הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 21, 2020-05-12 11:30

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה השנייה של הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה להיום, ה-12 במאי 2020.

עאידה תומא סלימאן: הדיון יהיה על סגירת חלופת המעצר היחידה לקטינים, מסגרת "שיטה".

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שנודע לנו, גם מהתקשורת, וגם מגורמים אחרים, כשקבענו את הדיון, שסוגרים את חלופת המעצר "שיטה", שהיא מסגרת שמשרתת – אומנם היא מוקמת בדרום, אבל היא משמשת כחלופת מעצר לקטינים אשר נשפטים או נמצאים במעצר, ועדיף שיהיו במסגרת שהיא גם כן טיפולית ולא רק ענישה.

עאידה תומא סלימאן: כשהתחלתי להיכנס לתמונה, הבנתי שהבעיה היא אולי יותר רחבה, לפחות מה שהועלה בפנינו – כל הנושא של המסגרות הקיימות בחסות הנוער לקטינים, שהם על הרצף של סיכון ומצוקה עד למצב של מעורבות בפלילים, מעצר וכולי.

עאידה תומא סלימאן: אתמול ממשרד העבודה והרווחה כבר ענו לפנייה שהייתה של ד"ר יואב ספיר, הסנגור הציבורי הארצי, שפנה בעניין הסגירה והתריע על זה רבות.

עאידה תומא סלימאן: המשרד ענה שהוא מאריך את החוזה שקיים עם העמותה שמפעילה את חלופת המעצר "שיטה" עד אוגוסט.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לדבר היום לא רק על חלופת המעצר הזו, אלא על המושג וכל הטיפול בנושא של חלופות מעצרים והמסגרות הקיימות של חסות הנוער.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להזכיר לכולם שכבר ב-2017 התקיימה ועדה, ועדת פלמור, בעניין הטיפול בצעירים.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה המליצה על תגבור המסגרות הקיימות, מאחר ואז היה תור המתנה ארוך לקטינים שמחכים להיכנס למסגרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים, לפחות לפי מה שדווח בדוח מבקר המדינה, התהליך נעשה הפוך – הולכים יותר לסגירה מאשר לתגבור ופיתוח.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע מנציגת הממ"מ בכנסת, מריה רבינוביץ, שעסקה בהכנת מסמך עבורנו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך נפתח ונפנה לגורמים המקצועיים המעוניינים בנושא.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מריה רבינוביץ: תודה רבה לך, גברתי יושבת-הראש.

מריה רבינוביץ: צוהריים טובים.

מריה רבינוביץ: כמו שאמרת, אנחנו בדקנו את הנושא של סגירת חלופת מעצר ייעודית, ואני מדגישה שזה ייעודית, כי יש הבדל בין חלופות מעצר אחרות לבין חלופת מעצר ייעודית.

מריה רבינוביץ: אנחנו בדקנו את הנושא של סגירת חלופת מעצר "שיטה".

מריה רבינוביץ: כפי שגם את אמרת, אנחנו לא התמקדנו בנושא של סגירה של אותה מסגרת כשלעצמה, אלא גם התייחסנו לאותה הסגירה כחלק מתהליך שנמשך כבר יותר משנתיים, במסגרתו נסגרו שלוש מתוך ארבע חלופות מעצר ייעודיות.

מריה רבינוביץ: מסגרת "שיטה" היא המסגרת האחרונה שנותרה מתוך ארבע שפעלו לפני שלוש שנים.

מריה רבינוביץ: "שיטה" הייתה אמורה, כמו שאמרת, להיסגר בסוף החודש הזה, אבל ההתקשרות עם משרד הרווחה הוארכה עד סוף חודש אוגוסט.

מריה רבינוביץ: אנחנו ניסינו להבין מה המשמעות של סגירתן של אותן מסגרות ייעודיות, חלופות מעצר, ומה האלטרנטיבה שניתנת היום לבני נוער בהליכי מעצר וגם למערכת.

מריה רבינוביץ: אני לא אכנס כאן להצגת עמדות של הגורמים המקצועיים השונים, הם בטח נמצאים כאן בדיון והם יוכלו להרחיב ולהציג את עמדתם.

מריה רבינוביץ: אני אציג נתונים על חלופות המעצר ועל בני נוער ששוהים היום בחלופות האלו.

מריה רבינוביץ: מה זה חלופת מעצר?

מריה רבינוביץ: על פי חוק, כל מסגרת שאינה בית מעצר ובית משפט שחרר אליה את הקטין על פי צו.

מריה רבינוביץ: את חלופות המעצר הייעודיות מפעילה רשות חסות הנוער, יחד עם עוד יותר מ-50 מסגרות שונות, שהן מעונות נעולים, פנימיות והוסטלים.

מריה רבינוביץ: מבחינת הנתונים, היום פועלות שתי חלופות מעצר ייעודיות.

מריה רבינוביץ: אחת זו אותה מסגרת "שיטה" שפועלת היום בדרום למגזר הכללי.

מריה רבינוביץ: מסגרת נוספת פועלת בצפון, זו מסגרת חדשה שנפתחה בתחילת חודש אפריל, ונותנת מענים לבני נוער במגזר החרדי.

מריה רבינוביץ: בסך הכול מטופלים היום במסגרות של רשות חסות הנוער 260 בני נוער תחת חוק הנוער (שפיטה וענישה), מתוכם 119 בני נוער נמצאים בהליכי מעצר תחת צווים.

מריה רבינוביץ: צווים שונים יכולים להיות צו פיקוח, צו השגחה, צו אבחון.

מריה רבינוביץ: בסך הכול זה 119.

עאידה תומא סלימאן: זה כמעט 50% מהחוסים באופן כללי במסגרות.

מריה רבינוביץ: שהם תחת חוק הנוער (שפיטה וענישה), כן.

מריה רבינוביץ: אבל זה לא כל החוסים שבמסגרות של רשות חסות הנוער, כי יש עוד חוסים שהם לא תחת חוק (שפיטה וענישה), אלא תחת חוק הנוער (טיפול והשגחה).

מריה רבינוביץ: מתוך אותם 119, שהם ספציפית בהליכי מעצר, 11 בני נוער שוהים היום בחלופות מעצר ייעודיות.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

מריה רבינוביץ: 11.

מריה רבינוביץ: מתוך 119 שהם בהליכי מעצר, יש 11 בני נוער ששוהים בחלופות מעצר ייעודיות.

מריה רבינוביץ: תשעה בני נוער שוהים ב"שיטה" בדרום.

מריה רבינוביץ: אני רק אציין שבמסגרת הזאת יש 24 מקומות, כלומר, יש שם מקומות פנויים.

מריה רבינוביץ: שני נערים שוהים במסגרת החדשה שסיפרתי עליה לנוער חרדי שנפתחה בצפון, וגם במסגרת הזאת יש 16 מקומות.

מריה רבינוביץ: הנתון הזה חשוב כי עדיין יש מקומות פנויים במסגרות הייעודיות, בחלופות המעצר הייעודיות.

מריה רבינוביץ: שאר בני הנוער מתוך אותם 119 נמצאים במסגרות שונות של חסות הנוער, ומחציתם נמצאים היום במעונות הנעולים.

מריה רבינוביץ: זאת אומרת שמעון נעול משרת היום גם כחלופת מעצר.

מריה רבינוביץ: אין היום בני נוער שממתינים לחלופת מעצר ייעודית בבית מעצר של שב"ס או בכל מסגרת אחרת, אבל יש היום שני נערים - - -

עאידה תומא סלימאן: יש שני נערים ערבים.

מריה רבינוביץ: כן.

מריה רבינוביץ: יש שני נערים מהחברה הערבית שממתינים בכלא "אופק" לכניסתם למעון נעול.

מריה רבינוביץ: מעון נעול, אנחנו יודעים את זה כבר שנים, יש שם המתנה של מאות בני נוער שממתינים למעונות הנעולים.

מריה רבינוביץ: על פי דוח מבקר המדינה האחרון שפורסם בתחילת החודש, בשנת 2019 היו כ-200 ממתינים.

מריה רבינוביץ: לגבי נער אחד, יש כבר תאריך כניסה במהלך חודש יוני.

מריה רבינוביץ: לגבי נער נוסף, עדיין אין תאריך כניסה.

עאידה תומא סלימאן: תאריך כניסה, או תאריך ראיון?

מריה רבינוביץ: לא, תאריך כניסה לגבי אחד, ולגבי השני אין עדיין, אז הם נמצאים בבית המעצר.

מריה רבינוביץ: על מנת לתת מענה לאותן מסגרות שנסגרות, משרד הרווחה יצא במכרזים לפתיחת מסגרות חדשות, מסגרות חלופות מעצר ייעודיות.

מריה רבינוביץ: היו שלושה מכרזים.

מריה רבינוביץ: שני מכרזים – כפי שאמרתי, אחד כבר הסתיים ונפתחה חלופת מעצר באפריל של המגזר החרדי.

מריה רבינוביץ: השני, המכרז הסתיים, יש כבר זוכה, והמערכת צפויה להיפתח בעתיד הקרוב, אנחנו לא קיבלנו לוח זמנים.

מריה רבינוביץ: המכרז השלישי - - -

עאידה תומא סלימאן: זה כללי?

מריה רבינוביץ: זה למגזר הכללי.

מריה רבינוביץ: המכרז השלישי הוא מכרז בדרום שאליו לא ניגשו מועמדים, כולל אותה עמותת "יחדיו" שמפעילה היום את מסגרת "שיטה".

מריה רבינוביץ: לכן משרד הרווחה מכין לפרסום מכרז נוסף, שיורחב גם למרכז, וזאת על מנת לתת אלטרנטיבה למציעים, להרחיב את האפשרויות.

מריה רבינוביץ: אנחנו הכנו נקודות לדיון שאותן ניתן לראות במסמך שלנו שנמצא באתר הוועדה.

מריה רבינוביץ: זה בטח יוצג גם על ידי הגורמים עצמם.

מריה רבינוביץ: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, זה עזר לארגן את הדברים בפנינו, מריה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתחיל ולפנות לשירן מהקליניקה המשפטית.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שאני ארצה לשמוע כמה הערות לפני שאני פונה למשרד לקבל את התשובות.

שירן רייכנברג: תודה לך על הפנייה ועל הוועדה.

שירן רייכנברג: אנחנו רואים כבר תקופה ארוכה סגירה של מסגרות בלי איזושהי תוכנית סדורה שעומדת מאחוריה.

שירן רייכנברג: גם המקרה הזה של "שיטה" הקפיץ את כל המערכת, וברגע האחרון המשיכו את ההפעלה שלה, אבל זה משהו שנמשך כבר הרבה מאוד זמן, וצריך לתת עליו את הדעת.

שירן רייכנברג: קודם כל, בהקשר הספציפי של חלופות מעצר, נסגרו כל חלופות המעצר שהיו מלבד "שיטה", כשהמשמעות של זה היא סגירה של ידע טיפולי.

שירן רייכנברג: כל האנשים האלה שעבדו במסגרות, טיפלו בילדים, וידעו איך לטפל בילדים במסגרות של חלופת מעצר כבר לא נמצאים במערכת.

שירן רייכנברג: הידע הזה פשוט הולך לאיבוד.

שירן רייכנברג: אנחנו גם לא יודעים מה יקרה באוגוסט, אם "שיטה" תמשיך או לא תמשיך.

שירן רייכנברג: המכרזים שיוצאים על ידי המשרד – ונמצאים פה הנציגים שאולי כתבו אותם – כנראה לא מתאימים לעמותות שמפעילות את המסגרות, כי עובדה שהם לא ניגשו.

שירן רייכנברג: זה יופי שכותבים מכרז, אבל הוא צריך להיות מותאם לאופי העבודה ולצרכים של הנערים, שזה הדבר הכי חשוב.

שירן רייכנברג: צורך של נער בחלופת מעצר הוא שונה מנער ששוהה במעון נעול.

שירן רייכנברג: הצורך הטיפולי שלו הוא שונה מהותית.

שירן רייכנברג: כל הפעולות של משרד הרווחה בסגירת מסגרות, או אי-נקיטת פעולות, בין אם בכתיבת מכרזים לא ריאליים, או לתת למסגרות להיסגר, פוגעים פגיעה קשה וחמורה בנערים שעליהם הם אחראיים, וזאת הבעיה הגדולה שלנו.

שירן רייכנברג: חלופת המעצר פה עוררה את הדיון, אבל מדובר בהרבה סוגים של מסגרות, בין אם זה הוסטלים לנערות, בין אם אלו מסגרות אחרות.

שירן רייכנברג: גם במענה שניתן על ידי מנכ"ל המשרד, קודם כל, יש שם נתונים ששונים באופן מהותי ממה שנכתב בדוח מבקר המדינה; וגם המסגרות שעומדות להיפתח, חלקן מסגרות כבר קיימות שאולי טיפה הורחבו, אבל עדיין לא פועלות לפי מה שכתוב.

שירן רייכנברג: הניסוחים הם עמומים לגבי מה יקרה, מתי יקרה.

שירן רייכנברג: אין מתווה מוסדר.

שירן רייכנברג: גם המתווה שהוגש במסגרת הבג"ץ, ראינו בפנייה של הסנגוריה הציבורית שיש עמדה שמתנגדת לכך מבחינה מהותית.

שירן רייכנברג: כלומר, ישבה ועדה, בחנה את הצרכים ואת המענים, ולא הצליחו להגיע להסכמות, והמשרד מתעלם מחוות הדעת השונות שנמצאות בפניו, מתעלם מהצרכים שעולים בשטח, מתעלם מהעמותות שמפעילות את המקומות האלה, ופועל בדרך שאנחנו, שעובדים בשטח, לא מצליחים להבין אותה.

שירן רייכנברג: אני שומעת גם מנערים ונערות שאני מייצגת, וגם מעובדות סוציאליות שאני עובדת איתן שהם פשוט מרימים ידיים.

שירן רייכנברג: אין להם לאן לפנות, אין מספיק מסגרות שנותנות את המענה הנכון, אין תשובות.

שירן רייכנברג: וכל הכאוס הזה מתרחש בתקופה שגם ככה אין גורם מעל לפנות אליו, כלומר, אנחנו בלי ממשלה, לפחות עד השבוע הקרוב, ומזה שנה ומשהו.

שירן רייכנברג: האחריות היא של משרד הרווחה, והוא צריך לספק לנו תשובות מהותיות ולא עמומות, ולא להתעסק כל הזמן בנתונים ומספרים, זה לא רלוונטי לאותם נערים שהיו ב"לחן טל מנשה", וזה נסגר, והעבירו אותם ל"לחן זיתן", וזה נסגר, והעבירו אותם ל"שיטה", וגם זה נסגר.

שירן רייכנברג: אני מבקשת מהוועדה לשים זרקור על כל הנקודות האלה, ובמיוחד להבין מה הולך להיות מעכשיו, כלומר מה יהיה ב-31 ביולי.

שירן רייכנברג: נצטרך עוד פעם להרים את כל מה שאפשר על הרגליים בשביל שלא תיסגר "שיטה" בסוף אוגוסט?

שירן רייכנברג: המקומות האלה שזוכים במכרזים, יש להם ידע בעבודה קודמת עם נערים של חסות הנוער?

שירן רייכנברג: אין להם ידע?

שירן רייכנברג: או שאלו עמותות חדשות?

שירן רייכנברג: הכול בערפל, אין שקיפות, אין שיתוף פעולה של השטח.

שירן רייכנברג: אני חושבת שצריך להבין לעומק את גודל המשבר שאנחנו ניצבים בו.

שירן רייכנברג: יש פנייה חזקה מאוד שנשלחה אתמול מאיגוד העובדות הסוציאליות לגבי הקושי שהן נתקלות בו.

שירן רייכנברג: הן אלה שנמצאות בשטח ולא מוצאות שום מענה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע מיו"ר האיגוד אחר כך על מה יש להן לעדכן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאת העלית גם את הנושא של אותה חלופת מעצר, אבל באופן כללי אנחנו נרצה לשאול את השאלות שקשורות לחסות הנוער ולמה שקורה אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, כל הנושא של מכרזים ועמותות שמקבלות את המכרזים האלה, אני מכירה מאז שניהלתי את העמותה לפני שנכנסתי לכנסת, ואת המכרזים שהיו מוציאים לעניין מקלטי נשים, ופתאום עמותות שניהלו מעונות יום קיבלו מכרזים לנהל מקלטי נשים, בלי ניסיון קודם ובלי ראייה מקצועית ברורה.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה נושא שכולו כרוך בכל השיטה הזו של ההפרטה, שמכניסה כל מיני גורים לנהל מסגרות חיוניות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות לסניגוריה הציבורית, עורכת דין רחל דניאלי.

עאידה תומא סלימאן: אתם גם פניתם בנושא למשרד, התשובה בעניין הארכת המכרז הייתה אליכם, לסנגור הארצי, וגם היה לכם אז, בדיונים שהתקיימו בוועדת פלמור, המלצות ודעה ברורה מאוד בנושא.

תמי ברנע: זה לנציגות משרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה לנציגות משרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: הסניגוריה הציבורית, אתם התרעתם על עניין סגירת מסגרת "שיטה".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

רחל דניאלי: נכון, אנחנו התרענו בצורה דחופה, וקיבלנו מענה, ואנחנו שמחים עליו, שהמסגרת הזאת תישאר בעקבות הפנייה שלנו לפחות עד חודש אוגוסט.

רחל דניאלי: כשאנחנו קוראים את המענה שקיבלה הסנגוריה, וגם את מה שכתבה נציגת מרכז המידע של הכנסת ומה שענו משרד הרווחה, אנחנו יכולים לראות ואנחנו מבינים שיש מאמץ לביצוע רפורמה מקצועית כללית.

רחל דניאלי: הדבר הזה מובן לנו, אבל הדאגה היא שמה שאנחנו רואים שבפועל מקומות נסגרים, ובמקומם לא נוצרים המקומות האחרים שהובטחו.

רחל דניאלי: זאת אומרת, יש הבטחות, אבל בפועל המגוון מצטמצם ויש תחושה שיש שירותים מקצועיים היום שמאחוריהם יש ניסיון רב, ושנותנים מענה מקצועי מאוד, ומולם הבטחות לדברים שיוקמו, אבל לא מוקמים בפועל.

רחל דניאלי: לכן הבקשה היא, כדי לא לפגוע במארג המאוד פגיע הזה של הקטינים שנמצאים בקצה הרצף, קודם כל תייצרו את המענים, תראו שזה עובד טוב, כמו שצריך ושמרוצים ממנו, ורק אחר כך תסגרו את המענים המיותרים בהתאם לרפורמה המקצועית שאתם רוצים לבצע, ולא תשאירו במהלך הזה את השבויים בשטח, שהם הקטינים שלנו, שהם חסרי אונים ולא יכולים להביע את הקשיים שלהם בתהליך הזה, שכנראה מתבצע בצורה הלא נכונה.

רחל דניאלי: אני רוצה להגיד שאם מדברים באופן כללי, אנחנו דיברנו באותה ועדה שריכזה מיכל גולד על הצורך במגוון של מענים.

רחל דניאלי: הדברים ידועים, ולכאורה כולם מעוניינים שהם יקרו.

רחל דניאלי: יש חסרים גדולים, כמובן, במקומות הנעולים, שזה משפיע על כל המערכת, כי ברגע שחסר מקום במעונות הנעולים, אז שמים במקומות שלא מתאימים להם.

רחל דניאלי: יש מעונות לקטינים עם מוגבלויות, או גבוליים, הן מבחינה קוגניטיבית, גם מבחינה נפשית, שחסרים היום, וזה גם משפיע לאיפה מכניסים אותם.

רחל דניאלי: יש מחסור ידוע במעון לגמילה לקטינים מהמגזר הערבי, שלא קיים היום.

רחל דניאלי: לכן אנחנו רואים בדיוק את הבעיות, שרשום שיש שני קטינים שנמצאים היום בכלא, כי אין מקום להכניס אותם, אין מקום פנוי לא במעון הנעול לקטינים מהמגזר הערבי, ולא במעון הכללי, שהוא לא נעול.

רחל דניאלי: החסר הזה משפיע על כל המערכת, לא רק על חלופות המעצר, אלא באופן כללי, על מה אנחנו יכולים להציע לקטינים שלנו, שישתקמו בצורה הכי טובה בנקודת הזמן הזאת.

רחל דניאלי: בעתיד אנחנו מקווים מאוד שזה ישתפר, אבל יש קושי עכשווי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים המעניינים שנרצה לקבל עליהם תשובה – ואני מקווה מאוד שגברת אלין אלול, הסמנכ"לית ממשרד העבודה והרווחה מקשיבה לשאלות שעולות כדי שתוכל לענות לנו אחר כך – אחת השאלות המעניינות היא: כאשר מעבירים את הקטינים האלה למסגרות הכלליות, ומשתמשים בהן גם כן כחלופות מעצר, מה קורה עם הנוער שהיה אמור להיות בתוך?

עאידה תומא סלימאן: אם 119 מקומות כבר תפוסים על ידי אוכלוסייה שהייתה צריכה להיות בחלופת מעצר, וחלופות המעצר ריקות, למה זה קורה ככה?

עאידה תומא סלימאן: ומה עם הנוער שהיה בהמתנה, בתור בהמתנה?

עאידה תומא סלימאן: היו 200 ב-2019?

עאידה תומא סלימאן: הוכנסו כולם?

עאידה תומא סלימאן: מה קרה עם ה-200 האלה?

עאידה תומא סלימאן: איפה הם נמצאים?

עאידה תומא סלימאן: הם עדיין בהמתנה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

עידן רול: תודה רבה גברתי היושבת-ראש, קודם כל אני אתנצל ואומר שאני בדרך כלל לא מגיע לדיון ויוצא, אני פשוט בין שתי ועדות חינוך, והיה לי חשוב להגיע לדיון הזה, אז אני אומר דברים וכנראה אצטרך לצאת עוד מעט.

עידן רול: ראשית, תודה שערכת דיון בנושא כל כך חשוב, שלא מקבל, בעיני, את ההתייחסות הראויה לו רוב הזמן.

עידן רול: אנחנו מדברים פה על עוד דרך שבה ממשלת נתניהו – זו הולכת להיות החמישית – מפקירה את הציבור.

עידן רול: ראינו את ההפקרות של ציבור העצמאיים, של ציבור השכירים, של ההורים הצעירים, הסטודנטים.

עידן רול: עכשיו אנחנו רואים את זה גם לסקטור אולי בין המוחלשים בארץ, בני נוער בסיכון, שעלולים להיזרק לרחוב, ועבורם אותן מסגרות הן ככל הנראה המפלט האחרון, הסיכוי האחרון להינצל מהסטטיסטיקה, הסיכוי האחרון לשיקום, הסיכוי האחרון לנורמליות, במירכאות, לאיזשהו אורח חיים נורמטיבי בתוך החברה.

עידן רול: הסיכוי האחרון לחיים מאושרים.

עידן רול: אנחנו צריכים לזכור שמאחורי המספרים ומאחורי ההתייחסות למסגרות כגופים ותקציבים, יש פה ילדים, יש פה בני נוער שהמדינה אכזבה אותם.

עידן רול: העולם אכזב אותם.

עידן רול: אלו בני נוער שרוב מה שהם ראו זה אכזבות.

עידן רול: אין להם משהו שייתן את הקונטרה.

עידן רול: האמון שלהם במערכת נמוך.

עידן רול: האמון שלהם במשרד הרווחה ובמערכת הרווחה נמוך.

עידן רול: זה לא עניין של האשמות, זה עניין של נתון ברור ומובן מאליו.

עידן רול: מדובר פה בנוער בסיכון שאין לו כבר במי להיאחז, ושלרוב לא מאמינים שהמסגרת, שהמערכת, במירכאות, שמערך הרווחה רוצה בטובתם או יכול להושיע אותם.

עידן רול: לכן אני חושב שכולנו כחברי כנסת מכל סיעות הבית צריכים להביע התנגדות חריפה מאוד למהלך כזה.

עידן רול: לפגוע באלה שאין להם עוד מוצא זו הנקודה הכי נמוכה.

עידן רול: אנחנו כחברה לא בנויים ככה.

עידן רול: אנחנו חברה שנבנתה על ערבות הדדית, ואני חושב שבמצבים האלה התשובה צריכה להיות איך פותרים, לא אם פותרים, והתשובות של משרדי הממשלה הרלוונטיים, לדוגמה, משרד הרווחה, חייבת להיות: ברור שניתן פתרון, בואו נדבר על הפתרון, כמה מהר הוא יגיע וכמה כסף זה יעלה.

עידן רול: אבל הילדים האלה, אם אנחנו לא ניתן להם סיבה להאמין שלמישהו אכפת מהם הפעם, אל תתפלאו אחרי זה שהם מוצאים את עצמם ברחוב, אל תתפלאו שהם מתדרדרים לפשע.

עאידה תומא סלימאן: ואז המדינה תצטרך כלא.

עידן רול: בדיוק.

עידן רול: אני אתחבר למה שאמרת, גברתי היושבת-ראש, אם כבר לדבר ברמה התועלתנית, כי לפעמים משרדי הממשלה מדברים ברמה התועלתנית – לשקם נוער בסיכון שיגיעו להיות דרי רחוב, יעלה לכם הרבה יותר כסף, הרבה יותר מאמץ, והסיכויים להצליח הרבה יותר קטנים מאשר שתעצרו את זה שנייה לפני, תנו להם את המסגרת, תכבדו את חוסר האמון שלהם במערכת, תנו להם הזדמנות בתנאים שהולמים את החיים שהביאו אותם למצב הזה, להשתלב, לבנות את האמון ולצאת בתקווה אחרי.

עידן רול: זה כבר לא מסגרות לפני מעצר, אלא שנגיע אחרי זה למסגרות שיקומיות פתוחות יותר, וניתן להם איזשהו נתיב חזרה ללב ליבה של החברה הישראלית, זו באמת החובה שלנו כמדינה.

עידן רול: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה ממשרד המשפטים, סתיו צרפתי.

עאידה תומא סלימאן: סתיו צרפתי נמצאת אתנו?

עאידה תומא סלימאן: או דפנה פינקלשטיין?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

דפנה פינקלשטיין: אני לא משרד המשפטים, אלא פרקליטות, ששייכת למשרד המשפטים.

דפנה פינקלשטיין: אני יכולה להציג את הצד שלנו במשוואה.

דפנה פינקלשטיין: אני ראש תחום נוער בפרקליטות המדינה, דפנה פינקלשטיין.

דפנה פינקלשטיין: אני אגיד את הזווית שלנו, שהיא מצד הפרקליטות, לא מצד כל משרד המשפטים.

דפנה פינקלשטיין: אנחנו מצטרפים למה שנראה כקונצנזוס נדיר של כלל הגופים - - - ההליך הפלילי, שהצורך בחלופות מעצר ייעודיות הוא צורך אמיתי ואקוטי.

דפנה פינקלשטיין: אנחנו מגיעים מצד האכיפה, מצד צרכים מסוימים מאוד ועצמאיים של ההליך הפלילי, והדרישות מהליך המעצר.

דפנה פינקלשטיין: אני לא מגיעה מהצד של הקטינים, זה מתחבר, אלא מצד מערכת דרישת החוק, שמבקשת מאותן מסגרות שמהוות חלופת מעצר לקטינים שנמצאה לגביהם מסוכנות לציבור, לנפגעי עבירה ספציפיים.

דפנה פינקלשטיין: החלופות האלה צריכות לספק מענה לא רק לקטין עצמו, אלא מענה מרחיק מהחברה.

דפנה פינקלשטיין: מדובר בתורה שנלמדה ונצרבה בכור היתוך לאורך שנים.

דפנה פינקלשטיין: ניתוק של החוליה האחרונה בשרשרת, שמבחינתנו מסגרת "שיטה" היא החוליה האחרונה שנותרה עומדת על הרגליים, כמו ששירה אמרה, זה לאבד זיכרון ארגוני וניסיון מצטבר בלי שאנחנו מצליחים להבין למה.

דפנה פינקלשטיין: אפשר להתייחס לכל מסגרת שנסגרה לאורך השנתיים האלה - - -

תמי ברנע: לא שומעים.

תמי ברנע: דפנה, לא שומעים אותך.

עאידה תומא סלימאן: דפנה, לא שמענו את המשפטים האחרונים.

עאידה תומא סלימאן: כבר לא שומעים כלום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא שומעים אותך.

דפנה פינקלשטיין: עכשיו שומעים?

דפנה פינקלשטיין: אני אעשה את זה בקיצור, כי אני לא מבינה מה גורם - - - ומה לא.

דפנה פינקלשטיין: אני אומרת שגם מצד ההליך הפלילי, בדגש על הליך המעצר, יש צרכים מובהקים ומסוימים, והמסגרות הייעודיות הן אלה שעונות עליו.

דפנה פינקלשטיין: אלו צרכים שנוגעים לאיון מסוכנות, לא רק צרכים טיפוליים של הקטין, אלא גם הרחקה שלו מהחברה, הרחקה מושכלת, הרחקה מחזיקה, אבל משקמת.

דפנה פינקלשטיין: והדברים האלה הם תורה שנלמדה על סמך ניסיון ארוך ומצטבר.

דפנה פינקלשטיין: ניתוק של החוליה האחרונה, היינו "שיטה", שמחזיקה בידע, בניסיון ובדיוק הזה, הוא ניתוק שאחר כך לאורך שנים ארוכות נתקשה מאוד לשחזר את הידע הנצבר הזה, וחבל.

דפנה פינקלשטיין: לא ברור לנו גם למה.

דפנה פינקלשטיין: אני אומרת שוב, לכל מסגרת שנסגרה לאורך השנים האחרונות יש הסברים ענייניים, אני מניחה, אבל השלם עולה על סך חלקיו.

דפנה פינקלשטיין: יש פה איזשהו רצף שאנחנו מתקשים להבין מה עומד מאחוריו.

דפנה פינקלשטיין: כמו שרחל דניאלי אמרה, אנחנו בעד טיוב ורפורמה, אנחנו רק רוצים את השקיפות ואת ההבנה, כי לשיטתנו "שיטה" והמסגרות הקודמות שנסגרו נתנו מענה מצוין.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: ענבל חרמוני.

עאידה תומא סלימאן: אחריה אני מבקשת להעלות את אלין אלול.

ענבל חרמוני: תודה, עאידה.

ענבל חרמוני: קודם כל, אני רוצה לפתוח בזה שבכל פעם שעומדת להיסגר מסגרת כזאת, אני מקבלת עשרות טלפונים מעובדי ועובדות נוער בשטח, עובדים ועובדות סוציאליות, שעושים את זה בחשש רב – אני מעלה את זה כי זה לא תקין – פן יבולע להם אם הם מעיזים לומר משהו שהוא לא במקום ונתפס כאיזושהי ביקורת על ההתנהלות של משרד הרווחה בדבר הזה.

ענבל חרמוני: זה גם עניין בפני עצמו.

ענבל חרמוני: בנוסף, הרבה גורמי מקצוע מתוך המשרד עצמו שפונים אלי בצורה של "אוף דה-רקורד" מתוך חשש.

ענבל חרמוני: זה לא הגיוני שאנשי מקצוע בתוך משרד הרווחה או מחוצה לו חוששים להביע את דעתם בפומבי, ואני הייתי רוצה שמשרד הרווחה ייקח את זה לתשומת לבו.

ענבל חרמוני: יכול להיות שזה בכוונת מכוון, כדי שאף אחד לא יעז להעביר ביקורת, וזה משמח מבחינתם שזה מה שקורה.

ענבל חרמוני: אני רוצה להאמין שלא, ושהדבר הזה יכול להשתנות.

ענבל חרמוני: דבר נוסף, תשובת המנכ"ל הייתה שיש 60 מסגרות.

ענבל חרמוני: זה לא נכון, היו 57, אבל נסגרו 14 ולא נפתחה אף אחת, ולכן החישוב הוא לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: נאמר שנפתחה באפריל עוד מסגרת.

עאידה תומא סלימאן: מה את אומרת?

עאידה תומא סלימאן: הודיעו לנו שנפתחה מסגרת חדשה בתחילת אפריל.

ענבל חרמוני: אני לא יודעת על מסגרת כזו, אבל בכל מקרה, אחת מתוך 14 שנסגרו, זה לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רק אומרת.

ענבל חרמוני: בסדר.

ענבל חרמוני: אני לא מכירה את המסגרת הזאת, יכול להיות שפספסתי.

ענבל חרמוני: אני רוצה להגיד לגבי הסגירה.

ענבל חרמוני: אם זה היה סיפור חד פעמי, אוקיי, אבל אנחנו במשך שנתיים רואים שזו שיטה.

ענבל חרמוני: בכל פעם עומדים לסגור איזושהי מסגרת אחרת, עושים את זה כמעט במחשכים.

ענבל חרמוני: ברגע שזה יוצא החוצה ומפעילים לחץ, מאריכים את המכרז.

ענבל חרמוני: למה?

ענבל חרמוני: מה, זה שיטת מצליח?

ענבל חרמוני: אם נכון להאריך את המכרז, למה צריכים לעשות את זה רק אחרי שמופעל לחץ ציבורי?

ענבל חרמוני: דבר שני, למה עמותות לא מוכנות לגשת למכרז הזה?

ענבל חרמוני: בואו נחשוב.

ענבל חרמוני: המכרזים האלה – לא רק בתחום של חסות הנוער – הם תמיד בתקצוב חסר.

ענבל חרמוני: העמותות לא עומדות בזה, וחלקן, בצדק, לא מוכנות לקחת על עצמן את האחריות שבתקצוב חסר הן יוכלו לתת את המענים.

ענבל חרמוני: יש פה ייבוש מכוון לאורך השנים של השירותים האלה – וגם של שירותים אחרים, אבל כרגע אנחנו מדברים על המסגרות של החסות – אחר כך באים בטענות למפעילים למה זה לא נראה טוב, למה התנאים הפיזיים לא טובים, אז בואו נסגור אתכם.

ענבל חרמוני: אם התנאים הפיזיים בכל מיני מקומות – זה לא ב"שיטה", אבל זה היה במסגרת אחרת, ב"לחן זיתן" – הם עד כדי כך לא טובים, זו תעודת עניות למשרד הרווחה שאפשר במשך שנים לבני נוער להיות בתנאים כל כך מזעזעים.

ענבל חרמוני: המנכ"ל בעצמו אמר לי בזמנו, סביב הסגירה של "לחן זיתן": הלכתי לשם בעצמי, אני מזועזע מהתנאים.

ענבל חרמוני: כן?

ענבל חרמוני: אז איפה הייתם כל – לא יודעת כמה – השנים האחרונות?

ענבל חרמוני: תעודת העניות היא לא של המפעילים, היא של המשרד.

ענבל חרמוני: כשמייבשים שירותים בצורה מכוונת ואחר כך - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, הרעיון של הייבוש.

ענבל חרמוני: יש רשימות המתנה, זה לא נכון, בגלל שמה שקורה זה שאלה נערים שחייבים להיכנס למסגרות, אז מכניסים אותם למסגרות שהרבה פעמים לא מתאימות להם.

ענבל חרמוני: ב', רק השבוע, מאתמול, יש לי עדות של עובדת סוציאלית – גם היא חוששת, כמובן, להיחשף בשמה – שבבית המשפט חייבו שהנער שהיא מטפלת בו ייכנס למסגרת, אבל יש עשרות לפניו.

ענבל חרמוני: בית המשפט בעצמו עמד מול הדבר הזה ואמר: אני חסר אונים.

ענבל חרמוני: עשרות לפניו.

ענבל חרמוני: החבר'ה שזקוקים לחלופות מעצר מקבלים עדיפות, זה בסדר, אבל זה אומר שיש עשרות ממתינים אחרים, שאנחנו לא רוצים שגם הם יגיעו למצב שהוא עוד יותר מוקצן.

ענבל חרמוני: ברשותך רק עוד דבר.

ענבל חרמוני: לפני למעלה משנתיים – שר הרווחה דאז היה חיים כץ, אבל זה לא משנה – משרד הרווחה התחייב שהמסגרות האלה הולכות להלאמה, מתוך תפיסה – שאני כמובן שותפה לה לחלוטין – שאומרת שמסגרות כל כך רגישות שמופעלות בסמכות לא יכולות להיות מופעלות על ידי גורמים חיצוניים.

ענבל חרמוני: בואו ניקח לתשומת לבנו שחלק גדול מהמסגרות של החסות היום מופעלות על ידי חברה פרטית שנסחרת בבורסה, שבינה לבין נוער בסיכון אין שום דבר, חברת "דנאל".

ענבל חרמוני: זה חמור מאוד.

ענבל חרמוני: והדברים האלה באמת היו צריכים ללכת להלאמה.

ענבל חרמוני: מאז שחיים כץ ניסה להיפטר מהמפגינים שהיו לו מתחת לבית, המשרד לא עשה דבר וחצי דבר לגבי הדבר הזה.

ענבל חרמוני: בהחלט מדובר בנוער שהוא נוער קצה.

ענבל חרמוני: יש פה, כמו שאמרה קודמתי, קונצנזוס לגבי העניין הזה, ואין שום מענה שהוא הגיוני מכיוון משרד הרווחה בתחום הספציפי הזה.

ענבל חרמוני: הוקמה וועדה בהנחיית בית המשפט, שעבדה חודשים ארוכים.

ענבל חרמוני: בסופו של דבר, מנכ"ל משרד הרווחה ענה את התשובה הבאה לבית המשפט: הוועדה לא הצליחה להגיע למסקנות.

ענבל חרמוני: זה לא נראה הגיוני, זה לא נראה מקצועי, זה נראה אפל מאוד אפילו, אני אעז ואומר.

ענבל חרמוני: ואני מדברת בכזה טון בגלל שבמשך למעלה משנתיים הרבה ארגונים, כולל הבוגרות עצמן של מסגרות החסות ומשרד המשפטים, שזו המדינה בעצמה, מנסה לטפל בדבר הזה ללא הצלחה.

ענבל חרמוני: אנחנו מדברים על החברות המוחלשות ביותר.

ענבל חרמוני: שיהיה ברור שיש רשימות המתנה, יש ייבוש, אין תשובות מספקות, ועדה שהייתה ולא הגיעה למסקנות – הדברים האלה חמורים מאוד.

ענבל חרמוני: ומה יהיה כאשר "שיטה" תעמוד בפני סגירה שוב פעם באוגוסט, והכנסת תהיה בפגרה ולא יהיה לנו אפילו איך להציל את זה?

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה ענבל.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני שמעתי נשמע מאוד מאוד חמור.

עאידה תומא סלימאן: האמת, רק מלהסתכל על המסמך שהגישו הממ"מ ברור לי שיש דברים שאני לא מצליחה להבין.

עאידה תומא סלימאן: לפני שנה וחצי, או שנה, המשרד הודיע בתכנית של קרן נויבך באחד מהראיונות שגם כן ניסו להבין מה קורה בחסות הנוער, שהמשרד מתחיל רפורמה בחסות הנוער.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ראיתי שום מסמך שמעיד על הרפורמה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי לידיים שלי מידע על הרפורמה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח אם גברת אלין אלול תסביר לנו ותשלח אחר כך מידע.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית – אפילו מלהסתכל על המסמך הזה, עולות הרבה שאלות.

עאידה תומא סלימאן: אני אנסה להזכיר, כי עלו מתחילת הדיון כמה שאלות, אני אנסה לחדד אותן.

עאידה תומא סלימאן: הדבר הראשון, עניין הרפורמה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, כמה נמצאים היום בתורי ההמתנה?

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות שהמסגרות שהן ייעודיות כחלופות מעצר עומדות כמעט ריקות, או בתת אכלוס, ו-50% מאלה שנמצאים במסגרות הכלליות אמורים להיות בחלופות מעצר?

עאידה תומא סלימאן: האם המשרד החליט שחלופת מעצר היא לא תשובה מקצועית, למרות שהיא קיימת בחוק והיא נמצאת לפי הסמכות שהחוק נותן?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא כל העניין של התקצוב של המסגרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי, לפחות משיחה עם המנכ"ל, שנכון שהיו סגירות – ככה הוא אמר לי – של מסגרות, אבל בטוטל, אתם הוספתם את מספר החוסים.

עאידה תומא סלימאן: האם זה נכון?

עאידה תומא סלימאן: המכסות של החוסים.

עאידה תומא סלימאן: מה המספר באופן כללי, והאם היו תוספות בשנתיים האחרונות?

עאידה תומא סלימאן: כמה היו בסוף 2018, לאחר הדיונים שהתקיימו בוועדת פלמור?

עאידה תומא סלימאן: כמה בסוף 2019?

עאידה תומא סלימאן: וכמה היום?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: וגם קצת זעזע אותי לשמוע, כמי שבאה מניהול פרויקטים חברתיים, שחברה מנהלת את רוב המסגרות הקיימות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אלין אלול: שלום, אני לא רואה אף אחד.

אלין אלול: אני מול מסך ריק, אני מקווה שאתם רואים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים ושומעים טוב.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

אלין אלול: שלום לכולם.

אלין אלול: אני הקשבתי קשב רב.

אלין אלול: עלו פה הרבה מאוד דברים, ואני אשמח לענות לכל דבר ועניין.

אלין אלול: גברתי, את פתחת וביקשת להבין קצת לגבי הרפורמה.

אלין אלול: אני כתבתי את הדברים שאת מבקשת את התייחסותי.

אלין אלול: ברשותך, אם אפשר, אני אתייחס גם לדברים האחרים שנאמרו תוך כדי.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הרפורמה, שאלתי הייתה אם יש משנה סדורה?

עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם איזשהו מסמך שתכנן את הרפורמה?

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל לידיים שלי.

אלין אלול: בהחלט.

אלין אלול: יש הרבה מאוד מידע כתוב, מסודר, יש פה עבודת - - -

עאידה תומא סלימאן: את מקוטעת.

אלין אלול: שומעים אותי?

עאידה תומא סלימאן: זה מקוטע.

עאידה תומא סלימאן: אם את מתקרבת, שומעים יותר טוב.

עאידה תומא סלימאן: לא שומעים.

אלין אלול: מה שאני רוצה לומר - - - אני יכולה להמשיך לדבר?

אלין אלול: אני יכולה להמשיך לדבר?

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: כן, תמשיכי.

אלין אלול: מה שאני רוצה לומר, קודם כל, להעמיד כמה דברים על דיוקם.

אלין אלול: לא סביר שייאמרו פה דברים שלא מתבססים - - - לאמת אותם - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתקשרים טלפונית, ונשים אותך על רמקול, כי בכל פעם שאת מתחילה לענות על השאלות, אנחנו שומעים רק את ההקדמה, את התשובה לא.

אלין אלול: אני אתנתק מה"זום".

עאידה תומא סלימאן: בסדר, ומתקשרים אליך, תעני בבקשה.

אלין אלול: אופציה נוספת, אם אתם רוצים, אני יכולה להתחבר מה"זום" של מנהלת שירות המבחן שנמצאת בחדר על ידי.

אלין אלול: מה שנוח לכם.

עאידה תומא סלימאן: נלך על הצד הבטוח, נתקשר אליך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שומעים אותך אלין.

אלין אלול: עכשיו אתם שומעים אותי וגם רואים אותי.

עאידה תומא סלימאן: ומקווים לקבל תשובות.

אלין אלול: תקבלו תשובות על כל דבר שאני אשאל.

אלין אלול: אני רוצה להתחיל מזה שהמשרד שלנו פרסם מכרזים לחלופות מעצר מוסדיות כבר בספטמבר 2019.

אלין אלול: המכרזים האלה יצאו לדרך, ומתוך שלושה מכרזים נבחרו כבר שניים.

אלין אלול: כמו שנאמר, אחת כבר פועלת, והשנייה בימים אלה בשלבים האחרונים של ההקמה למגזר הכללי.

אלין אלול: במקביל, המכרז שפורסם לדרום הסתיים ללא מועמדים, ולכן אנחנו כבר מינואר 2020 הארכנו את ההתקשרות עם עמותת "יחדיו", שמפעילה את "שיטה".

אלין אלול: המשמעות היא שאנחנו לא נענינו ללחצים או לא ברגע האחרון, או לא עד שמפעילים עלינו כל מיני גורמים, אנחנו ממהרים לסיים או להאריך התקשרויות.

אלין אלול: זה לא המצב.

אלין אלול: אנחנו בהארכה של התקשרות מחודש ינואר 2020.

אלין אלול: על אף שעמותת "יחדיו" לא ניגשה למכרז וההסכם אתה הסתיים בסוף 2019, מינואר 2020 אנחנו בהארכת התקשרות עם "שיטה".

אלין אלול: במקביל לזה שאנחנו בהארכת התקשרות עם "שיטה", אנחנו גם דנו ונפגשנו עם המנכ"ל של העמותה, עם אנשי צוות של העמותה, עם גורמי המקצוע שלנו במשרד, כדי לבדוק את הטענות שעלו סביב התעריף ואי ההתאמה שלו לצרכים.

אלין אלול: אנחנו נמצאים אתם בשיח מתמשך, כולל מנכ"ל המשרד, כולל גורמי המקצוע שלנו, בהם מנהל החסות, בהם התקציבנית של המינהל.

אלין אלול: ובתוך הדין והדברים שיש לנו מולם בשיח משותף, אנחנו נמצאים אתם כרגע בהארכה של התקשרות עד לסיום הליכי המכרז המשלים.

אלין אלול: יש מכרז משלים שייצא לדרום, אנחנו הרחבנו אותו גם למרכז.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אלין.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה – זה טוב שאתם נמצאים בשיח.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית: המכרז החדש, אני מבינה שעיקר הבעיה שהם לא פנו היא התעריף וסל השירותים שאתם נותנים.

אלין אלול: הטענה של עמותת "יחדיו" הייתה טענה שיש אי התאמה בתעריף, והנושא נבדק.

אלין אלול: אני ראיתי שמוזמנים אנשי התקציבים של המשרד, ואני מניחה שהם יוכלו להתייחס לטענה של התעריף.

עאידה תומא סלימאן: לא, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: הטענה הזו הפכה למצב שאתם הוצאתם מכרז ואף אחד לא ניגש.

אלין אלול: בדרום.

אלין אלול: אבל לעומת זאת, בצפון נבחרו שני - - -

עאידה תומא סלימאן: הם חדשים, לא?

אלין אלול: אחד מהם הוא ממש לא חדש.

אלין אלול: זאת מסגרת שעובדת הרבה מאוד שנים עם נוער קצה, נוער בסיכון.

אלין אלול: אני רוצה, ברשותך, להגיד משהו - - -

עאידה תומא סלימאן: הוא ניהל מסגרת כזו?

עאידה תומא סלימאן: בדיוק כזו, פנימית?

אלין אלול: לא הבנתי את השאלה.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה, תעזבי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד רק דבר אחד: אם תגיעו למכרז החדש עם אותו תעריף, יכול להיות שתיתקעו עוד פעם בלי ניגשים למכרז, וחבל.

אלין אלול: ניגשו.

אלין אלול: ניגשו למכרז.

עאידה תומא סלימאן: אם כולם מדברים על טיב השירות שהיה במסגרת הזו – אני בטוחה שאת לא תוכלי לענות עכשיו ולהגיד לי שאתם משנים את סל השירותים או את התעריף.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה ללכת לשאלות היותר מהותיות, אבל בעניין התקציב, אתם מכסים 80% בכל מקרה, של תקציב?

אלין אלול: בחלופות מעצר – עוד פעם, אני לא רוצה לתפוס את המקום של איש התקציבים, ונראה לי שזה יהיה נכון יותר שהוא יסביר את שיטת התקצוב.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אני לא רוצה שיטה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלה מאוד ספציפית, ותעשי לי טובה, תעני לי – לזרום עם השאלות.

אלין אלול: 80%, כן.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי שאלה ברורה מאוד: אתם מכסים 80% מהתקציב, לא חשוב מה יהיה מספר החוסים?

אלין אלול: נכון.

עאידה תומא סלימאן: במסגרות שהן לא ייעודיות, אתם משלמים 80% או לא?

אלין אלול: לא.

אלין אלול: בחלופות מעצר ייעודיות ובקורות הגג של חסות הנוער, ללא קשר לתפוסה בפועל, הם משולמים לפי 80% מהסך של ההתקשרות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: במקרה סל השירות או התעריף למסגרות הייעודיות הוא אותו תעריף למסגרות הכלליות?

אלין אלול: לכל סוג מסגרת יש תעריף מותאם משלה.

אלין אלול: יש רצף של תעריפים לסוגים שונים של מסגרות.

עאידה תומא סלימאן: למה יש לי הרגשה שהתעריף של הייעודי הוא הכי גבוה?

אלין אלול: שהתעריף של חלופת המעצר הייעודית הוא הכי גבוה?

עאידה תומא סלימאן: ניחוש.

אלין אלול: לא.

אלין אלול: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל את מכלול הרצף של התעריפים על כל המסגרות של חסות הנוער.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לחזור לשאלה בעניין הרפורמה.

עאידה תומא סלימאן: מה ההיגיון מאחורי – מה הרפורמה?

עאידה תומא סלימאן: בואו נתחיל בזה.

עאידה תומא סלימאן: מה הרפורמה?

עאידה תומא סלימאן: איך את מסבירה את העניין של 14 מסגרות ופתיחת אחת בינתיים?

אלין אלול: ברשותך, אני מבינה שאת רוצה תשובות קצרות, אבל אי אפשר להתייחס לזה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, בעניין הרפורמה אני לא צריכה תשובה קצרה של כן ולא.

אלין אלול: אני נתתי תשובה בעניין הרפורמה.

אלין אלול: אנחנו מדברים על תהליך הבראה ממושך.

אלין אלול: יש בעיות ארוכות שנים בנושא של חסות הנוער, אני לא אלאה אתכם, אבל בוודאי כולם יודעים אותן.

אלין אלול: אני מבקשת לדבר - - -

עאידה תומא סלימאן: דווקא הקציתי זמן לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לשמוע קצת פרטים.

אלין אלול: אני רוצה להגיד שנאמרת כאן חזור ואמור אמירה שמדברת על סגירה של מסגרות.

אלין אלול: חלק מהציטוטים שנשמעו תוך כדי הן שלא נפתחו אף מסגרות אחרות, שהמסגרות כולן מקשה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אז תגידי לנו את מה המצב.

אלין אלול: אני מבקשת להפנות את גברתי – יש תיאור מסודר, ממוסמך, עב כרס, שניתן לבג"ץ, שבו יש התייחסות נקודתית לכל אחת מהמסגרות שמדובר עליה.

אלין אלול: אם גברתי תרצה, אני אשמח להעביר את ההתייחסות המלאה לכל אחת ואחת מהמסגרות שמדובר עליהן.

עאידה תומא סלימאן: מתי נכתב המסמך העבה הזה?

אלין אלול: המסמך הזה הוא מסמך עדכני, הוא מונח לפתחו של בג"ץ.

אלין אלול: יש בו למעלה מ-1,000 עמודים עם נתונים, עם מסמכים, עם הסברים.

אלין אלול: יש שם התייחסות קונקרטית מעמיקה לכל אחת מהמסגרות.

אלין אלול: אז אני מעדיפה, במקום לפזר אמירות כלליות שאין מאחוריהן לא נתונים, לא מסמכים - - -

עאידה תומא סלימאן: אלין, אלין, סליחה, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אלין, אלין.

אלין אלול: אני מבקשת רק להשלים את המשפט.

אלין אלול: אני לא יודעת מה השיקולים שעומדים, וברור לי שלא כל השיקולים הם אך ורק ענייניים.

אלין אלול: לכן זה מאוד פשוט, יש מסמך מסודר, ואם גברתי תרצה, היא תקבל התייחסות לכל אחת מהן.

אלין אלול: לגבי המסגרות שנפתחו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו לקבל התייחסות, ולא להפנות אותי למסמך עם 1,000 עמודים.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלות, ואני מנסה כמה שיותר לשאול שאלות פשוטות מאוד, שאפשר לענות - - -

אלין אלול: אני מבינה שאת גם רוצה לשמוע תשובות פשוטות.

אלין אלול: אני רוצה לתת תשובות, אני מרגישה שאין לי מספיק אפשרות לתת את התשובות.

אלין אלול: אני מבקשת מגברתי, אם אפשר להשלים משפט לגבי המסגרות שנסגרו לעומת המסגרות שנפתחו.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי לכוון לזה.

עאידה תומא סלימאן: את מפנה אותי למסגרת, ואת מדברת איתי על הכוונות של אלה שדיברו לפניך.

עאידה תומא סלימאן: בואי נתמקד במטרה, תני לי תשובות על השאלות, תעזבי את הרצונות של האחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלות מאוד ענייניות.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתחיל עם זה – נסגרו 14, נפתח עוד אחד בינתיים, נכון או לא נכון?

אלין אלול: אני רוצה לתאר לך את המסגרות שנפתחו, ואת המסגרות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אני מבקשת, שאלתי שאלה, תעני לשאלה שלי.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות ככה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת: נסגרו 14 מסגרות בתוך שנתיים או לא?

עאידה תומא סלימאן: תוציאי את כל אלה שאמרו לי שנסגרו, שקרנים.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי לא.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי נסגרו שתיים, אבל תגידי לי.

אלין אלול: לא.

אלין אלול: אני אומרת, אני לא יודעת אפילו על איזה 14 מדובר, כי אם למשל בתוך ה-14 כלולות גם מסגרות שעכשיו זכיין חדש מפעיל אותן, הן בוודאי לא בתוך ה-14.

אלין אלול: אז אם גברתי רוצה שנתייחס, בואי נבין קודם על איזה 14 מדובר.

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לי מי מפעיל את המסגרת.

אלין אלול: אבל היא לא נסגרה.

עאידה תומא סלימאן: אכפת לי מסגרת שקולטת נוער בסיכון, אם היא ייעודית או אם היא כללית, להגיד לי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנסגרה אחת המסגרות של הנוער הערבי.

עאידה תומא סלימאן: נפתחה אחת לנוער החרדי.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי: היו חלק מהמסגרות, נסגרו על ידי מפעיל אחד, אבל אנחנו פתחנו אותם על ידי מפעיל אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמכרזים זוכים מפעילים אחרים, אבל שאלה כל כך פשוטה: היו לחסות הנוער 100 מסגרות, נשארו 20 מסגרות.

עאידה תומא סלימאן: היו 100 מסגרות, היום יש 120 מסגרות.

עאידה תומא סלימאן: רק תני לי מספר, מה יותר פשוט מזה?

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לי מי מפעיל אותו עכשיו.

אלין אלול: בשנתיים האחרונות נוספו 237 מסגרות חדשות שנפתחו.

אלין אלול: נפתחו מסגרות גם בצפון, גם במרכז.

אלין אלול: נפתחו למעלה משמונה מסגרות - -

תמי ברנע: מכסות, לא מסגרות.

אלין אלול: - - נוספו למכסות של מסגרות קיימות, עובו במכסות נוספות.

אלין אלול: במעונות הממשלתיים, ששם – גברתי שאלה קודם לגבי ההמתנה.

אלין אלול: ההמתנה היא המתנה למעונות הממשלתיים בלבד.

אלין אלול: בכל יתר המסגרות, נכון להיום, יש לנו 287 מקומות פנויים על כל רצף המסגרות של חסות הנוער.

אלין אלול: לעומת זאת, יש לנו קרוב ל-200 בני נוער שממתינים לכניסה למעונות ממשלתיים.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, על הבורות.

אלין אלול: אז במעונות הממשלתיים הוספנו 84 מקומות חדשים, קבוצות חדשות שנפתחו במעון "מסילה", במעון "נווה חורש", ב"מצפה ים", ב"צופיה" וב"גיל-עם".

אלין אלול: בסך הכול אנחנו מדברים על 84 מקומות חדשים שכבר נוספו.

אלין אלול: בנוסף להם נוספו 36 מקומות בבית הנער.

אלין אלול: לצערנו, בגלל בעיה של נמב"י במושב עין ורד, אנחנו לא יכולים לפתוח את שלוש הקבוצות החדשות האלה, וזה נמצא בדיון מול גורמים שונים.

אלין אלול: אני מקווה מאוד שגם 36 המקומות האלה יתווספו בקרוב.

אלין אלול: זאת התוספת למסגרות על כל הרצף של חסות הנוער.

אלין אלול: נפתחה קורת גג חדשה בירושלים.

אלין אלול: הוספנו מכסות ל"רטורנו", הוספנו מסגרות חדשות שלא היו קיימות עד היום, ואנחנו עדיין עם מכרזים שעומדים בקנה ואמורים לתת פריסה רחבה של כל הצרכים לבני הנוער ברמות הסיכון השונות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין דבר אחד, אני מבינה שלמרות שנסגרו המסגרות שכתב עליהן מבקר המדינה בדוח שלו – אני לא הבאתי את זה משום מקום, מבקר המדינה כתב שנסגרו 14 מסגרות.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה שהוספתם, איך שאני רואה מולי עכשיו, משהו כמו 120 מכסות, ש-36 מהן עוד לא בוצעו בפועל.

עאידה תומא סלימאן: אבל בכל זאת, יש תור של כ-200 בני נוער למסגרות הממשלתיות, ויש מסגרות שבהן יש מכסות פנויות של 287.

עאידה תומא סלימאן: מה המניעה להשתמש במכסות הפנויות שאתם כבר משלמים עליהן כסף?

עאידה תומא סלימאן: אם יש לכם את העניין של ה-80%, אז אתם משלמים עליהן כסף.

עאידה תומא סלימאן: למה אתם לא מאכלסים את זה בתור ההמתנה?

עאידה תומא סלימאן: מה ההבדל?

עאידה תומא סלימאן: האם זאת החלטה מקצועית, האם הם לא עונים על הדרישות או על הצרכים של הנוער הזה?

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אני שואלת את עצמי, אם חלופות המעצר עמדו כמעט ריקות, למה לקחתם מקומות של נוער בסיכון שהם לא חלופות מעצר ונתתם אותם כחלופות מעצר, והשארתם את המסגרות האלה כמעט ריקות, רק 11 דיירים?

אלין אלול: אני חושבת שמי שיכולה לתת את ההתייחסות המקצועית להתאמה של בני הנוער לשיבוץ במסגרות, זו מנהלת שירות המבחן לנוער.

אלין אלול: כל בני הנוער שמועברים לשיבוץ במסגרות החסות עוברים דרך שירות המבחן לנוער.

עאידה תומא סלימאן: זאת גברת בטי חנן, שנמצאת אותנו?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתחברי לי אותה.

אלין אלול: היא נמצאת אצל קרן ישראל.

אלין אלול: אתם יכולים לבקש - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מאלין, אנחנו התחלנו לדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: חלופות מעצר אלו אנשים שנמצאים אצלכם בהחלטת בית משפט או בתיאום, נכון?

עאידה תומא סלימאן: למה אתם מעבירים אותם למסגרות כלליות כאשר חלופות המעצר כמעט ריקות?

אלין אלול: אמרתי, ההחלטה איפה לשבץ נער, באיזו מסגרת לשבץ נער, זאת החלטה של שירות המבחן לנוער, משום שכל בני הנוער נמצאים אצל קצין מבחן.

אלין אלול: לכן הצעתי לגברתי, אם אפשר, שמנהלת שירות המבחן תסביר את הנימוקים המקצועיים בדיוק לשאלה שלך.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אלין לפני שאנחנו עוברים הלאה, אם יש לכם מסמך כתוב על הרפורמה שאתם מנהיגים במשרד בעניין חסות הנוער, אשמח לקבל אותו כדי לעמוד מקרוב על התכנית הסדורה שבניתם בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: כמה שאפשר יותר מהר, אפילו היום, אשמח לקבל לידיים שלי.

עאידה תומא סלימאן: וגם את התעריפים של כלל המסגרות הקיימות על הרצף, מה התעריפים, ואם הכיסוי של 80% בכל תפוסה קיים בכל המסגרות?

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, למרות שהדבר היחיד שהבנתי, שלמרות סגירת 14 המסגרות, אתם אומרים שיש לכם היום כ-300 מקומות חדשים בשנתיים האחרונות.

אלין אלול: יותר.

אלין אלול: קצת יותר, 237 במיקור חוץ, ועוד 34 במעונות הממשלתיים, ועוד 36 שכרגע אנחנו ממתינים לאכלוס, הן כבר עומדות מוכנות, ויש בעיית נמב"י, וזה כרגע נמצא בהתדיינות.

עאידה תומא סלימאן: תור ההמתנה בממשלתי הוא לאחר שמילאתם את ה-84?

אלין אלול: כן.

אלין אלול: אנחנו מדברים על מציאות – אפרופו מבקר המדינה, בדוח האחרון שלו הוא דיבר על צמצום של שני שליש מרשימות ההמתנה למעונות הממשלתיים; ועדיין, אנחנו נמצאים במציאות שבה יש תור המתנה למעונות ממשלתיים בלבד.

אלין אלול: אלו המעונות היחידים שלהם יש תור המתנה שכרגע הוא התייצב סביב 200-180 בני נוער שממתינים למעון ממשלתי.

אלין אלול: זה אומר שאין להם אופציה אחרת, אלא רק מעון ממשלתי - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נשמע מה השיקול המקצועי שקיים במעון ממשלתי ולא קיים במקומות אחרים, כך שאתם מעמידים מסגרות שיש בהם מקומות פנויים אבל מחכים בתור לממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תמיד נשמח שהציבורי ייתן משהו יותר טוב, אבל שייתן לכולם ולא יהיו תורי המתנה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: גברת בטי, בבקשה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני אודה לך אם תסבירי לנו מה ההבדל בין הממשלתי לבין השאר.

עאידה תומא סלימאן: למה אתם מחליטים על נוער מסוים שהוא חייב לחכות לממשלתי?

עאידה תומא סלימאן: מה הממשלתי נותן שאחרים לא נותנים?

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, מה גרם לזה שחלופות המעצר יעמדו חצי ריקות, והמסגרות האחרות יקבלו את החוסים שמגיעים?

בטי חנן: ההבדל בין הממשלתי ללא ממשלתי הוא מי מפעיל את המסגרת.

בטי חנן: המעונות הממשלתיים – יש לנו את המעונות הנעולים האבחוניים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אין שוני בשירותים בין הממשלתי ללא ממשלתי?

בטי חנן: יש שוני בפרופיל ובמאפיינים של האוכלוסייה, ובהכרח בסוג המענה שניתן.

בטי חנן: מעון נעול הוא לא דומה להוסטל פתוח בקהילה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמעון נעול הוא לא כמו הוסטל פתוח.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי: הממשלתיים, מאיזה סוג?

עאידה תומא סלימאן: איזה סוג של מענה מקצועי הממשלתי נותן שהלא ממשלתיים לא נותנים?

בטי חנן: אני מדברת על אבחון ועל נעילה בעיקר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הנעולים הם כולם ממשלתיים?

בטי חנן: כן.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להסביר משהו.

עאידה תומא סלימאן: הנעולים הם רק ממשלתיים.

עאידה תומא סלימאן: הלא ממשלתיים כולם פתוחים?

בטי חנן: כן.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני מכירה לפחות אחד של הנערות בצפון שהוא נעול והוא מופעל על ידי זכיין.

עאידה תומא סלימאן: וגם "שיטה".

בטי חנן: פה צריך לפנות לממונה על חסות הנוער.

בטי חנן: אני קצינת המבחן הראשית, אני לא ממונה על החסות.

עאידה תומא סלימאן: אתם האחראיים על ההשמה, נכון?

בטי חנן: כן, בדיוק, אני יכולה להסביר - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם ממיינים את ההשמה, כך שאני בטוחה שאת מכירה את כל המסגרות.

בטי חנן: נכון.

בטי חנן: אני יכולה להסביר מה שיקול הדעת שלנו כשאנחנו מפנים נער למסגרות.

בטי חנן: אני אתמקד בנערים בהליך מעצר.

עאידה תומא סלימאן: את תתמקדי בהליך מעצר, אבל את גם אחראית על ההשמה של כלל הנוער.

בטי חנן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: גם אלה שמגיעים מלשכת הרווחה או משהו כזה.

בטי חנן: לא, אני אחראית רק על ההשמה של הנוער שהוא בהליך הפלילי.

בטי חנן: נערים שהם בהליך של טיפול - - - נמצאים אצל עו"ס ח"ן ראשית בשירות המבחן לנוער.

בטי חנן: מבחינת הפניה למסגרות – ואני אתמקד בנערים בהליכי מעצר ובשיקול הדעת שלנו לגבי חלופות מעצר.

בטי חנן: אני אפנה אותנו גם להמלצות של ועדת פלמור, ועדה שנוהלה בידי מיכל גולד, שנמצאת פה אתנו גם.

בטי חנן: אחת מההמלצות שלה היו שאנחנו צריכים לחשוב בצורה מודולרית, כלומר, להתאים לכל נער את חלופת המעצר המיטבית בשבילו.

בטי חנן: כלומר, להתייחס למאפיינים שלו, להתייחס לפרופיל שלו, ולהתאים לו את חלופת המעצר הנכונה לצרכים שלו.

בטי חנן: כלומר, אנחנו דירגנו וחשבנו אילו חלופות מעצר יכולות להיות בכלל.

בטי חנן: יכולה להיות חלופת מעצר בבית ההורים, בבית המשפחה, אבל לא על זה אנחנו מדברים היום.

בטי חנן: חלופת מעצר מוסדית במסגרות חסות הנוער יכולה להיות מסגרת ייעודית, כלומר, קצרת טווח, לשלושה חודשים, שבהם הנער נכנס כדי שנוכל לתהות על קנקנו, להבין את רמת הסיכון.

בטי חנן: מדובר בנערים שלרוב אין לנו היכרות מוקדמת אתם, נכנסו למעצר עד תום ההליכים.

בטי חנן: כרגע אנחנו רוצים לבחון את רמת הסיכון שלהם, לא להכניס אותם למסגרות שבהן הם יכולים לסכן חוסים אחרים.

בטי חנן: מעבר לזה, זה גם עניין של זמינות.

בטי חנן: כלומר, חלופת מעצר ייעודית צריכה להיות כמו חדר מיון.

בטי חנן: היא צריכה להיות תמיד זמינה ופתוחה לקליטה של נערים חדשים, ולכן היא מסגרת קצרת טווח.

בטי חנן: אחרי שלושה חודשים אנחנו, קציני המבחן, יחד עם צוות החסות, יושבים וחושבים לגבי אותו נער ששהה שלושה חודשים בחלופת מעצר ייעודית, לאן פניו – האם למסגרת המשך ארוכת טווח?

בטי חנן: האם חזרה לבית?

בטי חנן: וכולי.

בטי חנן: לפעמים גם, לצערנו הרב, חזרה לבית המעצר.

בטי חנן: אני מדגישה את זה שזו חלופה קצרת טווח בגלל שאמירות שהיו, שנערים בהליכי מעצר תופסים מקום לנערים אחרים – אני רוצה להסביר שבכל מקרה, אחרי שלושה חודשים, אותו נער שהיה בחלופת מעצר ייעודית צריך לעבור למסגרת המשך ארוכת טווח.

בטי חנן: ברוב המקרים אנחנו לא מדברים על חזרה הביתה.

בטי חנן: ברוב המקרים אנחנו מדברים על מסגרת המשך ארוכת טווח.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין משהו, תעזרי לי, כי אני לא אשת מקצוע במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: המשרד הקים חלופות מעצר שאמורות לענות על הצרכים של הנערים שחייבים להיות בחלופת מעצר.

עאידה תומא סלימאן: כל העדויות אומרות שהם עשו עבודה טובה בחלופות המעצר.

עאידה תומא סלימאן: אתם החלטתם שהמענים יכולים להיות אחרת, ובדקתם ותפרתם חליפות לנער, כל אחד לפי הצרכים שלו.

עאידה תומא סלימאן: חשבתם במקרה לבדוק את המסגרות הקיימות, שאומרים שהם עשו עבודה טובה?

עאידה תומא סלימאן: למה הם לא עונים על הצרכים האלה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מצליחה להבין למה הזרמתם את הנערים של חלופת המעצר למסגרות כלליות, והשארתם את חלופות המעצר ריקות?

עאידה תומא סלימאן: אני באמת לא מצליחה להבין למה.

עאידה תומא סלימאן: או שתגידו שהמסגרות האלה לא עשו עבודה טובה, לא נתנו מענה לנערים, הם לא יודעים לתת את המענים כמו שצריך, בואו נסגור אותם וניפטר מכל השיח הזה, ונלך על הקמת מסגרות כלליות יותר מקצועיות, או שתגידו מה בדיוק עומד מאחורי ההחלטה.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת לא מצליחה להבין.

בטי חנן: אני שוב אומרת, המסגרת של חלופת מעצר שאליה את מתכוונת היא המסגרת קצרת הטווח.

בטי חנן: אנחנו מדברים על שלושה חודשים.

בטי חנן: מסגרות אחרות, במרבית המקרים הן ארוכות טווח.

בטי חנן: לא כל נער צריך לעבור למסגרת קצרת טווח, ויש נערים שיכולים לחסוך לעצמם מעברים.

בטי חנן: בסופו של דבר, אנחנו יודעים שנער שעובר בין מסגרות, משלם איזשהו מחיר של רגרסיה תפקודית כל מעבר כזה.

בטי חנן: הייתה איזושהי חשיבה – ואני חושבת שישבו על המדוכה רבים וטובים אנשי מקצוע מכל הגוונים שאנחנו יכולים להעלות בדעתנו, וחשבו כולם שנכון להסתכל על כל נער ולתפור לו חליפה אישית.

בטי חנן: לגבי חלק מהנערים נכון וראוי שייכנסו לחלופת המעצר קצרת הטווח שאליה את מתייחסת כדי שהם לא יישארו בכלא "אופק" עד לתום ההליכים, או עד שתהליכים של אבחון והיכרות וחקירה פסיכוסוציאלית יסיימו את המשימות שלהם.

בטי חנן: לכן המטרה והיעד היו לקצר זמן של נער בתוך כלא "אופק" מתוך מחשבה שבתוך הכלא גם קבוצת ההשתייכות שלו וקבוצת השווים של הנער, וגם כל מה שקשור למסרים כלפיו – אתה עצור בתוך כלא – מביאה את הנער בסופו של דבר להסללה לכיוון של - - - בהמשך.

עאידה תומא סלימאן: השינוי הזה בתפיסה המקצועית וההחלטה לעבור לשיטה הזו מעוגנת באיזשהו מסמך או תקנות תע"ס, משהו כזה?

בטי חנן: אני חושבת שיש מסמך של ועדת פלמור.

בטי חנן: נמצאת פה מיכל גולד, אם יתאפשר לה להסביר, היא תוכל.

עאידה תומא סלימאן: מיכל גולד?

עאידה תומא סלימאן: היא לא נמצאת ברשימה.

בטי חנן: היא פה.

בטי חנן: אני רואה אותה.

בטי חנן: מיכל גולד ממשרד המשפטים.

בטי חנן: אני רק רוצה להשלים, ואז נוכל לעבור למיכל.

בטי חנן: מאז שהתחלנו, אני חושבת שכבר שנתיים שאנחנו חושבים על כל נער, ולא בצורה אוטומטית מעבירים אותו לחלופת מעצר ייעודית, אלא חושבים אם הוא צריך אבחון ב"נווה חורש", אם הוא יכול להיכנס מיד למסגרת כוללנית ארוכת טווח ולא לעבור מסגרות.

בטי חנן: על כל נער כזה אנחנו יושבים וחושבים, ומגיעים לבית המשפט מאוד מאוד מנומקים.

בטי חנן: התזכירים שלנו מאוד מפורטים ומאוד ומנומקים.

בטי חנן: האמת היא שעד היום אני לפחות לא שמעתי איזושהי טענה שקצין המבחן ניתב נער או המליץ על איזושהי השמה שהיא לא מותאמת לצרכים שלו.

בטי חנן: אני בדקתי לפני הוועדה, לפני המפגש שלנו היום, ונכון להיום, אין טענה כזו.

בטי חנן: הנערים בהחלט מנותבים למעונות שמתאימים להם.

בטי חנן: אני שותפה לכולם בתסכול הרב לאור כמות ההמתנות למעונות הממשלתיים.

בטי חנן: אני כולי תקווה שנגיע לימים שנוכל להפנות נער בזמן קצר למעונות הממשלתיים, אני מתכוונת הנעולים והאבחוניים.

בטי חנן: אם יש לך שאלות נוספות אלי, אני אשמח לענות.

עאידה תומא סלימאן: האמת היא שלא.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי תשובות על ההבדל בין הממשלתי.

בטי חנן: פה אני ארצה שתפני לשרון קינן, שהוא הממונה על חסות הנוער.

עאידה תומא סלימאן: אני לתומי חשבתי שמי שאחראית על השמה תדע להגיד לי מה ההבדל, כי זה עומד בדיוק בהחלטות ההשמה שלך.

עאידה תומא סלימאן: כשאת מחליטה על השמה, את צריכה להכיר את המוסדות טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: את לא רוצה לתת תשובות בעניין הזה, את רוצה לתת לי את מי שאחראית?

עאידה תומא סלימאן: מה השם?

בטי חנן: שרון קינן.

בטי חנן: אבל אני כן אומר משהו אחד.

בטי חנן: אנחנו לא אחראיים על ההשמה, אנחנו אחראיים על ההפניה.

בטי חנן: על ההשמה אחראית חסות הנוער, זה דבר ראשון.

בטי חנן: דבר שני, את צודקת שכאחראית על הפניה, אני בהחלט צריכה להכיר את כל המסגרות.

בטי חנן: אנחנו מכירים את כל המסגרות.

בטי חנן: אני שוב אומרת שמבחינתנו ההבדל בין ממשלתיים ללא ממשלתיים, שבממשלתיים יש מסגרות נעולות ומסגרות אבחוניות.

עאידה תומא סלימאן: ובינתיים, גם באלה הלא ממשלתיים יש נעולות ויש לא נעולות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם בלא ממשלתיים קיים המבחר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת גם כן שחלק מהממשלתיים גם מנוהלים על ידי זכיינים, רק שהעובדים שלהם הם עובדי מדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מחפשת הבדלים שקשורים בעובדים, אני מחפשת הבדלים מקצועיים במענים שנותנים, במענה הטיפול שנותנים, כדי שפעם אחת אני אבין למה יש מסגרות שיש בהן מעל 200 מקומות פנויים, ויש תור המתנה של 200 שמיועדים רק לממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: משאירים נוער בהמתנה כאשר יש מכסות פנויות.

עאידה תומא סלימאן: זה כל מה שמעניין אותי בסיפור הזה.

בטי חנן: אני רואה שגם אלין רוצה להתייחס לזה.

בטי חנן: אני רק אומר שמבחינתי, כשירות מבחן לנוער, המילה ממשלתי או לא ממשלתי פחות - - -

עאידה תומא סלימאן: האחריות שלך היא על אלה שמגיעים אליך לאחר מעצרים.

עאידה תומא סלימאן: זו האחריות שלך.

בטי חנן: לא רק מעצרים.

בטי חנן: כל הליך פלילי, לא רק מעצרים.

עאידה תומא סלימאן: כל הליך פלילי, בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל תשובה משרון - - -

בטי חנן: רק משפט אחרון, בבקשה.

בטי חנן: פחות רלוונטי מבחינתנו אם זה ממשלתי או לא ממשלתי.

בטי חנן: מה שרלוונטי מבחינתנו כגורם מפנה זה אם מדובר - - -

עאידה תומא סלימאן: למרות שלא קיבלתי תשובה איך יכול להיות שמסגרות ייעודיות כחלופות מעצר לרוב לא עונות על הצרכים של הנוער, הבנתי – תקופה קצרה, הייתם יכולים לדון, חלופת מעצר שתאפשר דבר כזה, תיתן טיפול לטווח ארוך יותר.

עאידה תומא סלימאן: אתם לא נותנים לי את התשובות שעמדו מאחורי ההחלטות המקצועיות.

עאידה תומא סלימאן: אולי אם יש מסמך שמפרט רציונלית את הרפורמה הזו שעשיתם, אולי אני אקבל את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, בינתיים שרון קינן, ממונה על חסות הנוער והמעונות.

עאידה תומא סלימאן: שרון, אני מבקשת להבין, ותפשט לי כמה שאפשר כדי שאני אבין, מה ההבדל?

עאידה תומא סלימאן: למה יש תור המתנה לממשלתי ומכסות ריקות בלא ממשלתי?

שרון קינן: אני אנסה להבהיר את המבנה של המעונות בחסות ככל יכולתי בצורה הכי פשוטה.

שרון קינן: מעונות ממשלתיים יש תשעה.

שרון קינן: שישה מעונות מתוכם בעלי קבוצות מגן, שלושה נוספים ללא קבוצות מגן, רק קבוצות קידומיות, שזה דומה - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זה קבוצות מגן?

שרון קינן: קבוצות מגן הן הקבוצות הנעולות, על זה מדברים כל הזמן – נעילה, נעילה.

שרון קינן: אלה קבוצות המגן.

שרון קינן: אלו קבוצות שפיזית המבנה שלהן שונה.

עאידה תומא סלימאן: נעול?

שרון קינן: זה הנעול.

שרון קינן: זה מה שנקרא נעול.

שרון קינן: יש שש מעונות כאלה, אחד מכל סוג בארץ שיש בהם אפשרות נעילה.

שרון קינן: יש לי אחד אבחוני לנערים, אחד אבחוני לנערות, אחד ארוך טווח לנערים, אחד ארוך טווח לנערות, אחד ארוך טווח לנערים במגזר הערבי, אחד ארוך טווח לנערות מהמגזר הערבי.

שרון קינן: אלה החלוקות שיש.

שרון קינן: כרגע בית הנער הוא מעון רק עם קבוצות קידום.

שרון קינן: אנחנו ממתינים לאיזושהי התפתחות – נבנו שם כבר שלוש קבוצת חדשות נעולות שכרגע אי אפשר להשמיש אותן.

שרון קינן: הקבוצות מחכות כבר עם הטלוויזיות תלויות, עם הריהוט מונח בחדרים, ואנחנו מתעכבים עם הפתיחה רק בגלל נמב"י שיש עם הרשות המקומית.

שרון קינן: כרגע אנחנו משמישים קבוצה נוספת במעון "מצפה ים" אחרי שהיא נסגרה בגלל הצורך הגבוה שלנו במסגרות נעולות.

שרון קינן: זה בנוגע לקבוצות עצמן.

שרון קינן: בנוגע להפעלה ששאלת עליה, קצת התערבבו לך דברים, ואני רוצה לדייק.

שרון קינן: כל המעונות הממשלתיים והלא ממשלתיים, המדריכים הם עובדי מיקור חוץ.

שרון קינן: אני לא בניתי את ההפרטה, אלין לא בנתה את ההפרטה ברשות, או במשרד בכלל.

שרון קינן: זו החלטת מדינה שנכנסה בשלהי שנות ה-80 והתקדמה משם.

שרון קינן: גם מעונות החסות, כחלק מההפרטה הזו, הופרטו.

שרון קינן: כמו שאמרתי, נשארו תשעה מעונות ממשלתיים.

שרון קינן: כשאני אומר מעונות ממשלתיים, זה אומר שיש לי שכבה קטנה מאוד של עובדי מדינה, זה המנהל - - -

עאידה תומא סלימאן: אלה המנהלים בדרך כלל.

שרון קינן: אלה המנהלים, מי שאחראי על הטיפול ועל תפיסת הטיפול במעון, אמרכלים ועוד אב בית ועובדי שירותים רוחביים.

שרון קינן: כל מי שעושה את העבודה הישירה מול הנערים הם מדריכים במיקור חוץ.

עאידה תומא סלימאן: תסביר לי – זה המצב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אין משהו ייחודי מבחינה מקצועית.

שרון קינן: בטח שכן.

שרון קינן: כל מעון שלי יודע לתת עבודה מדויקת אחרת.

שרון קינן: המעונות הממשלתיים הנעולים עושים בדרך כלל את העבודה – אם חסות הנוער נותנת טיפול סמכותי כופה, אז שם הגבולות הם מאוד ברורים, חיצוניים ופנימיים.

שרון קינן: יש חומה גבוהה מאוד סביב לקבוצות.

שרון קינן: זה אומר שקשה מאוד לברוח משם.

שרון קינן: יש שימוש גם באחיזה, כלומר, במגע פיזי.

שרון קינן: זה לא קורה במעונות ממשלתיים לא נעולים.

עאידה תומא סלימאן: כמה נערים שנמצאים בחלופות מעצר נמצאים במעונות הנעולים שלכם?

עאידה תומא סלימאן: 119?

שרון קינן: אני חושב שזה 119.

עאידה תומא סלימאן: 119 זה כללי.

עאידה תומא סלימאן: בממשלתיים כמה?

מריה רבינוביץ: אני אומרת לך, 56.

מריה רבינוביץ: בהליכי מעצר שנמצאים במעונות ממשלתיים.

עאידה תומא סלימאן: 56, בהליכי מעצר שנמצאים במעונות ממשלתיים שיש להם תור המתנה של כ-200 נערים, כאשר חלופות המעצר נמצאות בחסר אכלוס.

שרון קינן: נכון.

שרון קינן: חלופות המעצר - - -

עאידה תומא סלימאן: זה נראה לך טבעי?

שרון קינן: זה נראה לי מציאות שאנחנו מנסים לפתור בשנה שאני נמצא, הרבה לפני שאני נמצא מנסים לפתור.

שרון קינן: אלו פערים שנוצרו לאורך סדר גודל של 40 שנה.

שרון קינן: בשנתיים האחרונות הגדילו את הקבוצות, שיבצו קבוצות במעונות הממשלתיים, בנו קבוצות מגן.

שרון קינן: גם ב"נווה חורש" יש שתי קבוצות חדשות, גם ב"בית הנער" יש שלוש קבוצות חדשות.

שרון קינן: אנחנו מנסים לשפר את - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל לא כל ה-200 צריכים קבוצות מוגנות.

עאידה תומא סלימאן: קבוצות מוגנות, נראה לי שבונים חדשות כדי לקלוט את חלופות המעצר, לא את אלה שנמצאים בתור ההמתנה.

עאידה תומא סלימאן: תור ההמתנה ב-2018 היה 200, והיום הוא 200.

שרון קינן: אני רוצה לדייק, כבוד היושבת-ראש.

שרון קינן: היכולות האבחוניות של מעון כמו "נווה חורש", ששם יש רשימת המתנה ארוכה מאוד – נכון שלשם נערים נכנסים בין 70-50 יום, תלוי בצו, אז שם רשימת ההמתנה ארוכה, לפעמים אנחנו נאלצים להאריך את הצו כדי לסיים את ההליך האבחוני.

שרון קינן: אבל את ההליך האבחוני הזה, שהוא תחת נעילה, שום מסגרת אחרת לא יודעת לעשות.

שרון קינן: כשאנחנו לא צריכים להפנות ל"נווה חורש", נערים לא יופנו ל"נווה חורש", כנ"ל ל"צופיה" וכנ"ל למקומות אחרים.

שרון קינן: בנוגע להפניה לחלופת מעצר ייעודית, או כל מעון אחר שמשמש כחלופת מעצר, שירות המבחן מציע לפי הבנתו והכרתו את הנער, ובית המשפט מחליט.

שרון קינן: לא אני ולא קצינת המבחנים מעצרים, שאני רואה אותה ברקע, יכולים להחליט לאן יופנה הנער בצו.

שרון קינן: בצו מחליט בית המשפט, אנחנו נמליץ.

שרון קינן: לעתים, כמו שראיתי שענבל הציגה, התשובה שלנו תהיה שאין מקום.

שרון קינן: לצערי, אין מקום.

שרון קינן: המיטות הזמינות בחסות מוגבלות.

שרון קינן: זה מצב נתון שאנחנו מנסים לשפר.

שרון קינן: אנחנו מנסים לשפר את התהליך הטיפולי בתוך המעונות כדי לקצר ככל הניתן בלי לפגוע באיכות הטיפול של הנער או הנערה.

עאידה תומא סלימאן: מעונות נעולים, או מסגרות נעולות, יש גם לא ממשלתיים?

שרון קינן: לא.

עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: 200 מחכים למעונות הנעולים בעיקר.

עאידה תומא סלימאן: זה הייחודי.

שרון קינן: כן.

שרון קינן: כן.

עאידה תומא סלימאן: מסגרות שהם לא ממשלתיות, שאר המסגרות, אין בהם נעול.

עאידה תומא סלימאן: הנעול כולו הוא ממשלתי?

שרון קינן: לגמרי.

תמי ברנע: אז כל ה-200 מחכים למעון נעול?

עאידה תומא סלימאן: כמה היה צריך לחכות כדי לקבל את התשובה הזו?

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: אני מתחילת הדיון מנסה להבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: עדיין, זה אומר שהמסגרות הנעולות הן אלה שיש בהן את המחסור.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, אנחנו גם מעמיסים עליהן את חלופות המעצר, ואז זה יוצר עליהן עוד לחץ, וזה משאיר את חלופות המעצר ריקות.

עאידה תומא סלימאן: לא שמתם לב לבעיה הזו?

שרון קינן: זו בעיה.

שרון קינן: זה בדיוק כמו שתשאלי אותי אם יש לי מקום פנוי ב"מסילה", שהוא מעון לנערות, למה אני לא אכניס לשם נערים?

שרון קינן: כל נער ייכנס למעון שמתאים לו.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אשאל שאלה כזו, כנראה שאתה לא מכיר אותי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אשאל שאלה כזו, למרות שאני יצאתי קצת לא מבינה בדיון הזה, אבל לא עד כדי כך.

שרון קינן: עלו פה המון אמירות של אנשים שלא באמת מכירים את החסות, ואמרו כל מיני דברים שהם לא לגמרי מדויקים.

עאידה תומא סלימאן: בסך הכול שלושה אנשים שדיברו לפניכם, מה המון המון אנשים?

עאידה תומא סלימאן: כולה שלושה אנשים.

עאידה תומא סלימאן: תירגעו, אנחנו שואלים שאלות ענייניות כדי לעזור בפתרון בעיות.

שרון קינן: אשמח לענות, אבל כמו שאמרתי, ועכשיו בדקתי – בכל המעונות הממשלתיים הנעולים, כרגע יש תשע תחת צו פיקוח מעצרים.

שרון קינן: כשאנחנו מדברים, אנחנו צריכים להבין שבית המשפט - - -

עאידה תומא סלימאן: המסגרות האלה כולן מלאות עד אפס מקום?

שרון קינן: הממשלתיות?

עאידה תומא סלימאן: כן.

שרון קינן: כן, כן.

שרון קינן: כששאלת על הנערים מהמגזר הערבי, נאמר לך שיש תאריך קליטה אחד ביוני, ותאריך קליטה אחד לא נקבע כי זה תלוי מתי יוצא נער.

שרון קינן: בדרך כלל במקרי חירום – ואנחנו משתדלים לא להשאיר נערים ב"אופק" – נכניס נער, נצופף.

שרון קינן: כשאנחנו יודעים שבשבוע הבא יצא נער, לעתים אני אאשר חופשת ממונה לנער שסיים תהליך שהוא ארוך.

שרון קינן: אני אאשר חופש של בין שלושה ימים לשבוע כדי שהוא יוכל לצאת מוקדם יותר ולפנות את המקום.

שרון קינן: אבל עוד פעם, זה בתנאי שהוא עשה תהליך ושאנחנו נמצאים בצורך שנוכל לעזור לו.

שרון קינן: במצב הדברים היום, יש לנו נערים שנמצאים בתוך המעונות תקופה ארוכה, עד היום, מתחילת הקורונה אני עצרתי יציאות.

שרון קינן: הוצאתי הוראה, ובמעונות לא יצאו.

שרון קינן: בחודש האחרון התחילו לצאת במשורה נערים הביתה אחרי תשעה-עשרה שבועות שהם היו סגורים במעונות כדי לפגוש את הבתים ולחזור חזרה.

שרון קינן: הנערים נמצאים גם ככה במציאות מאוד מאוד מלחיצה, כי מבחינתם העולם הגדול בחוץ כרגע כולו נדבק, למרות שעכשיו יורדים – כולו נדבק ומאיים.

שרון קינן: אנחנו משתדלים לייצר כמה שפחות לחץ.

שרון קינן: לייצר כמה שפחות לחץ זה לא להגדיל את הצפיפות בתוך החדרים של הנערים במעונות הנעולים או בתוך הקבוצות הנעולות.

שרון קינן: לצערי, לפעמים נערים יישארו ב"אופק" קצת יותר ממה שהיינו רוצים.

שרון קינן: אנחנו משתדלים שזה לא יהיה.

שרון קינן: אפשר לראות – עד כמה שאני זוכר, בשיחה שעשיתי ב"אופק", הם מתכוונים להחזיר אגף שלם לשב"ס כי הם לא ממש משתמשים בו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: באמת תודה.

עאידה תומא סלימאן: חנית אברהם מהנהלת בתי המשפט.

חנית אברהם בכר: שלום.

חנית אברהם בכר: אני חנית אברהם בכר, אני מהנהלת בתי המשפט, הלשכה המשפטית.

חנית אברהם בכר: אני מבקשת להביא את קולם הזועק של שופטי הנוער, שפוגשים באופן יום-יומי את רצף המצוקה ועדים לו באולמות דיוני הנוער ברמה הארצית, ונתקלים יום-יום בבעיות קשות של היעדר מדיניות מנחה, חסר במענים, מסגרות שנסגרות בהתראה קצרה.

חנית אברהם בכר: פשוט משאירים את שופטי הנוער בלי כלים, ומפקירים את קטיני ישראל לרחובות.

חנית אברהם בכר: חשוב לי להדגיש, כמו שנאמר פה, שהדיון כאן הוא רחב יותר מחלופת מעצר כזאת או אחרת, או דיון רק על סגירה של "שיטה".

חנית אברהם בכר: הקול של שופטי הנוער זועק לחשיבה מתכללת בחסות הנוער, מתן מענה אחראי ומידי לקטינים בסיכון שנמצאים בקצה הרצף.

חנית אברהם בכר: קטינים שלפעמים עם יציאתם מאולם בית המשפט אין להם לאן לפנות.

חנית אברהם בכר: אין.

חנית אברהם בכר: ואני אתן לכם תיכף דוגמאות – שלחו לי דוגמאות מיום ראשון האחרון, שאני הזדעזעתי.

חנית אברהם בכר: שופטי הנוער – אין להם תשובות.

חנית אברהם בכר: הם מפנים את זה לנשיאת בית המשפט לנוער, ונשיאת בית המשפט לנוער מבקשת שוב ושוב ושוב.

חנית אברהם בכר: בסופו של דבר, לשופטי הנוער אין תשובות.

חנית אברהם בכר: השופטים חווים את זה - - -

עאידה תומא סלימאן: תשובות כמו מה?

עאידה תומא סלימאן: תני לי דוגמאות.

חנית אברהם בכר: אני אתן דוגמאות.

חנית אברהם בכר: לא יכול להיות שמקבלים כמצב נתון – ושרון אני מאוד מכבדת אותך – סיטואציה של רשימות המתנה.

חנית אברהם בכר: רשימות המתנה של למעלה מ-200 איש.

חנית אברהם בכר: אני אתן לכם דוגמה מיום ראשון האחרון ששלחו לי דוגמאות.

חנית אברהם בכר: נערה בסיכון שנדרש לה מעון נעול מידי בחסות הנוער.

חנית אברהם בכר: שופטי הנוער קיבלו עדכון שניתן יהיה להיערך לקליטה שלה ב"מסילה" ביולי 2020, ולא מצאו עבורה שום פתרון.

חנית אברהם בכר: שום פתרון.

חנית אברהם בכר: יש רשימת המתנה ל"מסילה" של 20 איש.

חנית אברהם בכר: אלין הרגע אמרה שנפתחו מקומות ב"מסילה", אני לא יודעת איך.

חנית אברהם בכר: לאותה נערה אמרו שרק ביולי, יש רשימת המתנה של 20 איש.

חנית אברהם בכר: נער שממתין מחודש פברואר להיכנס למעון הנעול "גיל-עם".

חנית אברהם בכר: שופטי הנוער קיבלו עדכון שהמעון בתפוסה מלאה עם רשימת המתנה של 30 נערים.

חנית אברהם בכר: בחודש מרץ עודכנו על רשימת המתנה – אולי מחודש מרץ זה טיפה השתנה – של 90 – 90 – נערים ל"נווה חורש".

חנית אברהם בכר: זה לא יעלה על הדעת.

חנית אברהם בכר: מה השופטים אמורים לעשות עם כזו תשובה?

חנית אברהם בכר: - - - והם מקבלים שוב ושוב תשובות על רשימות המתנה.

חנית אברהם בכר: מה מצפים מהם לעשות?

חנית אברהם בכר: היעדר מעונות אבחוניים זמינים, היעדר מעונות נעולים זמינים, מקבלים תשובות כמו: יכול להיות ש"שיטה" תיסגר בסוף החודש.

חנית אברהם בכר: אז התקשורת מתגייסת, עמותות מתגייסות, קליניקות מתגייסות, ואז דוחים את זה לאוגוסט.

חנית אברהם בכר: מה יהיה באוגוסט?

חנית אברהם בכר: השופטים באמת זועקים.

חנית אברהם בכר: אני מנסה להעביר את המסר, ואני לא יודעת אם אני נשמעת כמו שהשופטים זועקים מדם לבם.

חנית אברהם בכר: היעדר המסגרות האלה משאיר את בתי המשפט לנוער בידיים כבולות.

חנית אברהם בכר: אין להם שום כלים הולמים להשמה של קטינים במסגרות חיוניות באופן שמאיין את ההחלטות השיפוטיות.

חנית אברהם בכר: החלטות שיפוטיות פשוט בלתי ניתנות ליישום.

חנית אברהם בכר: משפט אחרון.

חנית אברהם בכר: כבר היום יש צווים של בתי המשפט לנוער שאינם מקוימים במועד המידי.

חנית אברהם בכר: בסופו של דבר, אחרי החלטות חוזרות ונשנות, מכתבים, בסוף ימצאו להם פתרון, אבל לפעמים זה מאוחר מדי.

חנית אברהם בכר: בסוף מי שנפגע זה גם הקטין וגם החברה.

חנית אברהם בכר: נדרשת תוספת משמעותית של מעונות.

חנית אברהם בכר: שלא יישאר קטין שאין לו מענה.

חנית אברהם בכר: מבחינתנו – ואני מנסה לשקף את הזעקה של השופטים – המצב הוא מקומם, מצער, מדכא, משווע לפתרון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעברת את זעקתם של השופטים בצורה הכי ברורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה את הקושי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מרגישה שיש שיח ושיש נכונות להקשיב לזעקה הזו, אחרת אני הייתי שומעת תשובות יותר ברורות.

עאידה תומא סלימאן: אני יושבת וחושבת מה עוד אפשר לעשות.

עאידה תומא סלימאן: מיכל גולד, ממשרד משפטים.

עאידה תומא סלימאן: שתבינו, אני שומעת גם מבתי המשפט, אני שומעת גם מהעובדים הסוציאליים, אני שומעת גם מהסנגוריה הציבורית – אלה גורמים רשמיים במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אלה גורמים שהם ממשלתיים גם כן.

עאידה תומא סלימאן: כאשר כולם אומרים שאין בעיה, יש משרד אחד שנראה לי שהוא לא מרגיש את הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: ככה זה נשמע עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: גם הגורמים הממשלתיים מסכימים שיש בעיה, והיא בעיה קשה מאוד, כי אלו חיי נוער.

עאידה תומא סלימאן: במקום לקבל אותם ביום X, אנחנו מקבלים אותם אחרי ארבעה חודשים, שאולי כבר התדרדרו למקומות קשים מאוד מאוד, ואולי לא נמצאים בחיים כבר.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה מיכל.

מיכל גולד: תודה.

מיכל גולד: מיכל גולד, ממשרד המשפטים.

מיכל גולד: מתאמת בין-משרדית למניעת עבריינות נוער.

מיכל גולד: הזכירו פה כמה פעמים את הוועדה של שחרור קטינים ממאסר, אז חשוב לי לשים דברים על דיוקם ולהראות את התמונה הרחבה.

מיכל גולד: קודם כל, הנושא של חלופות מאסר היה נושא אחד מתוך דוח שלם שדיבר על רצף טיפול בקטין מרגע שהוא נעצר עד הרגע שהוא משתחרר לקהילה.

מיכל גולד: עמדנו שם בכל מיני חלקים.

מיכל גולד: בימים אלה אנחנו יצאנו לפיילוט שבוחן מודל בין-משרדי שבנינו.

מיכל גולד: אני רוצה לנצל את הבמה להודות ולברך את שירות המבחן – גם את בטי, שנמצאת פה, וגם את קרן, על שיתוף פעולה מצוין, מקצועי ומדהים בפיילוט הזה.

מיכל גולד: דיברנו על הצורך לראות כל קטין, לתפור חליפה אישית והכול טוב ויפה.

מיכל גולד: מכאן ועד לומר שהמצב כרגע – והסגירה של "שיטה" קשורה איכשהו לדוח, זה נראה לי קפיצה נוספת.

מיכל גולד: בדוח דיברנו – ואני יכולה גם לצטט.

מיכל גולד: אמרנו שיש חשיבות לקיומן של מסגרות ייעודיות לחלופת מעצר שמתמחות בצרכים טיפוליים שנדרשים בשלב זה, מותאמות לשלב הזה.

מיכל גולד: דיברנו על זה אחרי שנסגרו שתי חלופות מעצר, וקראנו לפתיחת חלופות מעצר נוספות.

מיכל גולד: אגב, משרד הרווחה מסכים אתנו.

מיכל גולד: אלין ואני מסכימות על זה, אין מחלוקת על הצורך בחלופות מעצר ייעודיות.

מיכל גולד: לצד זה, בהחלט יש מקום לבחון כל קטין.

מיכל גולד: אגב, הבלבול שהיה פה על 119 – המסגרות האלה, כמו שאמרו, הן קצרות טווח, והם יכולים אחרי זה להמשיך במסגרות ארוכות טווח אחרות.

מיכל גולד: שיהיה ברור שזה לא סותר את הצורך בחלופות מעצר ייעודיות.

מיכל גולד: יותר מזה, אני חושבת שמעבר בין חלופות מעצר הוא קשה.

מיכל גולד: יש פה צורך באמון של שני גורמים – קודם כל, צורך של אמון במדינה.

מיכל גולד: אני מדברת עכשיו כמתאמת, כמי שמנסה לראות את מבט העל בין הפרקליטות, הסנגוריה וכולם.

מיכל גולד: כדי שהפרקליטות תתגייס לאותו מתווה שאנחנו רוצים להמליץ, כמה שיותר שיקום של קטינים, קודם כל צריכות להיות חלופות מוכרות, שהן עם ניסיון של שנים, שיודעים איך להתנהל בתוך המקום הזה של דיון כל יומיים, הצורך לשמור על תנאי החלופה.

מיכל גולד: זה דבר ראשון.

מיכל גולד: דבר שני זה האמון של הקטינים.

מיכל גולד: אנחנו יודעים – יודעים את זה טוב ממני, אני רק מביאה את מה שהובא אלינו מדרגי המקצוע – שכדי ליצור קשר טיפולי עם אותם קטינים זה דבר שלוקח זמן.

מיכל גולד: אני מניחה שזו הסיבה שמשרד הרווחה עשה את ההארכה, ואני מניחה שהוא עושה את כל מה שהוא יכול כדי ש"שיטה" תישאר.

מיכל גולד: שינוי מסגרת תוך כדי תנועה – זה לא משנה, זה לא שצריכים את המקום בשביל הקטין.

מיכל גולד: אנחנו מדברים פה על המקומות, אבל זה לא המקום.

מיכל גולד: צריכים את אותו מהלך טיפולי שהתחיל, שיהיה לו המשך ויהיה לו רצף מתחילתו עד סופו.

מיכל גולד: היה לי חשוב להעמיד את הדברים על דיוקם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לך.

עאידה תומא סלימאן: רחלי ירדן מסיוע משפטי.

עאידה תומא סלימאן: רחלי ירדן.

עאידה תומא סלימאן: אחריה לימור זיו מ"יחדיו".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, רחלי.

רחל ירדן: אני רוצה להתייחס לעובדה שכל הדיון כאן עוסק הרבה בחלופות מעצר.

רחל ירדן: הרבה לפני חלופות מעצר, אנחנו עוסקים בחוק הנוער ובאפשרות למנוע את ההתדרדרות של בני נוער לצורך בכלל בחלופות מעצר היא דרך - - - של חוק הנוער (טיפול והשגחה).

עאידה תומא סלימאן: רחלי, תתרחקי קצת מהמצלמה ואל תזוזי.

עאידה תומא סלימאן: אל תתהלכי בבית.

עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני נותנת פקודות, אבל את נשמעת יותר טוב כאשר את עומדת.

רחל ירדן: אני חושבת שהתסכול שהנהלת בתי המשפט הציגה בשם שופטי הנוער הוא תסכול שהוא לפניי.

רחל ירדן: כל ההחלטות האלה הועברו אלי.

רחל ירדן: ב-24 השעות האחרונות עברו אלינו יותר משלוש החלטות, ויש לנו החלטות מוקדמות יותר שמציגות בסוף את ההתדרדרות של קטין מהשלב שבו אפשר עוד לעצור את העבריינות העתידית שלו, לזה שאין מנוס.

רחל ירדן: יש לנו החלטות מפברואר, החלטה מתסכלת מאוד, שגם הותרה לפרסום, של השופט ויסמן, שעכשיו היא נאצלת לשחרר קטין לדרכו כיוון שלא נמצא לו מקום, כשאפוטרופוס לדין אומר מפורשות: המשמעות היא שהוא יוצא מכאן לידי גורמים עבריינים שמחזיקים אותו, ומצבו רק הולך להתדרדר.

רחל ירדן: אתמול הוגש עדכון על ידי אותו אפוטרופוס לדין.

רחל ירדן: שום דבר לא השתפר, מצבו באמת החמיר, כפי שצפינו.

רחל ירדן: אני חייבת להתייחס – אנחנו העותרים בבג"ץ שהתייחסו אליו.

רחל ירדן: להגיד שהתשובות של המדינה בבג"ץ הן אלה שיעשו סדר והן אלה שיבהירו מה הרפורמה המוצעת ומה הפתרון – קשה מאוד להגיד את זה.

רחל ירדן: היה מי אמר פה שהחישובים שמוצגים שם הם פשוט לא נכונים.

רחל ירדן: אני לא אומרת את זה בצורה כזאת מפורשת.

רחל ירדן: אני אומרת שקשה מאוד להבין כשמתשובה לתשובה הנתונים פשוט משתנים.

רחל ירדן: אין סדר במה שהמדינה מציגה שם.

רחל ירדן: הרפורמה שלכאורה מוצגת שם מדברת הרבה יותר על תקינה ועל שגרת פיקוח, ובעיקר מציגה אמירה עקרונית שצמצמום מספר ההפניות – שאיזשהו תהליך מקדים שידייק יותר נכון את ההפניות ויצמצם את מספר ההפניות, אולי הוא הפתרון, ולא באמת למצוא מקומות ולטפל בהפניות האלה ולתת להן מענה.

רחל ירדן: המספרים שאנחנו מדברים עליהם, 200 ממתינים, אלה אותם מקרים שמוסכמים על כולם שהם בהפניה פעילה.

רחל ירדן: יש עוד הרבה מעבר לזה מקרים שממתינים לזה שהמשרד יסכים עם זה שזאת דרך הטיפול היחידה, על אף שדיון אחרי דיון עולה שזו דרך הטיפול היחידה.

רחל ירדן: זאת אומרת, בעיני המספרים הם כנראה הרבה יותר גדולים.

עאידה תומא סלימאן: מהניסיון שלי, אני גם מכירה מקרים, שהעובדים הסוציאליים אפילו התייאשו, או שלא קיים עובד סוציאלי שיאתר את הצורך אצל הנערים.

רחל ירדן: נכון.

רחל ירדן: אני רק רוצה להגיד עוד משהו אחד.

רחל ירדן: אני חושבת שחשוב מאוד לזכור שהצוות הבין-משרדי שהוקם על ידי משרד הרווחה כדי למצוא פתרון כולל ומקיף לבעיה הזאת, בסופו של דבר פוזר על ידי מנכ"ל משרד הרווחה כיוון שהצוות לא הגיע להסכמות.

רחל ירדן: בעיני חשוב מאוד להבין מה סלע המחלוקת ולמה הם לא הצליחו להגיע להסכמות, כי אם רוצים למצוא פתרון מקיף ואמיתי לבעיה, צריך להבין מה היה שם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: לימור זיו מעמותת "יחדיו", אני מבקשת בשתי דקות להסביר לנו מה קורה, כי יש עדיין את המועצה לשלום הילד אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

לימור זיו: תודה רבה.

לימור זיו: אני רוצה לדבר על ההיבטים של המפעיל, קודם כל, בהקשר של חלופת המעצר שאנחנו מפעילים משנת 2008.

לימור זיו: אני באופן אישי ליוויתי את התוכנית מיום הקמתה ועד היום.

לימור זיו: במהלך השנים נצבר הרבה מאוד ידע והמון ניסיון.

לימור זיו: אני רוצה לדייק כמה דברים שנאמרו פה.

לימור זיו: כבר בשנת 2017 אנחנו פנינו למשרד והתרענו שהצרכים של הילדים הולכים וגדלים, המורכבות של הילדים הולכת וגדלה, וכבר לא מדובר באותם ילדים מ-2008, אלא יש גם צרכים רבים אחרים – פסיכיאטריים, נפשיים, היבטים של התמכרות, ילדים גבוליים מבחינת הקוגניציה שלהם, ונדרש להיערך אחרת מבחינת מודל ההפעלה והמשאבים שניתנים בתוך המסגרת.

לימור זיו: אני מזכירה שקודם כל אנחנו עומדים במטרה הראשונית של איון המסוכנות של הנערים, ונדרשים לרמת פיקוח והשגחה מאוד מאוד גבוהים.

לימור זיו: אנחנו לא מסגרת נעולה, אבל אנחנו מסגרת סגורה.

לימור זיו: בהתאם לזה צריכים לגזור גם את החלקים התעריפיים שעולה להחזיק את הדבר הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה סלע המחלוקת, כמה?

לימור זיו: אנחנו מדברים על בסיס של 5,500 שקלים כרגע לנער.

עאידה תומא סלימאן: וכמה אתם מקבלים?

לימור זיו: היום אנחנו מקבלים 13,942, משהו כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אתם מדברים על תוספת של 5,000 לכל נער?

לימור זיו: נכון.

לימור זיו: זה כרגע הפער.

לימור זיו: שוב, ברמה של פיקוח והשגחה, מענים פסיכיאטריים, מענים פסיכולוגיים, מענים - - - לבתי משפט.

לימור זיו: זה - - - להידון מול משרד הרווחה, והייתה פגישה בספטמבר האחרון, 2019, עם מנכ"ל משרד הרווחה, והדברים הוצגו בפניו, כמה עולה לנו להחזיק ילד בפועל.

לימור זיו: אני רוצה להזכיר שאנחנו מסגרת חירום.

לימור זיו: משמעות הדבר היא שמעכשיו לעכשיו אני יכולה לקבל ילד שהופנה דרך - - -

עאידה תומא סלימאן: לימור, בואי נתמקד כי אנחנו ממש לקראת סיום הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, מאז שהוארך לכם בעוד שלושה חודשים, על בסיס מה ההסכמה הייתה?

לימור זיו: אני אגיד שוב.

לימור זיו: אנחנו נפגשנו עם מנכ"ל המשרד ואמרנו לו - - -

עאידה תומא סלימאן: זה היה ב-2019, בואי נדבר על עכשיו.

לימור זיו: אמרנו שבמודל הקיים אנחנו לא יכולים להמשיך ולהפעיל את החלופה.

לימור זיו: לא נעשה דבר, פורסם המכרז כמו שהוא פורסם.

עאידה תומא סלימאן: לימור, אני יודעת את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת אותך, ותעני לי – חכי שנייה, תשמעי מה שאני שואלת.

עאידה תומא סלימאן: היה מכרז, אתם לא ניגשתם, המשרד האריך לכם בעוד חמישה חודשים, עד אוגוסט.

לימור זיו: לא, בחמישה חודשים עד מאי, ועד לאחרונה, בשבוע שעבר, ישבנו עם נציגי המשרד, ושלשום הוחלט שלאור הישיבה שהתקיימה בשבוע שעבר, זה יוארך בעוד שלושה חודשים נוספים.

לימור זיו: אני רוצה להעמיד את העובדות על דיוקן.

לימור זיו: - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם מנהלים שיח בעניין התעריף?

עאידה תומא סלימאן: כי זה מה שעמד.

עאידה תומא סלימאן: מנוהל אתכם שיח על עניין התעריף?

לימור זיו: לבדוק איפה נמצאים הפערים בין איך שהמשרד מתקצב ומתערף, כי שוב, נדרש מודל אחר של עבודה שאנחנו לא יכולים לעמוד בו בתנאים הקיימים.

לימור זיו: אני אציין שבמהלך השנים אנחנו כמעט בכל שנה הזרמנו חצי מיליון שקל ויותר לתוך המערכת הזאת, עוד משאבים נוספים של הדרכה לתוך המערכת הזאת.

לימור זיו: השקענו בבינוי של שני מיליון שקלים רק לאחרונה, בשנת 2019.

לימור זיו: עשינו שיפוץ והצטיידות בגובה של 200,000 שקל בשנה האחרונה - - -

עאידה תומא סלימאן: לימור, לימור - - -

לימור זיו: - - מתוך אמונה שאנחנו רוצים להפעיל את המיטב.

תמי ברנע: - - -

עאידה תומא סלימאן: שאלתי.

עאידה תומא סלימאן: חוזרים ל-2019.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלה מאוד פשוטה: האריכו לכם בשלושה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: הם הולכים לתת לכם את ה-5,000 שביקשתם?

עאידה תומא סלימאן: מישהו מדבר איתכם על זה?

עאידה תומא סלימאן: אל תחזירי לאחור.

לימור זיו: יש שיח משותף.

לימור זיו: שוב, בעקבות השיח שהתחיל בשבוע שעבר, התחיל שיח עם משרד הרווחה.

לימור זיו: כן.

עאידה תומא סלימאן: אז השיח הולך ומתקדם לקראת שינוי מודל התעריף?

לימור זיו: אני מקווה.

לימור זיו: אני לא יודעת להגיד בשם המשרד.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו נבקש שידווחו לנו מהמשרד בעניין זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: המועצה לשלום הילד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, ממש, שתי דקות.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצא מהמועצה לשלום הילד?

עאידה תומא סלימאן: לירון אשל.

לירון אשל: תודה גברתי.

לירון אשל: תודה על הדיון החשוב הזה.

לירון אשל: אני לא אאריך כי כל אנשי המקצוע יושבים פה בדעה אחידה בנוגע לנושא, ואמרו גם לפני שלא מדובר באירוע נקודתי אלא מדובר ברצף אירועים.

לירון אשל: מה שקשה לי – אני יושבת פה בתסכול, כי הדיון הזה הוא לא על תקציב, ולא על תעריף, ולא על מכרז ולא על מפעילים.

לירון אשל: הדיון פה הוא על אחריות המדינה על נוער בסיכון.

לירון אשל: מה שאולי עוד יותר עצוב, שלמרות שכולם מבינים ברמה ההצהרתית שלא מדובר פה על מסגרות פנאי, אלא על מסגרות מצילות חיים, במשך שנים המועצה לשלום הילד זועקת יחד עם אנשי המקצוע שיושבים פה את זעקת הילדים, את הזמן הזה, שהשעון הוא שעון חול שבכל יום שלילדים אין מענים מותאמים, אין מסגרות ואין כוח אדם, ויש רשימות המתנה, זה יום מיותר.

לירון אשל: זה יום שילדים חשופים לפגיעות ברחובות.

לירון אשל: אלה ילדים שלפעמים עוברים טראומות שלא יהיה אפשר לתקן אותן בשלב מאוחר יותר.

לירון אשל: במשך שנים אנחנו יושבים בדיוני הכנסת ויושבים בדיונים מקצועיים.

לירון אשל: יצא דוח מבקר המדינה, והוגש בג"ץ על ידי הסיוע המשפטי, וכולם שבים וצועקים וזועקים את הזעקה הזאת, אבל בשורה התחתונה אין מענים.

לירון אשל: מה שאני מבקשת, שהדיון הזה יוציא מסקנות או דרישות למשרד להסדיר את הנושא הזה, לקבל תשובות קונקרטיות, תשובות חד-משמעיות, תוכנית עבודה.

לירון אשל: הילדים האלה – ילדה בת 16 שנמצאת כרגע בסיכון ממשי לפגיעה ברחוב, ואומרים שהיא ברשימת המתנה, ואולי בעוד חצי שנה היא תיכנס, מה להגיד לילדה הזאת?

לירון אשל: בסופו של דבר, מה זה חצי שנה של לילות ברחוב, או חצי שנה של פגיעות מיניות ברחוב?

לירון אשל: גברתי, אני כן מבקשת – אנחנו מאוד מעריכים את אנשי המקצוע בכלל, ואנחנו עובדים יחד בשיתוף פעולה כולנו עם הנהלת בתי המשפט, עם הסיוע המשפטי, ומי לא – שהדיון הזה יוצא דרישת תשובות קונקרטיות, תוכנית עבודה קונקרטית.

עאידה תומא סלימאן: אם תיתנו לי לסכם, את תשמעי מה אני אדרוש.

לירון אשל: תודה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד מהדיונים הקשים שאני מנהלת בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אולי בגלל שזה כרוך בקבוצות הכי מוחלשות בתוך החברה שלנו – אם זה מבחינת הגיל, ואם זה מבחינת המצב הסוציו-אקונומי, ואם זה הסכנות שקיימות עבור הקבוצות האלה.

עאידה תומא סלימאן: זה דיון שכרוך בנוער שאמור להיות הדורות הבאים.

עאידה תומא סלימאן: זה אמור להיות העתיד של כל החברה.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו יושבים פה ומתווכחים ומנסים למצוא פתרונות, זה בגלל שאנחנו מבינים שכל מדינה מתוקנת אמורה להיות אחראית על העתיד של הקטינים ושל הנוער, במיוחד אלה שנמצאים בסיכון גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לשמוע שיש תור המתנה לאלה שכבר מזוהים כנוער בסיכון, ומצד שני, לשמוע שיש מסגרות שאין בהן תפוסה מלאה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על דעת.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר דרשני מאנשי המקצוע ומהמשרד, שצריך לבדוק את עצמו – למה יש מסגרות שעומדות כמעט ריקות, ויש תור המתנה ונוער זרוק ברחובות, מחכה לתשובה מקצועית?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מצליחה להבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, נתתי את כל האופציות לנציגי המשרד להסביר לי, אבל אני לא מצליחה לתפוס את זה ולא מצליחה להבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: אם יש צורך לעשות הסבה למסגרות מסוימות, תעמדו בגבורה ותגידו שצריך לעשות את ההסבה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אם צריך לסגור מסגרות כי הן כבר לא עונות על הצרכים של הנוער, תגידו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל תציגו משנה סדורה.

עאידה תומא סלימאן: תציגו תכנית פעולה שאפשר להבין את הרציונל שעומד מאחוריה.

עאידה תומא סלימאן: כשמדברים על רפורמה, אין רפורמה מתגלגלת שמנסים והולכים צעד אחרי צעד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, משרד העבודה והרווחה, דיברתם על רפורמה?

עאידה תומא סלימאן: תציגו לי אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מהמשרד לשלוח לי את המסמך שמסדיר את כל השינויים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת גם כן את הרצף של התעריפים ואת צורת המימון לכלל המסגרות – גם הממשלתיות וגם הלא ממשלתיות, ועלויות של הנוער בתוך המסגרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם כן לקבל הסבר ברור מאוד שמכסה את מכלול המכסות הקיימות בכל המסגרות, הממשלתיות והלא ממשלתיות.

עאידה תומא סלימאן: 14 המסגרות שנסגרו – כמה מכסות היו בהן?

עאידה תומא סלימאן: המסגרות החדשות שנפתחו – מתי נפתחו, וכמה מכסות יש בהן?

עאידה תומא סלימאן: ואת המכסות שהתווספו לקיים, כמה הן ומה החלוקה שלהן?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה מסמך שמפרט את כל זה כדי שנדע איזה מכסות קיימות ואיזה סוג של מסגרות פעם אחת ולתמיד.

עאידה תומא סלימאן: הדבר האחרון, אני אפנה לשר החדש שייכנס לתפקיד, אבל אני פונה גם למשרד העבודה והרווחה – אני מבקשת להקים צוות חשיבה מתכלל שייקח בחשבון את הבעיות שנוצרו בצוות הבין-משרדי הקודם, איפה היו אבני המחלוקת שגרמו לזה שלא יהיו המלצות.

עאידה תומא סלימאן: ואני אבקש שהצוות הזה יתווה תוכנית עבודה ברורה מאוד שתענה על כל השאלות שעלו בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אני נועלת את הישיבה.