות במרחק הלא כל כך אפשרי שיש להם.

נמרוד פפרני: שמעתי פה לאורך כל הדיון בוועדה שגם בקניון ובכל המגזרים נדבקים, אבל בשנייה שאני מסתכל על נתונים של משרד הבריאות, אני יכול לראות שלמעט גילאי 20 - 29, גילאי 10 עד 19, שבעיקרון אלו הגילאים של תלמידים שהולכים לבתי הספר, נקבל אחוזים די גדולים של מספר נדבקים.

נמרוד פפרני: לדוגמא, 60 - 69 זה 5.2%, ב-10 עד 19 בפילוח של הבנים יוצא 8.5% נדבקים אצל בנים, ואצל בנות 7.4%.

נמרוד פפרני: תלמידים רבים פוחדים להגיע לבתי הספר מחשש להידבקות.

נמרוד פפרני: גם אני באופן אישי חושש כל בוקר לצאת ולהגיע לבית ספר שמונה 2,400 תלמידים במחשבה שאולי אדבק ואולי לא.

נמרוד פפרני: הישארות עם המסכות היא קריטית במניעת התגברות התפשטות הקורונה, וכרגע יש הרבה מאוד הפרות של שני הכללים שהוגדרו, כפי שנאמר, בשביל לשמור עלינו.

נמרוד פפרני: בתור תלמידים שחווים את זה אנחנו מציעים פתרון למצב המסובך שהגענו אליו.

נמרוד פפרני: המתווה מדבר רק על כיתות על-יסודי: כיתות ז'-י' ילמדו במרבית הזמן בצורה מקוונת מאחר ואין צורך שהם יגיעו כל יום לבתי הספר בכך הם יסכנו את עצמם ואת החברים שלהם, ובעוד שתלמידי י"א-י"ב הניגשים לבגרויות יגיעו אך ורק למרתונים של למידה ממוקדת לבגרות שתתנהל בקפסולות במקביל ללמידה המשלימה.

רם שפע: נמרוד, האם פניתם עם ההצעה הזו למישהו או שאתה מעלה את זה פה לראשונה?

נמרוד פפרני: כרגע לראשונה אנחנו מעלים את זה פה.

נמרוד פפרני: כמובן שבתור מועצת תלמידים נפעל בכל הרבדים על מנת לאפשר שהתלמידים יוכלו להגיע או ללמוד באיזשהו דרך מבלי לסכן את הבריאות שלהם.

רם שפע: בסדר גמור, תודה רבה.

רם שפע: נראה לי שאשמח לחזור למשרד החינוך ולשמוע את תגובתו לדברים שנאמרו פה.

שירלי רימון: אני שירלי, מנהלת מינהל חינוך של תל אביב-יפו ואשמח להתייחס בתור רשות מקומית.

שירלי רימון: אני רוצה לחזק גם את חגית ממנח"י וגם את נמרוד.

שירלי רימון: אני חושבת שיש משהו בקשר, גם של רשות מקומית וגם של מנהלי בתי הספר, עם ההורים ועם התלמידים ובהבנה שלהם את הסיטואציה – כל אחד את הקהילה שלו.

שירלי רימון: אי אפשר לקבוע מדיניות אחידה לכל מנהלי בתי הספר בארץ וגם לא לכל בתי הספר בעיר.

שירלי רימון: אצלנו בעיר יש 72 בתי ספר יסודיים ואין האחד דומה לשני.

שירלי רימון: היום סגרו לנו בית ספר בגלל ילד אחד חולה.

שירלי רימון: הילד הזה למד בקפסולה, רק הקפסולה צריכה לצאת לבידוד.

שירלי רימון: אבל בית ספר של 600 ילדים, בהחלטה שגם לא עודכנה לגביה, פשוט התקשרו למנהלת ואמרו לה לסגור את בית הספר מבלי לעדכן את הרשות המקומית, כאילו אנחנו לא קיימים, ותשלחי את הילדים הביתה.

שירלי רימון: יש פה איזה חוסר פרופורציות בין מצב שבו ילד אחד חולה ו-600 ילדים צריכים ללכת הביתה לבין עבודה באמת פדגוגית טובה שעושים מנהלי בתי הספר בחצאי כיתות, בחצאי ימים, במערכת שעות מודולרית.

שירלי רימון: הם עושים את זה כבר בחטיבות הביניים, אנחנו לא מחכים לאישור של הדבר הזה כי אחרת זה מסכן את בריאות הילדים.

שירלי רימון: אי אפשר לשמור על בריאות הילדים בלי לפצל את הכיתות ולחלק למשמרות.

שירלי רימון: אבל למה שנעשה את זה בהיחבא?

שירלי רימון: למה לא להגיד לרשויות המקומיות, יחד עם מנהלי בתי הספר ויחד עם הפיקוח: בואו תציעו לנו, לכל בית הספר, לפי המקום הפיזי שלו, לפי מרחב אחר שיש לו ליד בית ספר, לפי מספרי הילדים, מספרי המורים, מספרי החל"תים, החולות, אלה שבסיכון וכו', ואנחנו הפיקוח בעירייה יחד עם המנהלים, נבנה תוכנית מותאמת לכל בית ספר.

שירלי רימון: הציפייה שאפשר יהיה לעשות באופן אחיד בכל הארץ לחטיבה ולתיכון וליסודי, לא ריאלית.

שירלי רימון: כל יום שעובר אנחנו סתם מסכנים את הילדים ואת הצוותים.

שירלי רימון: אני מצטרפת מאוד לקריאה של חגית.

שירלי רימון: אם תצא קריאה של ועדת החינוך האומרת: אנחנו מבקשים שייתנו לרשויות המקומיות, יחד עם הפיקוח, אוטונומיה לעשות תוכנית מותאמת לכל בית ספר – לא מתחת לשולחן, לא בהיחבא, לא שאני צריכה לחכות לנזיפות, אלא פשוט כי אתם יודעים לעשות את זה.

שירלי רימון: אתם, מנהלי אגפי חינוך, תעשו את זה.

שירלי רימון: אנחנו נעזור לצוותים ולילדים להישאר בריאים.

שירלי רימון: אין שום התפרצות כוללת במערכת החינוך, זה מאוד נקודתי.

שירלי רימון: זה יישאר נקודתי אם תעבירו לנו את המושכות כי אנחנו יודעים לעשות את זה.

רם שפע: תודה.

רם שפע: ישר כוח, גם על התמציתיות ועל הבהירות.

חגית משה: ממש ישר כוח - ממש.

רם שפע: אני מבין שיש פה פרגון הדדי בין ירושלים ותל אביב, וזה נושא מעניין.

חגית משה: לא תיאמנו, אנחנו לא מכירות.

חגית משה: זו פעם ראשונה שאני פוגשת את שירלי פנים אל פנים.

רם שפע: כשיש פרגונים בוועדה אני אציין את זה, כדי שכשלא יהיה פרגונים נזכור שהיו גם כאלה.

רם שפע: ראשית, אני מאוד מזדהה.

רם שפע: ככל שזה נכון, העובדה שלא עודכנתם על זה שבית הספר צריך לשלוח את כל הילדים לבידוד, נשמעת לי כמו עוול.

רם שפע: אני מקווה שזה לא נכון או שזה יתוקן בהקדם.

רם שפע: זה בוודאי לא צריך להיות כך.

רם שפע: נדמה לי שחלק מהרעיון של הקפסולות הוא לייצר הפרדות ולמנוע מצב שבו שולחים את כולם לבידוד.

רם שפע: מאוד אשמח לשמוע פה את משרד החינוך.

רם שפע: אינה, התחלת ופתחת.

רם שפע: נראה שיש פער מסוים בין הדברים שהצגת לבין המציאות שלפחות מציגים פה חלק מהדוברים ונשמח להתייחסות.

אינה זלצמן: אחזור ואתייחס לחלק מהדברים.

אינה זלצמן: קודם כול, אנחנו עובדים בשיתוף עם הרשויות.

אינה זלצמן: גם באירוע של הגימנסיה ובעוד אירועים, אני באופן אישי עבדתי עם אביב קינן, כך שזה קצת נראה לי לא נכון להגיד שאנחנו לא עובדים איתם ולא עם ההורים.

אינה זלצמן: לגבי האמירה של סגירה או חזרה לקפסולות – אנחנו התחלנו מהקפסולות.

אינה זלצמן: זה לא מינוח שאנחנו משתמשים בו, אבשלום קור לא יאהב את זה.

רם שפע: קבוצות.

אינה זלצמן: בדיוק, אנחנו מדברים על קבוצות.

אינה זלצמן: כשהוחלט להחזיר את המשק כולו ואת התלמידים והמורים לשגרה מלאה, כך פעלנו עם כל ההנחיות וההשגות הנדרשות.

אינה זלצמן: לגבי סגירת בית ספר - אמרתי בראשית דבריי שההנחייה, וזה גם ממשרד הבריאות, אומרת שכאשר יש תלמיד אחד מאומת כחולה, דבר ראשון סוגרים את בית הספר, עושים תחקור, בודקים את כל המעגלים הנדרשים, ואחר כך מקבלים החלטות, כי למדנו מהאירוע של גימנסיה ומאירועים נוספים שקרו לאחרונה את נושא מהירות התגובה.

אינה זלצמן: כמובן שאנחנו עושים אחר כך את כל ההיערכות עם הרשות.

אינה זלצמן: כך פעלנו בחדרה, ואני אבדוק מה קרה בתל אביב, אבל בהחלט מהמקום של שותפות עם האנשים שבשטח, ובוודאי עם מנהלי מחלקות חינוך והעומדים בראשן.

רם שפע: לגבי הנקודה הספציפית הזו – את מסבירה לנו שאתם קודם מודיעים לבית הספר ואחרי זה לרשות.

אינה זלצמן: לא.

אינה זלצמן: יש נוהל שכבר קיים מקדמת דנא של סגירת בית ספר בחירום.

אינה זלצמן: ברגע שאנחנו יודעים על אירוע, אנחנו עושים את כל הפעולות ביחד.

אינה זלצמן: לא ברור לי מה קרה עם שירלי בתל אביב באופן ספציפי, אני אבדוק זאת עם מנהלת המחוז, ואם הייתה תקלה, אנחנו נשנה.

אינה זלצמן: אבל זה הולך באותו ערוץ יחד כי במקרה של סגירת בית ספר ברשות, אנחנו חייבים את הרשות עצמה.

אינה זלצמן: לכן, זה מה שאנחנו עשינו.

אינה זלצמן: אבל הנוהל אומר שצריך לסגור את בית הספר כשיש חולה מאומת, אם זה תלמיד או מורה.

אינה זלצמן: לגבי הסוגיה השנייה לגבי חשש של תלמידים להגיע לבית הספר או חשש של הורים לשלוח – החששות באמת עוד בתקופת הקבוצות, אבל אנחנו לא חייבנו ולא מפעילים שום חוק ביקור סדיר.

אינה זלצמן: אנחנו בתקופה שהיא בסוג של משבר עולמי ואנחנו לומדים איך להתנהל במצב חירום.

אינה זלצמן: אנחנו עדיין תחת צו בריאות העם וזה אומר שאנחנו במצב חירומי.

אינה זלצמן: הורה או תלמיד שהחליט שבשלב הזה הוא עדיין חושש להגיע לבית הספר, אנחנו לא מחייבים.

אינה זלצמן: אני כן יכולה להגיד מהניתוב שאנחנו עושים כל יום שאחוז המגיעים לבתי הספר עומד על 85% בממוצע, כך שההורים והתלמידים כן מרגישים אמון ומגיעים למוסדות החינוך.

רם שפע: נציגת משרד החינוך, את מדברת על זה שרובם מרגישים בנוח, ועדיין אנחנו מבינים שחלק לא.

רם שפע: צריך לומר גם את האמת, לא במקרה כרגע זו המציאות.

רם שפע: רוב ההתפרצויות הן כן בבתי הספר, ולא בכדי זהו הדיון שאנחנו מקיימים.

רם שפע: אנחנו רואים הרבה דוגמאות לכך.

רם שפע: אתם צריכים לתת את המענה הדחוף, ועובדה שהרוב מבין הדוברים עד עכשיו לא הרגיש שהוא מבין מה שקורה.

רם שפע: יש לי שאלה מאוד ספציפית.

רם שפע: האם המנהלים בבתי הספר יודעים בדיוק את ההנחיות או שהשר פנה אליכם ואתם אלה שיודעים?

רם שפע: האם הם יודעים מה הם צריכים לעשות?

רם שפע: כי זה לא נראה כך.

מנשה לוי: אני מוכן להשיב.

רם שפע: מנשה, רק רגע.

רם שפע: פנית אליך קודם ועדיין לא היית.

רם שפע: נכבד את אינה כרגע ואחרי זה תוכל להגיב.

רם שפע: אחרי זה נשמע את חברות הכנסת שרוצות לדבר.

אינה זלצמן: קודם כול, רוב ההתפרצות הן לא בבתי הספר.

אינה זלצמן: הייתי בדיון קודם בכנסת.

אינה זלצמן: יש לנו 17,000 חולים מאומתים, ובוודאי שלא רובו במשרד החינוך.

רם שפע: זה לא מדויק כי ביחס לימים האחרונים רוב החולים המאומתים האחרונים הם בוודאי הגיעו ממשרד החינוך.

רם שפע: לא צריך להתייחס למספר הכולל של החולים.

קטי קטרין שטרית: אני מסתכלת פה על הנתונים, רובם ככולם זה מערכת החינוך.

רם שפע: אריה מור, סמנכ"ל ומנהל אגף בכיר, בבקשה.

אריה מור: קודם כול, אני רוצה ליישר מעט את הנתונים ואת האירועים.

אריה מור: ראשית, הנתונים הם כולם מבחוץ, ותיכף נדבר על האירוע בירושלים, אני מניח שאתם מכירים ותוחקר ודובר.

אריה מור: למשל, האירוע בתל אביב עם שני הילדים הזרים, הוא אירוע משלים של התפתחות הקורונה בקרב 40 זרים במספר הימים האחרונים, וזה בכל הארץ כמובן.

אריה מור: יש גם בתל אביב ושני הילדים קשורים לעניין.

אריה מור: צריך לחקור את כל המקרה לעומקו.

אריה מור: ברגע שהיה ילד אחד, לא סגרו את בית הספר.

אריה מור: כשהיו שניים, כבר סגרו את בית הספר.

אריה מור: יחד עם זאת, האירוע בירושלים חייב את המערכת לבדוק ולחקור למה זה התפרץ כל כך מהר.

אריה מור: אם אנחנו רוצים לעשות את ההתפרצות במהירות, אנחנו חייבים לקבל החלטות יחד עם משרד הבריאות והעירייה, כפי שנעשה בחדרה עם בית ספר של 2,000 תלמידים.

אריה מור: יש שם ילדה מאומתת אחת, והילדה הזו היא בת של אחות, ושם באזור שממנו מגיע האירוע יש שלוש אחיות ממחלקה בבית חולים.

אריה מור: בדרום השרון – אלו שני ילדים של רופא מאומת שהדביק את הילדים שבאו לבית הספר, ואני יכול לספר על עוד אירועים.

אריה מור: כל אלו אירועים משפחתיים שמזינים מספר בתי ספר ומשם יכולה להיות ההתפרצות.

אריה מור: לכן, כל עוד בתי הספר פתוחים, אנחנו חייבים לסגור מיידית, לבצע את תהליך הבדיקות, אני מזכיר שלא היו בדיקות, מדיניות הבדיקות לא הייתה קיימת עד אתמול, שלשום, ועכשיו ההחלטה היא לבצע בדיקות לכל אותם תלמידים ועובדי הוראה שבאים במגע.

אריה מור: כתוצאה מהמהלך המהיר הזה תוך 24 שעות, כולל בחדרה, נוכל לדעת מה תמונת המצב, ואחרי חמישה ימים יעשו בדיקה נוספת לכל אלה שנחשפו, ואפשר יהיה להחזיר את התלמידים חזרה.

אריה מור: בעינינו, זהו תהליך נכון שמאפשר לשלוט באירוע ובנתונים יחד עם משרד הבריאות, יחד עם הרשות המקומית, יחד עם הנהלת בתי הספר, מנהלי בתי הספר, ואז נשחרר חזרה.

אריה מור: לגבי הסוגיה שעלתה כאן לגבי קבוצות הלמידה היותר קטנות בחטיבות ומעלה – הנושא הזה כרגע בדיונים, ואני מעריך שתתקבלנה החלטות בעניין.

אורלי פרומן: אריה, כמה בתי ספר סגורים ברחבי הארץ?

אריה מור: כמות בתי הספר הסגורים – אתן לכם את הנתונים המדויקים, - - -

קטי קטרין שטרית: אני אתן לך - 18.

קטי קטרין שטרית: זה נתונים ממשרד הבריאות.

אריה מור: נכון, 18.

אריה מור: חלק מה-18 הם כאלה שהושבתו על ידי ועדי הורים, שניים נסגרו בגלל ועדי הורים.

אריה מור: אחד בעין גדי נסגר כי יש ילד ביישוב ורד יריחו שלא קשור בכלל לאותו בית ספר וראש המועצה החליט לסגור את המוסד כי כולם נוסעים באותן הסעות באזור.

אורלי פרומן: האם אתה אומר שיש 18 בתי ספר שהם סגורים כרגע ושנמצאים בבידוד?

אורלי פרומן: כמה גני ילדים?

אריה מור: לא כולם בבידוד.

אריה מור: יש 18 בתי ספר כרגע כשחלק סגורים באופן מלא וחלק סגורים חלקית.

אריה מור: לא כל התלמידים בבידוד.

אריה מור: בבתי ספר מסוימים שעשו את החקירה ועשו את הבדיקות, רק חלק מהכיתות נמצאות בבידוד.

אריה מור: המשמעות של בידוד – הילד חייב להישאר בחדר שלו על פי הנחיות משרד הבריאות, ולא לצאת משם, ולקבל את האוכל.

אריה מור: אני מזכיר נשכחות, נחזור שלושה-ארבעה חודשים אחורה.

אריה מור: זה אומר שאם אנחנו לא נשלוט מי בבידוד ומי נקי וחוזר בחזרה, נמצא אותם בחוף הים ובבריכות השחייה.

אריה מור: חבר'ה, פתחו את המדינה.

אריה מור: ברור לכולנו שהילדים יהיו בקניון, בחוף הים, וכו'.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נשמח לשמוע אתכם שוב גם בהמשך.

רם שפע: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך אותך.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת שמחה שקיבלת לידיים שלך את הוועדה ואני בטוחה שתעשה עבודה נהדרת.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את המאבק שניהלת כיושב-ראש התאחדות הסטודנטים כשהיית מגיע לוועדה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: האמת היא שאני לא יודעת למה יש הרגשה של התגוננות ושכאילו מישהו מאשים בזה שבבתי הספר תופסים את הילדים, מדביקים אותם ושולחים אותם בחזרה – חס וחלילה, אף אחד לא אומר את זה.

עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות, כאשר מכנסים קבוצה גדולה של אנשים וילדים בתוך מבנה אחד, זה עלול להיות חממה להתפרצות להידבקות חוזרת של המחלה, ואת זה אנחנו רוצים למנוע.

עאידה תומא סלימאן: כולנו לא רוצים להגיע למצב שבו סוגרים את בתי הספר ואת המשק לאחר מקרים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: כן, כולנו מודאגים לאחר כל מה שקורה בימים האחרונים והחדשות על הידבקויות שקרו או התגלו בבתי הספר .

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהן לא קרו בתוך בתי הספר ויכול להיות שהילדים הגיעו עם זה מהבתים בגלל כל מיני סיפורים אישיים ומשפחתיים.

עאידה תומא סלימאן: מכל מקום, העובדה היא שהילדים האלה הגיעו לבתי הספר וישבו ליד התלמידים, והשאלה היא איך מתכוננים למצב כזה.

עאידה תומא סלימאן: לגבי הבדיקות - אני חושבת שגם כן, ואולי, הגיע הזמן לבדוק את כל אלה שנקראים קבוצות הסיכון והאם צריכים להישאר עם ההגדרה ההתחלתית של קבוצות סיכון כאשר כולנו היינו בהסגר.

עאידה תומא סלימאן: אולי קבוצות הסיכון היום הן גם משפחות הרופאים והאחיות וצוותים שונים שבאים במגע ישיר עם אנשים שעלולים להיות חולים.

עאידה תומא סלימאן: צריך לעשות את הבדיקות האלה כדי לצמצם אפשרות שילדים שנדבקו ושבאו במגע עם אותם צוותים יגיעו לבתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אולי צריך לעשות איזושהי מגמה של בדיקה מקדימה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה שראיתי בדיון הזה נציג כלשהו מהאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאולי בתי הספר הערביים התחילו קצת יותר מאוחר, אבל צריך לבדוק מה המצב הנוכחי בבתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי, מלכתחילה התשתית לא בנויה כך שאפשר להגיד שהכול יהיה בסדר ושאפשר לחלק לקבוצות משום שהצפיפות יותר גבוהה, רמת ההיגיינה פחותה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שישנם בתי ספר שנתקלים בבעיה של מים זורמים וקשה בהם לקיים רמת היגיינה גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: יש גם כן בעיה בין הדרום לצפון.

עאידה תומא סלימאן: המצב הוא שונה.

עאידה תומא סלימאן: מה עשה משרד החינוך ואיך הוא התכונן באופן מיוחד לחזרה ללימודים בבתי הספר באוכלוסייה הערבית?

עאידה תומא סלימאן: קחו בחשבון גם שאנחנו נמצאים עכשיו אחרי החג, ואני מאוד מאוד מקווה שבעוד שבועיים לא נראה מצב כפי שראינו באוכלוסייה היהודית לאחר החגים.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אשמח שתהיה נציגות של החברה הערבית, אני אכן לא רואה פה.

רם שפע: אנחנו כמובן פונים לכולם.

רם שפע: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה, בקצרה.

משה אבוטבול: את סיפרת שאת עושה הפגנה בימים הקרובים.

משה אבוטבול: האם שם גם דאגתם שתהיה שמירה בנושא הזה?

משה אבוטבול: האם נתת לאחראים לטפל בזה?

עאידה תומא סלימאן: אל תדאג, אנחנו נדאג לזה כי אנחנו אוהבים רוצים להגן על עצמנו ואוהבים את עצמנו.

רם שפע: אנחנו סומכים על חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן שתדאג לזה

קטי קטרין שטרית: קודם כול, אני רוצה לעדכן אתכם לגבי הנתונים כי הנתונים בנושא הזה הם מאוד קריטיים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו הולכים לקראת מגפה מאוד מאוד קשה, ואומר לכם גם למה.

קטי קטרין שטרית: קודם כול, מדובר ב-18 בתי ספר.

קטי קטרין שטרית: ידידי היקר אריה, ואנחנו מכירים מהמשרד, ורד יריחו זה מגילות וזה עדיין מדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: אי אפשר להוציא את זה.

קטי קטרין שטרית: אם בית הספר החליט לסגור אז כל הכבוד לו כי הילד הנדבק מגיע בהסעה, וזה דבר חשוב מאוד.

קטי קטרין שטרית: אתם צריכים להבין מה קורה בבתי ספר אזוריים.

קטי קטרין שטרית: הם עשו דבר חכם מאוד שהם הפסיקו כי אחרת היינו שומעים נתונים אחרים.

קטי קטרין שטרית: שים לב לנתונים מאתמול להיום.

קטי קטרין שטרית: מ-1,577 שנמצאים בבידוד, אתמול 6,212 והיום 8,687 – שים לב לקפיצה האדירה במספרים.

קטי קטרין שטרית: שים לב עכשיו לקפיצה במספר החולים, ואני מדברת איתך רק על מערכת החינוך.

קטי קטרין שטרית: בעל-יסודי יש לנו 134 תלמידים, יסודי - 30, קדם-יסודי - 9.

קטי קטרין שטרית: תקפו את עובדי ההוראה שהם לא מגיעים לבתי הספר ושהם מתחמקים מעבודתם הרבה.

קטי קטרין שטרית: קרה בדיוק מה שהתריעה בפניו הסתדרות המורים.

קטי קטרין שטרית: שימו לב לתוצאות לגבי צוות המורים: יש לנו 20 מורים בעל-יסודי, 18 ביסודי, ו-6 בקדם-יסודי.

קטי קטרין שטרית: זאת אומרת, היום יש לנו 44 עובדי הוראה חולים.

קטי קטרין שטרית: בסך הכול, יש לנו 217.

קטי קטרין שטרית: יש לנו נתון של 9,934 בבידוד.

קטי קטרין שטרית: אם מערכת החינוך לא תדע היום לטפל אנחנו נמצא את עצמנו במגיפה נוראית, ואומר לכם גם למה.

קטי קטרין שטרית: היום הציבור נמצא במצב של אדישות ורפיון.

קטי קטרין שטרית: בגל הראשון נורא נבהלנו והיינו מאוד ממושמעים והלכנו עם מסכות ושמרנו על המרחקים.

קטי קטרין שטרית: אבל בשבוע האחרון, מאז שהתחלואה והעקומה ירדו, זה פרץ את כל הסגרים האפשריים.

קטי קטרין שטרית: שירלי, איפה היו הפקחים בתל אביב כשאנשים הסתובבו ללא מסכות ובלי כל אמצעי הגנה?

קטי קטרין שטרית: לא ראיתי אותם כי הרבה מהפקחים יצאו לחל"ת.

קטי קטרין שטרית: תחזירו את הפקחים ואת האכיפה והמשמעת.

קטי קטרין שטרית: שנית, משרד הבריאות צריך מייד לקיים דיון דחוף עם משרד החינוך כי שם תהיה המגפה.

קטי קטרין שטרית: היו שני ציבורים במדינה שמאוד פחדנו מה הולך להיות לגביהם והם: החרדים והערבים.

קטי קטרין שטרית: החרדים מייד יישמו את כל מה שאמרו וראיתם שהתחלואה יורדת.

קטי קטרין שטרית: מגיע צל"ש לערבים בתקופת הרמדאן.

קטי קטרין שטרית: הם שמרו על כל הכללים, וברוך השם, אין תחלואה בקרב הציבורים הללו.

קטי קטרין שטרית: מייד צריך לקיים דיון כי הגל הבא בפתח.

קטי קטרין שטרית: צריך לפתוח את הבדיקות באופן חד-משמעי ולחזור לקפסולות, כי אם יש ילד חולה בתוך הקפסולה אז הקפסולה הולכת לבידוד ולא כל בית הספר.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: מנשה לוי, יו"ר התאגדות המנהלים, בבקשה.

רם שפע: ביקשנו שתדבר קודם.

רם שפע: תודה רבה על כך שאתה איתנו.

מנשה לוי: שלום לכולם.

מנשה לוי: קודם כול, ברכות לך, חבר הכנסת רם שפע.

מנשה לוי: אני מאחל לך הצלחה בתפקיד המאוד מאוד חשוב.

מנשה לוי: למי שלא יודע, רם הוא בוגר בית הספר "מעיין-שחר" בעמק חפר, אותו אני מנהל.

רם שפע: לא הייתה לנו חפיפה, הוא לא היה המנהל שלי.

מנשה לוי: אומרים שאין אדם מתקנא, לא בבנו ולא בתלמידו, ואני מאשר את זה.

מנשה לוי: בהצלחה, רם.

רם שפע: תודה רבה.

מנשה לוי: אני רוצה למסור לכם מה קורה בכיתות ז' עד י"ב.

מנשה לוי: אני יושב-ראש התאגדות מנהלי בתי הספר העל-יסודיים.

מנשה לוי: אני נמצא בקשר באמצעות קבוצת הווטסאפ שלי עם מנהלי בתי הספר היסודיים עם 251 מנהלים ועוד קבוצת טלגרם של עוד כ-300 מנהלים.

מנשה לוי: יש לי תמונה מהימנה של מה שקורה בשטח.

מנשה לוי: ראשית, לא ניתן לאכוף את סיפור חבישת המסכות בשיעורים ובהפסקות.

מנשה לוי: זה לא הגיוני, לא אנושי, וזה לא מתקיים בשטח.

מנשה לוי: שנית, לא ניתן לבצע ניקיון כמה פעמים במהלך היום, וניקיון יסודי וחיטוי בכל סוף יום.

מנשה לוי: לא ניתן לקיים הפסקות מדורגות – זו בדיחה בחינוך העל-יסודי.

מנשה לוי: אולי ניתן לעשות את זה בכיתות א'-ב'-ג'.

מנשה לוי: לא ניתן לשמור על ריחוק פיזי של לפחות 2 מטר.

מנשה לוי: לכן, מכל הסיבות האלה ההוראות שנתן משרד החינוך לבתי הספר הן הוראות שלא ניתנות ליישם, ואני אומר זאת בלשון עדינה.

מנשה לוי: הייתי אומר עוד כמה סופרלטיבים אבל נוותר עליהן.

מנשה לוי: הגיע הזמן להפסיק את הבלבול בקרב מנהלים.

מנשה לוי: אני שייך למינהל לחינוך התיישבותי ומנהלת המינהל הודיעה שלמנהלים אין סמכות לפזר תלמידים ולעבור ללמידה מרחוק, אלא אם כן המנהלים יקבלו אישור מהמפקחת ומהמחוז, בעוד שיש מינהלים אחרים, ואני יודע שבעיריית תל אביב זה מתקיים, וראיתי קודם את שירלי רימון, למשל שאומרת: יש שיקול דעת למנהלים והם כן יכולים.

מנשה לוי: צריך להפסיק עם הסיפור הזה כי מנהלים גם נחשפים ללחצים של הורים שאומרים: מה פתאום אתם סוגרים לימודים ועוברי ללמידה מרחוק?

מנשה לוי: זה פחות אפקטיבי וכו'.

מנשה לוי: לכן, אני קורא למשרד החינוך: משרד החינוך היקר, הגיע הרגע שבו אתם צריכים לקבל החלטות אמיצות כדי להקדים תרופה למכה, והמכה היא גל שני.

מנשה לוי: אני קורא למשרד החינוך לאפשר להשאיר את תלמידי ז' עד י"ב, למעט י"א-י"ב שיגיעו לתגבורים לבתי הספר בקבוצות של עד 20 תלמידים, וזה יהיה אפשרי - להשאיר את כל תלמידי ז' עד י', כולל י', בבית ללמידה מרחוק.

מנשה לוי: ההחלטה האמיצה הזו צריכה להתקבל גם כדי לתת גיבוי למנהלים שחלקם חושש לעשות את הצעד שמתבקש מאליו וזה לפזר תלמידים הביתה כדי להגן עליהם, וגם כן, וסליחה שאני אומר את זה, להגן לא רק על התלמידים אלא גם על הצוותים החינוכיים.

מנשה לוי: צריך לעשות את זה, ויפה שעה אחת קודם.

מנשה לוי: גלו אומץ לב, קבלו את ההחלטה, כי עם ההחלטות ההזויות האלה עם ההוראות ההזויות האלה שלא ניתן לממש אותן, לא נוכל להתקדם מעבר לגל תחלואה נוסף.

רם שפע: מנשה, תודה.

רם שפע: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

רם שפע: בסוף, הלכה למעשה, אתה מציע להחזיר אותנו באופן די משמעותי אחורה.

רם שפע: האם אתה מציע שכל התלמידים בכיתות ז' עד י', או במסגרת האוטונומיה של המנהלים או כהחלטת משרד החינוך, לא ילמדו כרגע?

רם שפע: האם זה מה שאתה מציע?

רם שפע: כמובן שהם לא יגיעו לבית הספר.

מנשה לוי: אני מציע לחזור קדימה כדי לקפד את הגל השני, אני לא רוצה שהעקומה תרים ראש.

מנשה לוי: אני, קודם כול, רוצה להגן על התלמידים.

מנשה לוי: צריך לקבל את ההחלטה האמיצה הזו ולא להסתתר מאחורי אמירה: אנחנו נותנים שיקול דעת כזה או אחר למנהלים, וחושפים אותם ללחצים של הורים כוחניים שאומרים: מה פתאום?

מנשה לוי: למה?

מנשה לוי: וכו' וכו'.

מנשה לוי: קבלו את ההחלטה בשם מערכת החינוך.

מנשה לוי: אדוני שר החינוך ואדוני מנכ"ל משרד החינוך, כנסו את הגורמים המתאימים וקבלו את ההחלטה האמיצה.

חגית משה: אני חייבת לצאת, אני רוצה לומר משפט אחד, בבקשה.

חגית משה: משרד החינוך כרגע הוא מאוד מאוד משמעותי, אבל זה לא אירוע שלו.

חגית משה: זה אירוע של משרד הבריאות, משרד הבריאות מטפל בזה.

חגית משה: מי שמחליט על סגירת בית ספר זה משרד הבריאות.

חגית משה: משרד החינוך והרשות המקומית הם אלו שמיישמים ודואגים ליישום החלטת משרד הבריאות.

חגית משה: לכן, החלק של משרד החינוך כאן הוא לא להחליט האם סוגרים בין ספר או לא.

חגית משה: הם לא אלה שמחליטים, משרד הבריאות הוא זה שמחליט.

חגית משה: אנחנו בוועדת החינוך ולא בוועדת הבריאות.

חגית משה: קטי היקרה, המספר גדול מאוד של אנשים שנמצאים בהסגר נובע מכך שסוגרים בתי ספר שלמים בעיר של 1,500, 1,700, 1,800 ילדים כל פעם, ולכן המספרים עולים.

חגית משה: אני כן רוצה לבקש בקשה אופרטיבית מחברי הוועדה, וכמובן מהיושב-ראש.

חגית משה: משרד החינוך צריך כאן לעשות איזשהו מהלך נוסף כנדבך נוסף להחלטות משרד הבריאות.

חגית משה: אני מבקשת שמשרד החינוך יתכנס.

חגית משה: לגבי השאלות איך מודיעים למנהל בית ספר על סגירה, מי מודיע – זה לא רלוונטי, אפשר גם לשלוח לו הודעה במייל.

חגית משה: לזה לא צריך את משרד החינוך.

חגית משה: זה לא מה שיפתור את הבעיה ואת ההתמודדות שיש כרגע למנהלים ולבתי הספר.

חגית משה: אני חושבת שמשרד החינוך כן צריך להיות גמיש במתן מענים לבתי ספר שנמצאים בהסגר, לבתי ספר שמתמודדים עם הורים שחוששים ולא שולחים את הילדים.

חגית משה: זה לא כצעקתה כי את מספר ההורים שהחליטו בירושלים לא לפתוח את בית הספר, אפשר לספור על כף יד אחת.

חגית משה: רוב ההורים לא מקבלים החלטות לבד, אבל הרשות המקומית שנמצאת בקשר יום-יומי עם כולם בכל בית ספר ומסתכלים ממש פר בית ספר, צריך לתת אפשרות למענים מותאמים, וזה התפקיד של משרד החינוך.

חגית משה: משרד החינוך חייב לאפשר סל מענים שכל בית ספר יתפור עם מנהל מינהל החינוך, שאתם סומכים עליו, ועם הפיקוח של הרשות.

חגית משה: חייבים לעשות את זה, אחרת נהיה בבעיה מאוד מאוד גדולה כי אנחנו נסתובב סביב עצמנו ולא יהיו מענים חוץ מדיבורים, לצערי.

חגית משה: תודה לכם.

קטי קטרין שטרית: במחוז דרום נמצאים כרגע בבידוד 3,354 תלמידים, 564 עובדי הוראה, בחיפה 2,196 תלמידים, 250 עובדי הוראה.

קטי קטרין שטרית: חגית, זה לא רק ירושלים.

קטי קטרין שטרית: יש גם מחוזות בצפון ובדרום שעולים אפילו על המספר של ירושלים.

קטי קטרין שטרית: התמקדו בירושלים כי הכמות הגדולה התחילה מהגימנסיה.

חגית משה: קטי, את צודקת.

חגית משה: אבל אני טוענת שצריכים לתת כלים לרשות המקומית לפתור את בעיית המורים שבהסגר, התלמידים שבהסגר, למידה מרחוק – כן או לא.

חגית משה: לא כולם צריכים למידה מרחוק, לא כל הצוותים בהסגר.

חגית משה: צריכים להבין שזה הרבה יותר מורכב ופרטני.

חגית משה: צריך להסתכל פרטנית כי כך נפתור את זה קודם.

חגית משה: לפני שזה יהפוך למשהו מאוד מאוד גדול ורוחבי, אפשר להתייחס לכל בית ספר נקודתית ולתת מענה הכי מתאים בצורה אישית, גם בצפון, גם בדרום וגם בירושלים.

קטי קטרין שטרית: נכון, לכן הדיון פה הוא קריטי, רם.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא צריכים לטמון את ראשנו כבת יענה.

קטי קטרין שטרית: המגפה היום ממוקדת במוסדות חינוך, ולכן צריכה להיות היערכות מאוד חשובה.

קטי קטרין שטרית: הנוסחה היא פשוטה: מוניציפלי - - -

חגית משה: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה המענים שמשרד החינוך מאפשר לתת למוסדות החינוך ולצוותים בשטח.

חגית משה: השאלה של ועדת החינוך היא מה המענים, לא מה שכרגע נמצא.

חגית משה: איך משרד החינוך, שהילדים נמצאים בתוך המוסדות שלו, נותן גמישות במענים לכל בית ספר ולכל מנהל.

חגית משה: מי שעובד עם בתי הספר ועם המנהלים, ומכיר אותם, אלו מנהלי החינוך ברשות המקומית.

חגית משה: תנו להם אפשרות להיות גמישים.

חגית משה: יכול מאוד להיות שזה יהיה מאוד מינורי, אבל משרד החינוך כאן צריך לתת מענים.

חגית משה: הוא לא נותן כרגע, הכול מאוד גורף, וזו הבעיה.

חגית משה: אני קוראת לוועדה לקרוא למשרד החינוך ולשר החינוך החדש לשבת ולתפור סל כלים ושכל מנהל רשות יוכל להתאים לכל בית ספר.

חגית משה: יש לתת מענה של חינוך, לא של בריאות.

חגית משה: יש לנו פתרונות לגבי הבריאות כי משרד הבריאות מחליט חד-משמעית מהם הקריטריונים של סגירת אותו מוסד.

רם שפע: אנחנו מבינים את הנקודה שלך, הבהרת אותה היטב, ומייד נוציא גם קריאה בשמי ובשמנו.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חברת הכנסת פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: קודם כול, אני רוצה להחזיר את כולנו ליום שבו בירכנו על החזרת מערכת החינוך ללימודים סדירים.

אורלי פרומן: כל הגורמים שהיו מעורבים בקבלת ההחלטה הבינו שיש פה חיבור הדוק בין החזרת המשק לפעילות סדירה לבין החזרת מערכת החינוך.

אורלי פרומן: אני מאוד רוצה לקוות שכשלקחו את ההחלטות האלה גם לקחו בחשבון שהולך להיות פה מפגש שלא היה, שלא קיים, במקומות עבודה רגילים, אפילו במקומות העבודה הגדולים.

אורלי פרומן: זה מפגש בלתי אמצעי של אלפי או מאות ילדים ומבוגרים.

אורלי פרומן: קודם כול, ישר כוח גדול למנהלים ולגננות ולאנשי החינוך על התהליך החינוכי והניהולי מאוד מאוד מאתגר בתקופה הזו.

אורלי פרומן: אל תשכחו שבמקביל אנחנו מצפים מהם שהם ילמדו ואנו מצפים שהתלמידים ילמדו, ושכיתות י"א-י"ב ייגשו תיכף לבחינות הבגרות ויצליחו.

אורלי פרומן: חברים, יושב פה על צוותי החינוך אתגר מאוד מאוד גדול, גם בפועל בבתי הספר, ובוודאי ברשויות המקומיות, באגפי החינוך ובמחוזות.

אורלי פרומן: להזכירכם, אי אפשר לנתק את מה שקורה ברחוב למה שקורה בבתי הספר.

אורלי פרומן: ישנה התרופפות משמעת בקרב הציבור כולו ואנחנו חושבים שהילדים הם אחרים.

אורלי פרומן: הם יוצאים החוצה מבית הספר והם רואים אלפי מבוגרים מסתובבים ללא מסכות, בלי מרחק חברתי כנדרש, ואנחנו כופים עליהם לשבת יום שלם עם המסכות כשבקושי ניתן לנשום, ואנחנו רואים שכל אחד מוריד את זה אחת לכמה דקות כדי לקחת אוויר, ובניגוד לכל טבע לצאת להפסקות שהם כל כך אוהבים ולשמור מרחק של 2 מטר האחד מהשני.

אורלי פרומן: זאת אומרת, יש פה איזושהי מציאות שהיא בלתי אפשרית.

אורלי פרומן: יחד עם זאת, אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו חזרה עם מוסדות חינוך סגורים, אבל בין לבין צריך להבטיח את שלומם של הילדים ושל צוותי החינוך והמבוגרים סביבם.

אורלי פרומן: אני שומעת פה, אדוני היושב-ראש, פער מאוד גדול בין הראייה של משרד החינוך לבין הראייה היותר מפוקחת, בעיניי, של מנהלי מחלקות החינוך והמנהלים בשטח.

אורלי פרומן: צריך לזכור שמנהלי אגפי החינוך ומינהלי החינוך הם אלו שנמצאים קרוב.

אורלי פרומן: אנחנו חייבים לשחרר להם חבל מאוד ארוך כי בפועל הם לוקחים אחריות ביום-יום על ניהול מערכת החינוך המקומית, ומנהלי בתי הספר והגננות על המוסדות שלהם.

אורלי פרומן: אני מצטרפת לקריאה של חגית, זו קריאה שאנחנו גם צריכים לקרוא.

אורלי פרומן: חברים, נדרשת פה גמישות מרבית, צריך לתת את הכלים.

אורלי פרומן: כן, כלים זה גם כסף וגם תקציבים, ומה מותר ומה אסור.

אורלי פרומן: כשבית ספר שלם יושב שבועיים בבית, הוא לא יושב שבועיים בבית בקייטנה, וצריך לראות מה אנחנו עושים שם.

אורלי פרומן: צריך לתת להם לא רק את האחריות אלא גם את הסמכות לקבל אחריות לצד סל כלים מותאם וגמיש.

אורלי פרומן: אנחנו חוזרים שוב לאחת הבעיות המרכזיות שהייתה בניהול המשבר הזה והיא האופרייטור הזה.

אורלי פרומן: משרד הבריאות קובע את הקווים, את המסגרת הבריאותית, משרד החינוך אחראי בפועל על מערכת החינוך, והשאלה היא איך בין זה לזה אנחנו מנהלים את התהליך הזה כך שלא נחזור אחורה.

אורלי פרומן: יכול להיות שזה מה שיקרה, יכול להיות שמשרד הבריאות יחליט על סגירת מוסדות חינוך כאלו ואחרים.

אורלי פרומן: בואו נחזור לעידן הקפסולה, ואני לא אוהבת את המילה הזו.

יהודית גידלי: קבוצה, קבוצה.

אורלי פרומן: בואו נחזור לקבוצות הקטנות שהייתה להן מטרה.

אורלי פרומן: גם אם זה קשה, זה יותר טוב מחזרה אחורה לסגירת מוסדות החינוך.

אורלי פרומן: שוב, ישר כוח גדול לכל אנשי החינוך בתהליך המאוד מאוד מאתגר והאחראי הזה.

רם שפע: תודה רבה, חברת הכנסת פרומן.

רם שפע: לפני שאני מסכם, האם יש מישהו שלא דיבר או שדיבר ורוצה להוסיף משהו שנראה לו מאוד משמעותי?

אלי שי דרמן קגנובסקי: מהתרשמותי, ואני מדבר עם הרבה מחבריי שגרים ברחבי הארץ, תלמידים פוחדים להגיע לבית הספר, בטח במצב הנוכחי.

אלי שי דרמן קגנובסקי: יש לכך סיבות שונות: ראשית, המחלה עצמה, וברור שזה מפחיד ואין פה ויכוח.

אורלי פרומן: חבר'ה, אתם לא פוחדים להסתובב ברחוב ובחוף הים.

אורלי פרומן: אל תגזימו.

אורלי פרומן: זה ברור שזה לא לגמרי בטוח, אבל כשמשחררים כולם נמצאים ברחובות.

אלי שי דרמן קגנובסקי: ודאי - זה מפחיד וזה מפחיד.

אלי שי דרמן קגנובסקי: שנית, כשיש איזשהו חוסר תיאום בדרגים הגבוהים יותר של הניהול ושל הפיקוח על בתי הספר ועל מוסדות החינוך וכשלא ברור בדיוק מה עושים, האם לומדים מחר או לא לומדים מחר, האם יסגרו את בית הספר, האם אני צריך ללכת לעשות בדיקה וכו' וכו', חוסר ודאות מייצר איזשהו פחד.

אלי שי דרמן קגנובסקי: גם אני פוחד, אני לא יודע אם אני יכול לעשות תוכניות או לא, האם אני חולה קורונה או לא.

אלי שי דרמן קגנובסקי: לדעתי, דיברו פה קודם על החזרת העצמאות למנהלים העירוניים.

אלי שי דרמן קגנובסקי: ראשית, אני קורא מפה לתת עצמאות למנהלים בעיריות ובבתי הספר כי הם יודעים יותר טוב ממשרד החינוך וממשרד הבריאות.

אלי שי דרמן קגנובסקי: שנית, יש להסדיר מדיניות של בדיקות יותר ברורה ומי אמור להיבדק.

אלי שי דרמן קגנובסקי: אחותי אמורה להיבדק, אבל אני לא?

אלי שי דרמן קגנובסקי: מניסיון אישי, למה אני לא אמור להיבדק ואחותי כן?

אלי שי דרמן קגנובסקי: מה הרציונל פה?

אלי שי דרמן קגנובסקי: יש להסדיר את העניין של מי אמור להיבדק ולתת יותר עצמאות למנהלי בתי הספר.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, כוחה של המדינה בא לידי ביטוי בגיוון של מוסדות החינוך, גם מבחינת הגיל, וכמובן שצריכים לדאוג שהמערכת תפעל בצורה טובה.

משה אבוטבול: למרות שנראה שאנחנו נמצאים בתהליך יציאה, ואפילו חברות התקשורת מדברות על כך שהן מורידות את ההנחות שהן נתנו, חייבים גם להכין תוכנית מגירה לנושא הלמידה מרחוק, אם יהיה, חלילה.

משה אבוטבול: אסור לשכוח שזה יכול לחזור על עצמו.

משה אבוטבול: הייתי מאוד רוצה שיושב-ראש הוועדה ייקח את הנושא הזה לתשומת ליבו.

משה אבוטבול: אסור לנו להתעלם מזעקות ההורים.

משה אבוטבול: טיפלנו בנסיעות לפולין, ונמצאת פה קטי שעשתה עבודה נהדרת בנושא הזה, אבל גם בנושא הטלפוניה צריך לטפל.

משה אבוטבול: בזק וחברות אחרות הבטיחו להורים שהם יקבלו מחיר מוזל אם הם יאזינו בטלפון לתוכניות לימוד או לצורכי למידה, ובפרט במגזר החרדי שלא מתעסק עם אינטרנט.

משה אבוטבול: רם, אני חושב שגם את הנושא הזה אתה צריך לקחת על עצמך.

משה אבוטבול: יש לבדוק שאכן ההבטחות תקוימנה, כי אם חלילה לא נקיים פה את ההבטחות, בגל השני הם לא ירצו בכלל להאזין לטלפון.

משה אבוטבול: הם יגידו: לא, רימו אותנו פעם אחת.

משה אבוטבול: אסור שזה יקרה.

משה אבוטבול: רם, תודה לך.

רם שפע: תודה לך.

רם שפע: לא נדרשתי לנושא הטלפונים.

רם שפע: אשמח לשמוע ממך בהרחבה בסוף הדיון.

רם שפע: אם יש לך נתונים ונוכל לעזור במעקב, בשמחה רבה.

רם שפע: אם אין עוד מישהו שמרגיש שיש לו משהו משמעותי לומר, אסכם.

רם שפע: אתם יכולים להרים יד, אני צופה בכולכם.

רם שפע: בבקשה, אדוני.

מאיר אסרף: שלום, אני עו"ד מאיר אסרף, ואני מייצג את הסתדרות המורים.

מאיר אסרף: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, אני רוצה להעלות שתי נקודות: ראשית, נודה לך, אדוני היושב-ראש, אם תוסיף לסיכום הוועדה גם את הרצון והצורך בבדיקות נרחבות לצוותי עובדי הוראה, גם אם הם לא נמצאים באותם אזורים חמים, ובטח ובטח אם הם נמצאים באזורים חמים.

מאיר אסרף: אנחנו חייבים את זה לעובדי ההוראה, ויש, לכל הפחות, לעשות את הבדיקות המקדימות ובדיקות סקר כדי לדעת את תמונת המצב.

מאיר אסרף: שנית, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן אמרה שאין כאן ייצוג לציבור הערבי וכו'.

מאיר אסרף: בהסתדרות המורים שאני מייצג חברים גם מורים ערבים ויהודים, - - - באופן שוויוני.

מאיר אסרף: אמרתי שלא אחזור על הדברים, אבל אני לא יכול שלא לברך את אדוני על בחירתו לתפקיד יושב-ראש הוועדה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני רוצה לסכם את הדיון.

רם שפע: קודם כול, תודה גדולה לכל המשתתפים והמשתתפות.

רם שפע: גם מי שלא דיבר, קיבל את ההזדמנות.

רם שפע: אני חושב שכל מי שרצה לדבר בשם האנשים שהוא מייצג או בשמו, זכה לזכות הדיבור.

רם שפע: אני אגיד כמה מילים לסיכום, וגם כמובן קריאה שאני מקווה שמשקפת את הקול של חברי הכנסת שיושבים כאן.

רם שפע: ראשית, אני מצטרף לאורלי באופן כללי.

רם שפע: לא תמיד נציגי הציבור זוכרים שמי שנמצא בשטח אלו מורים ומורות ואנשי חינוך אדירים שקמים כל בוקר לעשות עבודה מאוד מאוד מורכבת, ולא תמיד זוכים לגיבוי, ובהקשר הזה מפה אנחנו בוודאי רוצים לגבות אותם, בטח בתקופה כל כך מורכבת.

רם שפע: חלק מהאנשים נטו לזלזל במשמעות של למידה מרחוק.

רם שפע: יש לי הרבה חברים מורים שהתאמצו מאוד כדי להצליח בתקופה הזו.

רם שפע: גם עכשיו עם החזרה לבתי הספר, ובוודאי בקבוצות קטנות, יש להם אתגר גדול, ולכן חשוב לי מאוד להתייחס לנושא.

רם שפע: אני רוצה להגיד משהו שהוא יותר במאקרו, שלא נאמר פה, והוא בהקשר למתח שבו שרוי כרגע כל העולם וגם מדינת ישראל.

רם שפע: אפרופו, מנשה, בהקשר למה שאמרת בשם המנהלים, השאלה היא האם אנחנו הולכים באופן הכי בטוח בעולם וסוגרים הכול ומוודאים שיש התפרצות כמה שיותר קטנה.

רם שפע: ודאי שככל שנסגור, אנחנו מקטינים את הסיכוי שמשהו יקרה.

רם שפע: מצד שני, אנחנו רואים את המצב הכלכלי בישראל ובעולם, ואנחנו צריכים ללכת בין הטיפות ולאזן.

רם שפע: אני חושב שבאופן כללי ההחלטה על חזרה ללימודים היא החלטה נכונה וטובה, אבל יש שני דברים קריטיים שצריך לוודא שקורים: האחד, יש אכן פער משמעותי בין העמדה שמשרד החינוך מציג שיש תחושה שכולם מבינים מה קורה, אבל זה לא המצב שאני מרגיש.

רם שפע: בהקשר הזה אני כן קורא מפה למשרד החינוך לוודא שהמנהלים, התלמידים וצוותי ההוראה, יודעים בדיוק מה קורה, ויותר חשוב מזה שיש אוטונומיה לרשויות המקומיות ולבתי הספר לקבל החלטות רשותיות או בית ספריות לפי מה שהם רואים לנכון, כמובן בתיאום.

רם שפע: אנחנו לא רוצים שתיווצר פה אנרכיה, אנחנו כן רוצים שתהיה להם אוטונומיה גדולה יותר להחליט.

רם שפע: הרבה מאוד פעמים המשרד מקבל החלטות שהן רוחביות, אבל זה לאו דווקא מייצר פתרונות נכונים ביותר.

רם שפע: דבר נוסף, שנראה לי קריטי ולא נאמר פה עד עכשיו, אני מצפה מהמשרד לקבל החלטה מה השלב שבו אם נראה שהגל השני מחמיר ואנחנו נגיע להתפרצויות יותר גדולות מאוד בבתי הספר, וכמובן שהן יכולות להיות כתוצאה מהשפעות חיצוניות, אבל בסוף זה קורה בתוך בתי הספר ושם הסיכוי להידבקויות משמעותיות גדול יותר, שבו תתקבל ההחלטה ששכבות מסוימות, ערים מסוימות באופן כולל, צריכות לחזור ללמוד מרחוק.

רם שפע: אנחנו צריכים לדעת שאם אנחנו מגיעים למספר הזה, ובסוף אלו נתונים מדידים שאנחנו יכולים לקחת אותם במספרים, מתי אנחנו מחליטים לסגור - אלו שתי הקריאות שאנחנו מוציאים מפה.

רם שפע: שוב, תודה רבה לכל מי שלקח חלק.

רם שפע: שמחנו מאוד, נמשיך לעסוק גם בנושא הזה, וגם באופן כללי, כבר מחר, ובוודאי בשבוע הבא.

רם שפע: תודה רבה לכם, אני סוגר את הישיבה.