הוועדה המיוחדת להיערכות מערכת החינוך והחינוך המיוחד, לרבות לשנת הלימודים הבאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 20, 2020-05-20 09:00

ניצן הורוביץ: בוקר טוב לכם.

ניצן הורוביץ: זאת ככל הנראה תהיה הישיבה האחרונה של הוועדה המיוחדת שקמה כאן לפני כחודשיים בתקופת משבר כפול, גם משבר פוליטי, גם משבר בריאותי, כלכלי; תקופה חסרת תקדים כשכל מערכת החינוך היתה מושבתת, עם שני מיליון תלמידים – למרות שמנהלת הוועדה אומרת שאי אפשר להיות בטוחים בעניין.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו חוזרים לפעילות, עם הרבה מאוד קשיים ובעיות במערכת – אגב, אני חייב להגיד שחבל שבימים כאלה של חום קיצוני, אנחנו שומעים סיפורים שבנות שהולכות עם מכנסיים קצרים, לא נכנסות לכיתות וכל מיני דברים כאלה.

ניצן הורוביץ: זה לא צריך לקרות במערכת החינוך.

ניצן הורוביץ: לא צריכה להיות כאן משטרת צניעות ולא צריכים להיות חוקים שונים לבנות ולבנות.

ניצן הורוביץ: הכול נובע מתפיסות שגויות ומיושנות וגם מכפייה דתית.

ניצן הורוביץ: אמנם אני כבר לא אעמוד בראש הוועדה, אבל אני בהחלט אלחם על העניין הזה, להוציא את הדברים האלה ממערכת החינוך ולהביא לכך שכל תלמידה ותלמיד ירגישו חופשיים והמערכת תהיה חופשיה מלחצים מהסוג הזה.

ניצן הורוביץ: לנושא שלנו היום, בחודשים האחרונים אני שומע מהרבה מאוד מורים על תחושות קשות במקצוע – שכר נמוך, אווירה קשה במערכת ורצון לעזוב.

ניצן הורוביץ: לפני קצת יותר מחצי שנה, היה דוח של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה על עזיבה של מורים צעירים את המערכת.

ניצן הורוביץ: לדעתי, שם מצאו שמשהו כמו רבע מהמורים הצעירים בישראל עוזבים את המקצוע בשלוש השנים האחרונות.

ניצן הורוביץ: המשכורת ההתחלתית מאוד נמוכה, קשה להתמודד עם דברים מסוימים במערכת החינוך.

ניצן הורוביץ: אגב, מעניין שהציון הפסיכומטרי הממוצע של המורים שעוזבים את המערכת גבוה מאלה שנשארים.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, דווקא אנשים עם אולי יותר יכולת, יותר כישורים, שיש להם אולי הזדמנויות יותר טובות במקומות אחרים, עוזבים ועוברים למקומות אחרים.

ניצן הורוביץ: בצורה כזאת ברור שאי אפשר לחזק את איכות ההוראה ואי אפשר לגייס מורים טובים ולשמור אותם במערכת.

ניצן הורוביץ: למה אני מקיים את הדיון הזה עכשיו?

ניצן הורוביץ: בעקבות הקורונה הרושם שלנו – ואנחנו ננסה לברר את זה בדיון – שהמגמה הזאת עלולה להחריף, ולקראת שנה הבאה הנשירה של מורים עלולה לגבור, וזה עלול להיות דבר שיעיק מאוד ויפריע למערכת החינוך בשנה הבאה, בשנת הלימודים הבאה.

ניצן הורוביץ: לכן כבר עכשיו צריך להידרש לעניין הזה, כדי שאם הוא נכון, כבר להתמודד אתו עכשיו, ולא להגיע לשנה הבאה עם מחסור עוד יותר קשה במורים, במורות ובגננות וכו' וכו'.

ניצן הורוביץ: בדיון שלנו היום משתתפים כמובן נציגי משרד החינוך, מורים, נציגי הסתדרות המורים, שלטון מקומי, רשויות מקומיות וכו', כל הגורמים מכל התחומים.

ניצן הורוביץ: אולי נתחיל דווקא בסיפור אישי, גיל גרדוש נמצא אתנו?

קריאה: לא, רק גיל לא אתנו, בן כאן.

ניצן הורוביץ: בוקר טוב, בן ליבנר, סטודנט להוראה בשנה האחרונה.

בן ליבנר: שלום, אני בן, אני סטודנט בשנה האחרונה שלי בתל אביב.

בן ליבנר: אני לומד בסמינר הקיבוצים.

בן ליבנר: במסגרת הלימודים שלי, מעבר להיותי סטודנט, התעסקתי בהקמת תאים סטודנטיאליים בכל מיני - - -

ניצן הורוביץ: לא שומעים טוב, תתקרב ממש ואל תזוז.

בן ליבנר: אני סטודנט בשנה האחרונה שלי, בשנה הבאה אהיה בסטז'.

בן ליבנר: במסגרת הלימודים שלי, אני הקמתי תאים סטודנטיאליים בכמה מכללות לחינוך בארץ, בזרמים שונים.

בן ליבנר: יצא לי לפגוש לא רק את ההתנסות הפרטית שלי.

ניצן הורוביץ: אתה צריך להיות קרוב למיקרופון ולא לזוז, אחרת אנחנו לא נוכל לשמוע.

ניצן הורוביץ: אתה עולה ויורד וקשה להבין.

בן ליבנר: יצא לי לפגוש את מערכת החינוך לא רק מהצד שלי, אלא מכל מיני מכללות ובשיחות עם כל מיני מרצים וסגנים.

ניצן הורוביץ: זה לא הולך, אני לא מצליח להבין.

ניצן הורוביץ: אולי תנסה לשנות מיקום.

ניצן הורוביץ: תשים אוזנייה בבקשה.

ניצן הורוביץ: נעשה הפסקה, תתארגן ותנוח.

ניצן הורוביץ: דוד מעגן, בוקר טוב לך, תציג את עצמך בבקשה.

ניצן הורוביץ: תפתח את המצלמה בבקשה.

יהודית גידלי: יש לו מצגת.

ניצן הורוביץ: דוד מעגן, חוקר מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בתחום כוחות הוראה, השתלבות בוגרי מסלולים, נשירת מורים חדשים.

דוד מעגן: שמי ד"ר דוד מעגן, מנהל תחום סטטיסטיקה של חינוך גבוה וכוח אדם בהוראה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

דוד מעגן: לפנינו השקף הראשון.

דוד מעגן: אני אציג מספר נתונים כרקע לדיון.

ניצן הורוביץ: מה יהיה היום?

ניצן הורוביץ: דווקא בישיבה הזאת כולם קטועים ולא שומעים.

ניצן הורוביץ: השקפים עוברים, אבל אותך לא שומעים – שומעים, אתה בא ונעלם.

דוד מעגן: בלוח הראשון אני מציג נתונים רק של שני העשורים האחרונים ועל היקף ההוראה במערכת.

דוד מעגן: אני מציג נתונים על מספר עובדי הוראה ועל מספר שעות העבודה של עובדי ההוראה במערכת.

דוד מעגן: בגדול, אפשר לראות כאן מגמת עלייה מאוד ברורה.

דוד מעגן: בעשור האחרון התווספו למערכת למעלה מ-40,000 עובדי הוראה ולמעלה משני מיליון שעות עבודה למערכת.

דוד מעגן: זאת אומרת, יש לנו כאן גידול מאוד יפה של המערכת מבחינת היקף ההוראה.

דוד מעגן: ברשותכם, נעבור לשקף הבא.

דוד מעגן: עובדי הוראה חדשים.

דוד מעגן: הם גם אינדיקציה לגיוס של מורים חדשים למערכת.

דוד מעגן: המגמה היא מאוד יציבה בסך הכול, סדר גודל של 10,000, 11,000 עובדי הוראה מדי שנה.

דוד מעגן: המגמה הזאת אפילו קצת עלתה בשנים האחרונות.

דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים על הנתונים האלו בשקף הבא על שיעורי גיוס שנתיים מסך עובדי ההוראה, המגמה בחינוך העברי מאוד יציבה, עם קצת ירידה בשנתיים, שלוש האחרונות.

דוד מעגן: בחינוך הערבי אנחנו רואים איזושהי מגמת ירידה מתמשכת לאורך העשור האחרון ויותר בולטת בשנתיים, שלוש האחרונות.

דוד מעגן: הממצא הזה בסך הכול די ברור.

דוד מעגן: לגבי המגזר הערבי יש ירידה בביקוש לעובדי הוראה גם כתוצאה מירידה בקצב הגידול של מערכת החינוך הערבית.

דוד מעגן: בשקף הבא אנחנו רואים, שכשאני משווה לתלמידים – שהם מגדירים את הביקוש לעובדי ההוראה – בשני העשורים האחרונים מספרי התלמידים גדלו בשלבי החינוך השונים בסביבות ה-40%; לעומת זאת, המורים גדלו ב-50%-80% והכיתות גדלו ב-50% והמשרות המלאות שמשקפות את שעות העבודה גם גדלו.

דוד מעגן: לאורך שני העשורים האחרונים הגידול בתשומות, במורים, במשרות, בכיתות, היה גבוה יותר מאשר הגידול במספר התלמידים.

דוד מעגן: כתוצאה מכך, אנחנו רואים לאורך שני העשורים האחרונים ירידה בממוצע התלמידים למורה, למשרה מלאה, ואפילו ממוצע תלמידים לכיתות.

דוד מעגן: אלו המגמות הכלליות.

דוד מעגן: בשקף הבא אני מציג איזשהו נתון, איזה שהם אינדיקטורים לגבי האיכויות של המורים החדשים.

דוד מעגן: אם אנחנו מסתכלים על ממוצע בגרות, בסך הכול מתחילת שנות ה-2000 יש עלייה יפה, אלא שבשנים האחרונות - - - של אותם מורים חדשים.

דוד מעגן: בשקף הבא אפשר לראות גם את אותה אינדיקציה לגבי ממוצע הפסיכומטרי, למרות שהוא הופך פחות ופחות רלוונטי בתהליכי ההכשרה להוראה.

דוד מעגן: עדיין אנחנו יכולים לראות עלייה יפה, כמו שראינו בבגרות מתחילת שנות ה-2000, ואיזושהי נסיגה בשנים האחרונות בכל מגזרי המערכת.

דוד מעגן: כמה מילים לגבי עזיבת המערכת – בסך הכול סדר גודל של 7,000-6,000 עובדי הוראה.

דוד מעגן: יש קצת מגמת עלייה בשנתיים, שלוש האחרונות, אבל צריך לזכור שככל שהמערכת גדלה, מספר המורים שעוזבים גם יהיה גבוה יותר.

דוד מעגן: לכן חשוב להסתכל על השקף הבא של שיעורי עזיבה שנתיים.

דוד מעגן: זה מאוד יציב, אפשר לראות תמונה מאוד יציבה.

דוד מעגן: אני מראה כאן שיעורי עזיבה שנתיים מאוד יציבים לאורך העשור האחרון, סביב 4$, 4.3% בחינוך העברי וסביב 2.5% בחינוך הערבי.

דוד מעגן: יש קצת עלייה בשנתיים האחרונות.

דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים על שיעורי עזיבה של עובדי הוראה חדשים, שיעורי עזיבה כעבור שלוש שנים, אפשר לראות שזה מגיע לרמה של 25%.

דוד מעגן: אבל חשוב לשים לב, שמורים חדשים שעברו התמחות נושרים הרבה פחות, אלו הקווים האדומים.

דוד מעגן: אפשר לראות שזה רמה של - - - בקרב מורים חדשים שלא עברו התמחות.

ניצן הורוביץ: מה יהיה עם הסאונד הזה?

דוד מעגן: אפשר לראות את הנתון הזה גם כעבור שנה וכעבור חמש שנים.

ניצן הורוביץ: תחזור רגע על המסקנה, כי הסאונד שלך מאוד פגום.

דוד מעגן: המסקנה היא מאוד ברורה.

דוד מעגן: אפשר לראות את זה באופן מאוד ברור, ששנת ההתמחות בסיום ההכשרה להוראה מצמצמת מאוד את הנשירה של מורים חדשים, זו המסקנה המתבקשת מהגרף הזה.

דוד מעגן: אפשר לראות את זה גם כעבור שנה, כעבור שלוש, כעבור חמש.

דוד מעגן: אין ספק ששנת התמחות תורמת לשילוב מורים חדשים במערכת, לצמצום הנשירה.

דוד מעגן: נעבור הלאה ברשותכם.

דוד מעגן: זה מה שציינת, אדוני היושב ראש, בתחילת הישיבה.

דוד מעגן: רואים כאן תמונה מאוד ברורה לאורך עשור וחצי של נתונים, שממוצע הפסיכומטרי של אלה שעוזבים הוא יותר גבוה.

דוד מעגן: רואים את זה יפה מאוד גם בחינוך הממלכתי, גם בחינוך הדתי.

דוד מעגן: בחינוך הערבי בשנים האחרונות אין כמעט הבדל.

דוד מעגן: כמה מילים לגבי השכר של עובדי ההוראה.

דוד מעגן: השכר עלה יפה מאוד בכל המערכת מתחילת שנות ה-2000 עד 2017 בכל קבוצות הגיל.

דוד מעגן: יחד עם זאת, אם נעבור לשקף הבא, אנחנו נראה גידול בשכר בתקופה הזאת בקרב מורים צעירים, גילאי 34-25 – 160%, לעומת 176% בקרב מורים ותיקים.

דוד מעגן: מה שיותר חשוב לגבי פערי השכר, שעמדו על 93% בשנת 2000, הם גדלו ל-111% בשנת 2017.

דוד מעגן: זאת אומרת, השכר עלה, אבל הפערים בשכר בין מורים ותיקים לבין מורים צעירים התרחבו.

קריאה: או צעירים יותר.

דוד מעגן: לגבי היקף ההכשרה להוראה, מה שחשוב בנתון הזה – מספרי הבוגרים בערוצים של תואר "בוגר בהוראה", הסבות אקדמאים, מקבלי תעודות הוראה, חלקם במגמת עלייה, חלקם יציבים.

דוד מעגן: מה שיותר חשוב להסתכל זה כמה מתוכם נכנסים למערכת מדי שנה.

דוד מעגן: אנחנו רואים בקרב יהודים לצורך העניין מגמה מאוד יציבה של 75% עד 78% שנכנסים למערכת.

דוד מעגן: לעומת זאת, בחינוך הערבי אנחנו רואים ירידה בשיעורי הכניסה למערכת של בוגרים.

דוד מעגן: תודה רבה לכם.

ניצן הורוביץ: אמרת דברים מאוד מעניינים.

ניצן הורוביץ: גם לפי הנתונים שלך, רואים מתאם בעשור האחרון, אם אני זוכר את הטבלה מאז שנת 2010, בעלייה של פערי השכר לעלייה של הנשירה או של העזיבה, במיוחד אצל מורים צעירים, וגם את המתאם לגבי הפסיכומטרי כמו שציינתי בהתחלה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת שהמערכת מתקשה יותר ויותר להשאיר אנשים שיש להם פוטנציאל למצוא עבודות אולי בשכר יותר גבוה במקומות אחרים.

ניצן הורוביץ: הבחור שדיבר קודם זמין, שומעים אותו?

ניצן הורוביץ: בן ליבנר, בבקשה.

בן ליבנר: אז כמו שאמרתי, אני סטודנט בשנה האחרונה שלי.

ניצן הורוביץ: לא שומעים.

בן ליבנר: אני נכנס לסטז' בשנה הבאה.

בן ליבנר: אני רוצה לדבר גם על ההכשרה שעברתי וגם על הסטז' שאני נכנס אליו ועל תהליך הכניסה.

ניצן הורוביץ: לא, זה לא ילך, אנחנו לא שומעים טוב.

ניצן הורוביץ: אני מתנצל, אולי ננסה אחר כך, אבל פשוט לא שומעים ואנחנו בשידור.

ניצן הורוביץ: צר לי.

ניצן הורוביץ: ננסה עם מיקרופון אחר, זה בלתי אפשרי.

ניצן הורוביץ: שלום אורית גור, בבקשה, תציגי את עצמך ותנסי לדבר ברור.

אורית גור כהן: אני אנסה.

אורית גור כהן: אני יושבת ראש משותף של ארגון מנהיגים, ארגון מנהלי בתי הספר.

אורית גור כהן: כל הזמן מדברים על עובדי ההוראה.

אורית גור כהן: חשוב לי לדבר על מנהלי בתי הספר.

אורית גור כהן: אנחנו יודעים שכל שנה חסרים מנהלי בתי ספר במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: חשבתי שאחרי חודשיים של לימוד מרחוק, מורים יידעו איך להסתדר עם הזום.

ניצן הורוביץ: פה זה מבצע מחדש, קריעת ים סוף...

אורית גור כהן: אני חוזרת לסיפור של מנהלי בתי הספר.

אורית גור כהן: אני חושבת שזאת סוגיה שמתעלמים ממנה ולא מתעסקים בה, והיום אנחנו במחסור גדול מאוד של מנהלי בתי ספר.

אורית גור כהן: חלק מזה נובע מהיעדר המוגנות של מנהלי בתי הספר, שחשופים להרבה מאוד דברים.

אורית גור כהן: האחריות שלהם היא מאוד גדולה, הסמכות שלהם פחות.

אורית גור כהן: לאורך השנים אנחנו רואים שחיקה בתפקיד המנהל ופער בין הסמכות לבין האחריות.

אורית גור כהן: יתרה מזאת, שכר מנהל בית הספר נגזר משכרו של מורה, כאשר הרבה מאוד מנהלים מקבלים שכר נמוך משכר של מורה ותיק.

אורית גור כהן: משרד האוצר יצא עם הודעות מאוד מסודרות בסיפור הזה, שככל שהוותק גדול יותר, כך אתה מרוויח יותר.

אורית גור כהן: למרות זאת, האחריות של מנהלי בתי הספר הרבה יותר גדולה ולא נמצאת ביחס ישיר לשכר שלהם.

אורית גור כהן: גם השותפות שלהם והפער בין המטה לבין השטח באים לידי ביטוי במעמד המנהל, ובסופו של יום גם המנהלים שכבר נכנסים לתוך המערכת, נושרים אחרי מספר שנים, כי הם לא מצליחים לשרוד.

אורית גור כהן: מנהלים מתקשרים ואומרים שחוסר הגיבוי, התחושה של לבד וכמות האחריות מול הסמכות מונעים מהם להמשיך הלאה בתפקידם.

ניצן הורוביץ: את חושבת שזה עלול להחריף בשנה הבאה, אולי בעקבות מה שקרה עכשיו עם הקורונה?

אורית גור כהן: אני אפילו בטוחה.

אורית גור כהן: מה שקרה עם הקורונה היה אחד הדברים הטובים יותר שקרו למנהלי בתי הספר.

אורית גור כהן: ניתנה למנהלי בתי הספר אוטונומיה, והם הוכיחו את מה שאנחנו טוענים כל הזמן, שכשיש אוטונומיה למנהלי בתי הספר, הם יכולים לעשות דברים נפלאים, והמערכת הזאת עשתה דברים נפלאים באמצעות מנהלי בתי הספר.

אורית גור כהן: אנחנו לא מאמינים בחינוך של העתק הדבק.

אורית גור כהן: כל מנהל בית ספר מתאים את הצרכים שלו לבית הספר שלו, לקהילה שלו.

אורית גור כהן: זה הוכח בזמן הקורונה בצורה הברורה ביותר.

אורית גור כהן: אם אנחנו נחזור אחורה למה שהיה קודם, מנהלי בתי הספר שהרגישו סוף סוף שהם יכולים לעשות דברים משמעותיים בחינוך, יבינו סופית את מה שאנחנו ידענו קודם, שאין להם שום אפשרות להתקדם הלאה ולעשות חינוך משמעותי.

יבגני סובה: שלום, בוקר טוב אורית.

יבגני סובה: יש לי שלוש שאלות.

יבגני סובה: לגבי השכר, זה לא רק קורה במערכת החינוך.

יבגני סובה: גם בתקשורת, אני וניצן יודעים היטב שהעובדה שאתה מנכ"ל ערוץ, לא אומרת שאתה מקבל השכר הכי גבוה בערוץ.

יבגני סובה: גם ראש הממשלה מלין על זה שיש אנשים במגזר הציבורי, שמקבלים שכר הרבה יותר גבוה מראש הממשלה.

יבגני סובה: זה תלוי בוותק, תלוי גם במעמד.

יבגני סובה: אם יש מנהל חדש שמגיע אחרי תקופה מסוימת - - -

אורית גור כהן: לא, אני אתן לך דוגמה על עצמי.

אורית גור כהן: אני לצורך העניין מספיק ותיקה, ניהלתי בית ספר תקופה מאוד ארוכה, עשיתי איחוד לבית ספר נוסף.

אורית גור כהן: אני עם 2,300 תלמידים, והשכר שלי נשאר כמו שהייתי עם 1,200 תלמידים, עם אחריות וסמכות פי שניים אם לא יותר.

אורית גור כהן: זאת דוגמה קלאסית.

יבגני סובה: רציתי לשאול, אם זאת תופעה רחבה, שאת מכירה שהרבה מנהלים מתלוננים שהשכר שלהם יותר נמוך מאשר מורים בבית הספר .

אורית גור כהן: כמובן.

יבגני סובה: אז צריך לראות את זה מבחינה סטטיסטית.

אורית גור כהן: התשובה היא כמובן, באופן משמעותי.

אורית גור כהן: הרבה פעמים לעלות בדרגות בכלל זאת בעיה, כיוון שגם אם היום רוצים שאקים בית ספר צומח בגלל הניסיון, השכר שלי יורד באופן כל כך משמעותי, שהשאלה היא למה להקים בכלל בית ספר, למה להיות שותפה לתהליכים כאלה.

יבגני סובה: האם יש סטטיסטיקה של מנהלים שמתלוננים שהשכר שלהם יותר נמוך מאשר המורים בבתי הספר?

ניצן הורוביץ: היא אמרה שכן.

אורית גור כהן: כן.

יבגני סובה: שאלה שנייה, מבחינת המועמדים, לא תמיד מנהל בית הספר מגיע מתוך המערכת.

יבגני סובה: הרבה פעמים יש מורים שעובדים שנים בבית ספר מסוים או בעיר מסוימת ואז מנחיתים להם מנהלים מלמעלה.

יבגני סובה: השאלה אם זאת גם בעיה, אולי צריך לעגן את זה בחקיקה.

יבגני סובה: אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל נניח אנשי צבא שמגיעים לדרגות גבוהות, אלוף משנה או תת אלוף, מחפשים להם תעסוקה, ואז אומרים להם: תנהלו את בית הספר, כשכל המורים 30 שנה מנסים להגיע למעמד הזה.

יבגני סובה: האם התופעה הזאת גם קיימת ומה יש לך להגיד בעניין הזה?

יבגני סובה: יכול להיות שזה יפתור את הבעיה.

אורית גור כהן: קודם כל, זה נכון שצריך לקחת בחשבון שהניסיון של אנשים מתוך מערכת החינוך הוא משמעותי, אבל זה לא יפתור את הבעיה, כי הסיפור הוא בכלל איך בנו - - -

ניצן הורוביץ: אי אפשר עם הרעש הזה.

אורית גור כהן: אני אומרת שזה לא הפתרון.

אורית גור כהן: הפתרון הוא בכל פירמידת השכר, שממנה בנוי שכרו של מנהל, כי שכרו של מנהל נבנה כאילו הוא מורה משודרג.

אורית גור כהן: צריכות להיות הגדרות אחרות של שכר, שמנותקות משכר המורה, כי בסופו של דבר, הסמכויות וההתעסקויות שלו הם הרבה מעבר.

ניצן הורוביץ: תודה אורית.

אורית גור כהן: דרך אגב, אני מדברת על סמך נתונים של משרד האוצר, שיצא עם נתונים מאוד מאוד מסודרים בסיפור הזה.

אורית גור כהן: כן חשוב לי להדגיש גם את המוגנות של מנהלי בתי הספר – אין להם ביטוח של אחריות מקצועית, אחד המקצועות היחידים שאף אחד לא רוצה לבטח אותם באחריות מקצועית; ובכלל במעמד מנהלי בתי הספר, שבסוף הם אלה שמנהלים את הקהילות שלהם.

ניצן הורוביץ: גיל גרדוש, תציג את עצמך ולמה אתה משתתף בדיון שלנו.

גיל גרדוש: אהלן, אני ברכב, אבל עונה.

גיל גרדוש: אני עזבתי את ההוראה אחרי חמש שנים במקצוע, עזבתי את ההוראה בקיץ האחרון.

גיל גרדוש: התבקשתי להשמיע את קול המורים מהשטח.

ניצן הורוביץ: למה עזבת?

ניצן הורוביץ: איפה לימדת?

ניצן הורוביץ: ספר קצת מה קרה.

גיל גרדוש: אני לימדתי ברחובות, ארבע מתוך חמש שנים בבית ספר צומח שנקרא רון ארד.

גיל גרדוש: הצטרפתי אליו בתקופת ההקמה שלו.

ניצן הורוביץ: למה היית מורה?

גיל גרדוש: מורה למדעים, מחנך כמובן, זה אחד הדברים שבגללם הגעתי לעולם החינוך הפורמלי, ובהמשך גם רכז שכבה ורכז פדגוגי בבית הספר.

גיל גרדוש: באתי מתוך עולמות החינוך הבלתי פורמליים, ורציתי לשלב את הכלים המדעיים ואת הכלים הלימודיים בתוך תהליך חינוכי.

גיל גרדוש: מה שפגשתי בשטח נהיה מורכב ככל שהתקדמתי בתוך המערכת והניסיון שצברתי – שילוב של הרבה מאוד קשיים, שנערמים על המורה, כדי לעשות עבודתו בצורה טובה כמו שאני מאמין שצריכה להיעשות.

גיל גרדוש: הנושא הכלכלי ידוע ומורכב.

גיל גרדוש: למורה חדש, בטח מי שרוצה להקים משפחה, משכורת עם בונוסים של התפקידים השונים, היא משכורת זעומה.

ניצן הורוביץ: כמה אתה קיבלת בשנה האחרונה לפני שעזבת?

גיל גרדוש: 7,000 ומשהו נטו, לעבודה עם חינוך, עם ריכוז שכבה, עבודה מסביב לשעון, בטח בבית ספר צומח זה לא בית ספר שאפשר לנוח על זרי דפנה.

גיל גרדוש: הנושא הכלכלי הוא נושא אחד.

גיל גרדוש: הנושא השני הוא נושא האוטונומיה, ועוד מדעים זה תחום שבו בתוך תכנית הלימודים שזור גם פאן יישומי, אבל התהליך כולו מאוד מאוד מובנה על ידי משרד החינוך, מאוד מאוד מוגבל על ידי מיצ"בים, מה שדורש ממני כמורה להגביל מאוד את חופש הפעולה שלי בכיתה, את היכולת שלי לעשות חינוך, לעשות עבודה משמעותית.

גיל גרדוש: לא מצאתי במשרד החינוך מדדים אמיתיים כדי לבדוק את הנושא החינוכי, אלא רק את הנושא הלימודי, עליו מדדו אותי, עליו ביקרו אותי ועליו העריכו אותי.

גיל גרדוש: התמזל מזלי יחסית, בבית הספר שלי היתה קהילת מורים טובה, שיתופית מעורבת, הרבה מורים צעירים אידיאליסטים שנכנסו למערכת, אבל בשנת הסטאז' שלי וגם בבתי ספר אחרים מעמיתים שלמדו אתי, אני יודע שהמצב הוא לא כזה והבדידות היא מאוד קשה למורה בתחילת דרכו.

גיל גרדוש: הרבה מורים שלא ששים לשתף, לא ברמה המקצועית, למשל הנושא של צפייה ומשוב עמיתים הוא נושא שהוא כמעט טאבו בבתי ספר.

גיל גרדוש: הרבה מורים לא מוכנים לעשות שיתופי פעולה לטובת הפריה הדדית ולמידה, ואין איזושהי הבניה ארגונית שמכוונת לשם ויש פער אמיתי – ועוד למדתי בתכנית שהיא ייחודית, התואר הראשון שלי הוא בחינוך דמוקרטי בסמינר הקיבוצים.

גיל גרדוש: יש עדיין פער מאוד גדול בין ההכשרה שמקבלים בתואר לבין מה שפוגשים בשטח, לבין שגרת השיעורים הצפופה, לבין הניסיון להכיל הרבה מאוד תלמידים במעט זמן, הפניות הנמוכה שיש לאותם תלמידים.

גיל גרדוש: משאב הזמן הוא משאב מורכב.

ניצן הורוביץ: מה אתה עושה עכשיו?

ניצן הורוביץ: במה אתה עובד עכשיו?

גיל גרדוש: אני עוד לא עובד, אני בהסבה להייטק.

ניצן הורוביץ: נראה לי שאתה אדם עם גישה לחינוך יותר מתקדם ופתוח.

ניצן הורוביץ: לא חבל לעזוב, אחרי כל מה שלמדת וכל מה שהשקעת?

ניצן הורוביץ: זה קצת חבל, לא?

גיל גרדוש: זה חבל מאוד.

גיל גרדוש: כל השנים מהילדות גדלתי במערכות חינוכיות ואהבתי מאוד את העולם הזה.

גיל גרדוש: אני מאמין שאני אחזור אליו בהמשך, אולי מכיוון אחר.

גיל גרדוש: אבל החוויה שלי היתה מאוד צורמת בחינוך הפורמלי.

גיל גרדוש: אני אומר בכנות שאני אלך למקום שבו אני אוכל למלא קצת את הכיסים ואחר כך אולי באתנחתא לחזור לעולם הזה, מקום שבו אני שבע ואני לא מצפה ממנו שידאג לכלכל אותי, ואז אני אוכל לצמצם את האתגרים שלי כמורה.

ניצן הורוביץ: גיל, כמה כמוך יש?

ניצן הורוביץ: כמה אתה מכיר?

גיל גרדוש: מתוך החברים שלי, שכולם אנשי חינוך ואידיאולוגיה שנכנסו למערכת, בודדים ומעטים עדיין במערכת.

גיל גרדוש: אני אומר בצער ובכאב, כי אלה אנשים שכולם יכלו לתרום למערכת.

ניצן הורוביץ: אז הרוב עזבו?

גיל גרדוש: אני מעריך שמשהו כמו 15%, אולי 10% נשארו מורים במערכת.

גיל גרדוש: כולם התחילו, אבל מעטים מהמעגל שלנו נשארו.

ניצן הורוביץ: חבל, אבל שיהיה לך בהצלחה.

ניצן הורוביץ: איך אומרים בשיר הזה?

ניצן הורוביץ: הוא עוד ישוב, בלדה לעוזב קיבוץ.

ניצן הורוביץ: הוא עוד ישוב.

יבגני סובה: אנשים כאלה, חשוב שיחזרו, כי זאת משימה אצלו, הוא לא בא לחפש שכר, וזה טוב.

יבגני סובה: אני קודם כל מאחל לך שתצליח ותחזור למערכת לתרום מהניסיון שלך מההייטק.

יבגני סובה: זה בדיוק הרעיון, שאנשים לא ישכחו ויגידו: אני לא רוצה להתקרב להוראה, תעזבו אותי מהילדים ויחשבו רק להתקדם ועל הכסף.

יבגני סובה: קודם כל, טוב שתשמור על התפיסה הזאת מתי שהוא לחזור לחינוך וגם לתרום מהניסיון שתרכוש בהמשך החיים שלך.

יבגני סובה: זה טוב שאתה שומר על זה, זה חשוב מאוד.

גיל גרדוש: אני מסכים.

גיל גרדוש: אני מאמין שמקצועיות היא משאב חשוב, שמורים יכולים להביא איתם.

יבגני סובה: בוודאי, גם אם המערכת איבדה אותך לתקופה קצרה.

גיל גרדוש: אני כן אגיד שאני כמורה נלחמתי כדי שיכירו בוותק שלי מתנועת הנוער למשל, ברור שזה ותק רלוונטי, ויש פה אפליה מסוימת בין מחוזות במשרד החינוך.

גיל גרדוש: אני יודע שעכשיו אני הולך לתחום אחר לגמרי, ואם אני ארצה לחזור למשרד החינוך, יכירו לי בוותק שלי בלי למצמץ, אבל דווקא ניסיון חינוכי אמיתי הוא ניסיון שהייתי צריך להילחם עליו כמורה כדי לקבל אותו.

גיל גרדוש: אגב, קיבלתי אותו בדיעבד לפני חודשיים, הרבה אחרי שעזבתי את מערכת החינוך, כשהתפניתי להתעסק בזה.

ניצן הורוביץ: הוא יעשה את האקזיט והוא יחזור...

יבגני סובה: ואז המערכת לא תשלם לו.

יבגני סובה: אם יהיה לו אקזיט, לא צריך לשלם לו...

ניצן הורוביץ: לא, הוא משלנו, הוא יחזור, אני סומך עליו.

ניצן הורוביץ: גיל, הרבה תודה.

בן ליבנר: ניצן, אל תשכח אותי.

ניצן הורוביץ: תיכף נעבור לנציגי משרד החינוך, אבל לפני זה עדנה דוד.

ניצן הורוביץ: עדנה היא סגנית מזכ"לית הסתדרות המורים, אנחנו שמחים לארח אותך.

ניצן הורוביץ: יפה לא יכלה, היא אמרה לי שאת תייצגי אותה.

ניצן הורוביץ: שמענו דברים מדאיגים ולא פשוטים.

עדנה דוד: נכון, אנחנו באמת רואים את המצב המדאיג הזה, שהולך ומחריף בשנים האחרונות – מחסור במורים, במנהלים וגם בגננות.

עדנה דוד: זאת בעיה שהמערכת החינוכית מתמודדת איתה יותר ויותר בשנים האחרונות.

עדנה דוד: דובר כאן על שכר עובדי ההוראה.

עדנה דוד: אני חייבת לציין שנושא תנאי העבודה – הלחצים, העומסים, העובדה שהמורים, הגננות והמנהלים הופכים להיות משרתם של הרבה מאוד אדונים וצריכים לרצות הרבה מאוד גורמים, בין אם זה משרד החינוך, הרשויות, ההורים – נושא ההורים הוא נושא מאוד מאוד כאוב במערכת.

עדנה דוד: דיברתם על עזיבת מורים חדשים.

עדנה דוד: משיחות עם הרבה מאוד מורים, גילינו שאחת הסיבות הראשיות לעזיבת מורים חדשים היא חוסר גיבוי, מאחר שהם לא מסוגלים להתמודד עם התערבות בוטה בתוך השטחים החינוכיים, שהם אמונים עליהם.

עדנה דוד: אנחנו כמובן מקווים שפתיחת הסכמי השכר העתידית תפתור הרבה מהבעיות, גם נושא השכר, גם תנאי העבודה.

ניצן הורוביץ: את אמרת התערבות בוטה, התערבות שלי מי?

ניצן הורוביץ: ספרי קצת על זה.

עדנה דוד: התערבות של הורים, שרוצים לקבוע למנהלים, לדוגמה מי יהיה מחנך הכיתה.

עדנה דוד: מחנך אחד מוצא חן בעיניהם, מחנך אחר לא מוצא חן בעיניהם.

עדנה דוד: הרבה מאוד לחצים מופעלים על המנהלים.

עדנה דוד: מה שנקרא "טרור המקלדת" הוא מאוד קל, אם זה בקבוצות, אם זה ברשתות, אם זה במשרד החינוך, מיד תלונות, וגם המנהלים לא מקבלים הרבה מאוד פעמים את הגיבוי.

עדנה דוד: הלחצים בשטח הן על המנהלים והן על המורים בעקבות פניות כאלה ואחרות של הורים, לחצים של הורים, גורמים ממש עד כדי עזיבה של מורים וחוסר רצון של מנהלים לכהן בתפקידים, וזה בנוסף להרבה מאוד בעיות אחרות.

עדנה דוד: אבל הנושא של מוגנות מנהלים ומוגנות מורים הוא אחד הדברים החשובים שצריכים לטפל בהם, ובמהרה.

עדנה דוד: התופעה שאני מגיעה למכרזים לבחירת מנהלים וכמעט ואין מועמדים היא מאוד מאוד עצובה, והיא מראה לאן פנינו מועדות, וחבל.

עדנה דוד: אני למשל למדתי רפואה והחלטתי לעשות הסבה לפני שנים רבות ולעבור להוראה.

עדנה דוד: עשיתי את זה מתוך אהבה, מתוך תחושת שליחות, אבל חברים, מדברים על שליחות בהוראה, זה נכון אבל יש הרבה דברים נוספים שהמורה והמנהל צריכים לקבל, כמו: גיבוי, תנאי עבודה הולמים, שכר הולם הן את המעמד, הן את התפקיד, הן את העומסים, וגם כמו שאנחנו יודעים מרבית המורים והמנהלים - - -

ניצן הורוביץ: נעלמה.

ניצן הורוביץ: עדנה דוד, תודה.

ניצן הורוביץ: נעבור לנציגי משרד החינוך ונמשיך בדיון, כי שמענו כבר הרבה נתונים וטענות.

ניצן הורוביץ: בוא נתחיל עם סוניה פרץ מטעם משרד החינוך, שלום ובוקר טוב.

סוניה פרץ: כן, אני שומעת אותך, אבל ברשותך, אני רוצה שקודם כל ידבר איל רם, סמנכ"ל ומנהל מינהל עובדי הוראה, ואחר כך אשלים את הדברים.

איל רם: שלום, בוקר טוב.

איל רם: קודם כל, בוודאי היה מצער לשמוע את המורה החדש שעוזב.

איל רם: אני גם מכיר את בית המדרש שממנו הוא צמח טוב, וזה באמת מצער.

איל רם: אנחנו עושים הרבה מאמצים במשרד החינוך לפתור את בעיית מחסור המורים.

איל רם: אני אתן כמה דוגמאות.

איל רם: קודם כל, עזיבה של 20% בשלוש שנים זאת לא עזיבה גבוהה ברמה הבין לאומית.

איל רם: כל אחד חסר לנו, ברמה העולמית זה לא הרבה.

איל רם: מדובר על כל אדם חמישי שעוזב את המערכת בתום שלוש שנים.

איל רם: אנחנו רואים שהפעולות של התמחות, כפי שדוד מעגן ציין, מורידות את זה ברמה גבוהה.

איל רם: מה זה אומר התמחות?

איל רם: זה אומר שכל מורה חדש מקבל חונך אישי, מקבל סדנת עמיתים לתמיכה, מעין קהילה שהוא חי בתוכה, ומקבל תהליך הערכה.

איל רם: מהבחינה הזאת, אם אנחנו מסתכלים, גם מדובר על דור Y והצלחנו בעשור האחרון שזה לא יעלה.

ניצן הורוביץ: אבל זה עולה, דווקא בעשור האחרון העזיבה והנשירה עולות, ראינו את זה בנתונים.

איל רם: לא עלה, נאמר שבשנתיים האחרונות זה עלה קצת אחרי שמונה שנים של ירידה מתונה, וזה יציב לכיוון של 4% בכלל המערכת ובסדר גודל של 20% בשנים האחרונות.

איל רם: בשנים האחרונות הכנסנו גם בהסכמי השכר, גם באופק וגם בעוז, חונך אישי לכל מתמחה, ולדבר הזה יש משמעות.

איל רם: חלק מהבעיות הן גם בשיבוץ, כשמורה מחפש עבודה לא מתאימה, כשהמנהל לא יודע איפה לחפש.

איל רם: היום עלתה מערכת חדשה לאיתור מועמדים למשרות לכלל המנהלים בארץ.

איל רם: יש שם אלפי מועמדים, שהמנהלים יכולים לקבל כבוגרי המוסדות האקדמיים עם פילוח גיאוגרפי ועל פי מקצועות.

איל רם: ממש היום עלתה מערכת השמה חדשה, אחרי פיילוט שעשינו עם מנהלים בהרצליה, ואנחנו מקווים שזה גם יעזור לאחוזי שיבוץ גבוהים יותר מקרב הבוגרים, מעבר לאותם 70% שדוד מעגן ציין, וגם לשיבוץ איכותי יותר במקומות שאנשים מעוניינים, מה שיעזור להם גם להישאר.

ניצן הורוביץ: כל זה חשוב ביותר וחיוני, אבל כל עוד יש כזה פער עצום בשכר בין מורים מתחילים לבין מורים ותיקים, אתה מבין שהמוטיבציה לנשירה בשנים הראשונות, במיוחד לכאלה שיש להם אופציות אחרות במקצועות יותר מכניסים – בהייטק זה בעיקר מה שאני שומע – מפתה מאוד.

ניצן הורוביץ: יש מציאות ברורה כאן.

איל רם: נכון, זאת סוגיה כואבת ובעייתית, באופן שבו הסכמי השכר בנויים לאורך שנים רבות.

איל רם: הם נמצאים במגמת תיקון, מה שנעשה ב"עוז לתמורה" בשנתיים האחרונות – הדגש המרכזי היה על מורים חדשים, וב"אופק חדש" אנחנו מחכים להקמת הממשלה ולהסכם חדש.

איל רם: זאת סוגיה שישראל בה היא באמת שונה ממדינות אחרות בפערים.

ניצן הורוביץ: לתפיסתך כסמנכ"ל ומנהל מינהל עובדי הוראה במשרד החינוך, מה צריך להיות השכר ההתחלתי של מורה צעיר או של מורה צעירה?

ניצן הורוביץ: אתה מכיר את רמות השכר הנוכחיות, בכמה לדעתך צריך לשפר את זה?

ניצן הורוביץ: אני לא נכנס אתך פה למשא ומתן, אבל אני מנסה לדבר לאיזה עולמות אתה מתייחס כשאתה מדבר כאן על ציפייה לשינוי.

איל רם: אני חושב שאנחנו כמשרד חינוך, כמובן היינו רוצים תמיד ששכר מורים מתחילים יהיה גבוה ככל הניתן, כדי שיהווה מוקד משיכה משמעותי.

איל רם: אני מציע שתענה על הסוגיה הזאת סוניה כמנהלת כוח אדם.

ניצן הורוביץ: אנחנו מקיימים עכשיו את הדיון הזה, שהוא דיון אחרון של הוועדה המיוחדת, משום שהחשש הוא שבגלל הקורונה – ושמענו את זה גם בדיון – בשנה הבאה המצב יהיה אפילו יותר קשה ויותר אנשים בגלל הקורונה יפרשו ויעברו למקצועות שינסו להרוויח יותר בגלל משבר כלכלי, אתה מבין את זה?

איל רם: אנחנו נמצאים עם יד על הדופק לבחון את המגמות, בטח גם סוניה תרחיב עוד.

איל רם: אנחנו לא מזהים כרגע נשירה יותר גדולה בשום צורה שהיא, במידה מסוימת גם אם היה איזשהו משבר תקשורת, אפילו המקצוע הזה נראה מקצוע חיוני, מקצוע נדרש, מקצוע בטוח, מקצוע שיש לו משמעות גדולה, כפי שגם הרבה הורים חוו.

איל רם: לראיה, אנחנו רואים עוד אנשים שפונים אלינו ונכנסים לתכניות הכשרה כדי להצטרף למערכת.

יבגני סובה: צריך להגיד שגם השכר שולם.

יבגני סובה: למרות כל העניין הכלכלי, המורים המשיכו לקבל שכר, זה גם סוג של ביטחון למרות כל הבעיות.

ניצן הורוביץ: לדעתי זה דבר שהוא מובן מאליו.

ניצן הורוביץ: סוניה, בעניין התנאים, יש כאן בעיה עמוקה.

סוניה פרץ: אני אוסיף על הדברים שאיל אמר, ששכרו של מורה חדש זה אחד היעדים של המשרד במסגרת הדיונים על הסכמי שכר.

סוניה פרץ: זה אחד הדברים שאנחנו שמים לנו כנושא שאנחנו מעוניינים לקדם.

סוניה פרץ: הסכמי שכר ומי שמוביל אותם זה הממונה על השכר במשרד האוצר, אבל כעמדה משותפת, העניין של שכר התחלתי למורים חדשים הוא עניין שנמצא בהחלט בסדר היום.

סוניה פרץ: אני גם שמחה לשמוע שהוא נמצא בסדר היום של הסתדרות המורים, כאשר אנחנו נשב לקראת המשא ומתן הקרוב.

סוניה פרץ: לגבי העניין של המורים לקראת השנה הבאה, כרגע אנחנו עוד באמצע שנת לימודים קיימת.

סוניה פרץ: אמנם אנחנו לקראת סיומה, אבל מצבת המורים של השנה הזאת היא מצבת פחות או יותר יציבה.

סוניה פרץ: אם יש תחלופות, זה בדרך כלל כתוצאה מיציאה לחופשות לידה וכדומה, אבל מורה בדרך כלל משתבץ לשנת לימודים מלאה ועובד במשך שנת לימודים מלאה.

סוניה פרץ: לגבי ההיערכות שלנו לקראת השנה הבאה, אני רוצה להוסיף על הדברים שדוד מעגן ציין, שהתחלופה השנתית נובעת מהרבה פעולות שגרתיות שקורות במערכת – מורים יוצאים לפנסיה, נכנסים במקומם מורים חדשים; מורים יוצאים לשבתון, מגיעים מורים חדשים שמחליפים אותם, בדרך כלל כשמורים אצלנו בשבתון ומגיע מורה חדש להחליף אותם, הוא מראש מגיע לשנה אחת, זאת אומרת מראש אנחנו משבצים אותו לשנת לימודים, כי המורה שחוזר משבתון חוזר למשרה שלו.

סוניה פרץ: יש איזושהי מערכת שמתנהלת באופן כזה, שמצד אחד יש משרות שמתפנות כתוצאה מפרישה של מורים - - -

ניצן הורוביץ: אבל אנחנו לא מדברים על זה, אנחנו מדברים על העזיבה לא כתוצאה מתחלופה כזאת - - -

סוניה פרץ: נכון, אבל הנתונים שהוצגו על ידי דוד מעגן מתייחסים גם לתחלופה הזאת, ולכן חשוב היה לי גם לציין את הדבר הזה.

סוניה פרץ: איל לא הרחיב, אבל הוא יכול גם להרחיב, שאנחנו עושים עבודה ממוקדת במקומות שאנחנו מבינים שקיים יותר צורך במורים חדשים.

סוניה פרץ: זה מאוד בולט באזור מרכז ותל אביב, ולכן אנחנו גם בעיצומו של מיפוי כדי למפות את החסרים, ובמקביל לאתר את תכניות ההכשרה הייעודיות הרלוונטיות לצורך מענים לבתי הספר של קליטת המורים.

ניצן הורוביץ: לגבי החברה הערבית, יש תופעה של הרבה מאוד מורים, בעיקר מורות, שגמרו את התואר אבל לא עובדות במקצוע הזה.

ניצן הורוביץ: מה אתם יכולים לעשות בכיוון הזה?

ניצן הורוביץ: אולי גם לשבץ בחינוך העברי?

ניצן הורוביץ: יכולות מורות גם לעבוד בבתי ספר עבריים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להמשיך את השאלה של היושב ראש.

אוסאמה סעדי: יש אלפי מורים ומורות בוגרי אוניברסיטאות וגם מכללות למיניהן, שעד היום לא שובצו ולא נקלטו במערכת החינוך.

אוסאמה סעדי: יש מורים ומורות מהצפון, שעובדים באזור הדרום או באזור ירושלים במשך שנים.

אוסאמה סעדי: הן צריכות לנסוע מדי בוקר מהצפון לדרום, או לשהות שם ולגור שם, ואת יודעת את הבעיות גם ברישום לגני ילדים שם, כי דיברנו על זה כמה פעמים בוועדת החינוך ובוועדות אחרות.

אוסאמה סעדי: אני וחברי חבר הכנסת ג'בארין העלינו את זה המון פעמים, גם בוועדה, גם בפני השר, גם בפני המנכ"ל, את הנושא של המעברים ושל שיטת המחשוב.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה להשתמש במילה חמורה, אבל כל שיטת המחשוב שאתם טוענים לה, מאז 2015 אני – ואני בטוח שגם חברי יוסף ג'בארין – לא הצלחנו להעביר אפילו מורה אחת במשך שנים.

אוסאמה סעדי: בשנה הנוכחית היא במקום השני, ואז אומרים לה בשנה הבאה תעברי, והיא עובדת 10 שנים בדרום, ואז בשנה הבאה היא מספר ארבע או חמש ופתאום נקלטים מורים חדשים בצפון.

אוסאמה סעדי: יש הרבה שטוענים שיש הרבה שחיתות, שחיתות בנושא מעברי מורים.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאי אפשר לפתוח את הדיון מבלי להגיד מילה טובה על עבודת הקודש שהמורים עושים, במיוחד בחודשים האחרונים, בתקופת הקורונה, בתנאים כמעט בלתי אפשריים.

יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן מחזקים את ידיהם.

יוסף ג'בארין: אני גם רואה שיובל כאן, אנחנו מכירים גם את העבודה של מרכז המחקר והמידע, שמראה שבאופן יחסי מעמדו של המורה עדיין מפגר אחרי הרבה מדינות.

יוסף ג'בארין: יש עדיין דרך ארוכה לעבור כדי להגיע למצב שמורים נהנים מתנאי עבודה ראויים.

יוסף ג'בארין: לענייננו, לסוגיה שקשורה לחינוך הערבי ולמורים הערביים, זו סוגיה היסטורית שמאוד כואבת.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים כמעט בכל שנה על יותר מ-12,000 מורים, הייתי אומר מובטלים, שאינם מצליחים להיכנס למערכת ולהיות חלק ממנה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אני גם מזכיר לך שחלקם אפילו דורשים ומבקשים להשתלב בבתי ספר יהודיים, אם זה מתאפשר.

יוסף ג'בארין: לצערי, כנראה עדיין החלוקה, נקרא לה הלאומית, קיימת שם, למרות הניסיונות שלנו לשנות את תמונת המצב.

יוסף ג'בארין: העניין הוא שמורים ממשיכים גם ללמוד הוראה וחינוך במכללות ובאוניברסיטאות, ולכן אני רק צופה החמרה של התופעה הזאת, בינתיים בלי שום תכנית אסטרטגית של משרד החינוך איך להתמודד עם זה.

יוסף ג'בארין: אני מסתכל על הנתונים שראינו עכשיו מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

יוסף ג'בארין: שיעורי הקליטה של המורים היהודים עדיין יותר גבוהים משיעורי הקליטה של המורים הערביים, והפער משמעותי.

ניצן הורוביץ: נכון.

יוסף ג'בארין: אני רואה שיש כאן עוד החמרה של תמונת המצב בעניין הזה, ואז יש סוגיות שחברי סעדי התייחס אליהן, מצבים באמת אבסורדיים ברמה האנושית – מורות שנוסעות כל יום מהצפון לפעמים שלוש שעות עד שמגיעות ללמד לנגב, חוזרות חזרה למשפחות, לפעמים עם ילדים.

יוסף ג'בארין: זה סבל רב.

יוסף ג'בארין: מה שמחמיר את התמונה כאן, סוניה, זה שהנתונים שלנו מראים על מחסור באלפי שעות לימוד בחברה הערבית או במערכת החינוך הערבית ביחס למערכת היהודית.

יוסף ג'בארין: מדובר על עשרות אלפי שעות לימוד.

יוסף ג'בארין: מנתונים של המשרד עצמו, יש גם מחסור של כ-4,000 כיתות.

יוסף ג'בארין: ברור שאם היו מקצים גם את הכיתות הנדרשות וגם את השעות הנדרשות, זה היה אמור להיות מתורגם גם לקליטת עוד מורים במערכת.

יוסף ג'בארין: לכן הדברים קשורים אחד בשני.

יוסף ג'בארין: אני מקווה לשמוע גם התייחסות לזה.

יוסף ג'בארין: סוניה, זאת אחת הבעיות שאנחנו מלווים את ועדת החינוך כמעט בכל הקדנציה מאז 2015.

יוסף ג'בארין: לצערי, אני לא רואה שיש התקדמות רבה בעניין.

ניצן הורוביץ: אתה רוצה לשאול בעניין החברה הערבית?

יבגני סובה: לא, למה?

יבגני סובה: זה רק לגבי החברה הערבית?

ניצן הורוביץ: לא, כרגע.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת שאלו.

ניצן הורוביץ: יש פה כמה סוגיות.

סוניה פרץ: הביקוש במגזר הערבי אל מול ההיצע הוא אדיר.

סוניה פרץ: על כל משרה יש לנו בערך שבעה, שמונה מועמדים.

סוניה פרץ: הביקוש הולך וגדל מדי שנה.

סוניה פרץ: תופעה נוספת שאנחנו עדים לה בשנים האחרונות זה קיטון דמוגרפי, זאת אומרת שיש פחות תלמידים במגזר הערבי, כך שיש בסופו של דבר גם פחות צורך במורים במגזר הערבי.

סוניה פרץ: יש לנו שתי מגמות סותרות: מצד אחד, עלייה בביקוש.

סוניה פרץ: מצד שני, היצע שהולך ומצטמצם.

ניצן הורוביץ: היצע של משרות, את מתכוונת.

סוניה פרץ: אנחנו משבצים את המורים באמצעות נוהל, שהמטרה שלו גם מצד אחד לאפשר שיבוץ נטול אינטרסים שלא מן העניין, ומצד שני בכל זאת להתגבר על הביקוש המאוד גדול.

סוניה פרץ: הניסיונות שלנו לנסות לצמצם את ההכשרה לא נשאו פרי, ועל זה איל יכול להרחיב בהמשך, משום שאנחנו לא יכולים כמדינה למנוע ממישהו לגשת ולהרחיב את השכלתו.

סוניה פרץ: הכניסה שלו או אי הכניסה שלו לעבודה זה כבר פועל יוצא של צורכי מערכת.

סוניה פרץ: אבל אם אדם בוחר ללמוד הוראה, זאת בחירה שלו, אי אפשר למנוע את זה ממנו.

ניצן הורוביץ: אבל סוניה, אם יש צורך גדול במורות ובגננות בחינוך היהודי, למה אי אפשר לשבץ יותר מורות ערביות בחינוך היהודי?

סוניה פרץ: בהחלט אפשר, ואיל יוכל להרחיב על תכנית מיוחדת שיש לנו בנושא הזה.

ניצן הורוביץ: מה התכנית?

איל רם: אני אגיד על זה שתי מילים.

איל רם: יש לנו תכנית שהתחלנו לפני חמש שנים, תכנית שכולה מיועדת לשילוב מורים ערבים בבתי ספר יהודיים, זאת תכנית דגל מבחינתנו.

ניצן הורוביץ: כמה שובצו בזה?

יבגני סובה: חשוב מאוד לדעת גם איזה מגמות בולטות.

יבגני סובה: יכול להיות שיש מקצועות ספציפיים, ששם אין שום בעיה, מה שנקרא.

איל רם: ברור.

איל רם: התוכנית מיועדת בעיקר למתמטיקה, מדעים ואנגלית.

איל רם: לאט לאט אנחנו פותחים את זה למקצועות נוספים.

ניצן הורוביץ: כמה נקלטו?

איל רם: לשמחתי, השתלבו כבר מעל 1,000 איש בתש"פ, חצינו את קו ה-1,000 מורים.

איל רם: אל מול הפוטנציאל, או מה שאנחנו רואים לצורך העניין בעולם הרפואה, אנחנו רחוקים משם מאוד.

איל רם: זה עניין תודעתי, משמעותי ביותר למערכת החינוך בכלל, דבר מורכב.

איל רם: זה קורה בעיקר בחטיבות ביניים ובתיכונים, פחות קורה ביסודי ובגני ילדים, שהרבה פעמים המגורים הם שונים, הגיאוגרפיה היא שונה, אבל זה מהלך משמעותי של מדינת ישראל ביחד עם המשרד לשוויון חברתי, גם השקיעו בזה גם תקציב - - -

ניצן הורוביץ: כשאתה אומר שיש בעיה תודעתית, למה בדיוק אתה מתכוון?

ניצן הורוביץ: לגזענות?

איל רם: אני אומר שוב, משרד החינוך פועל לשלב כמה שיותר, אבל בסוף גם נשאלת השאלה, כמה הורים, מנהלי בתי ספר יסודיים, גני ילדים רוצים שמי שיהיה המחנך הוא מאותו שבט, אם להשתמש במונחים - - -

ניצן הורוביץ: יש בעיה שהמורה למתמטיקה תהיה ערבייה?

איל רם: לכאורה אין בעיה, אבל בסוף כשמדובר על עודף של מורה שגרה בסח'נין והחוסר הוא ברחובות, היכולת של מורה עכשיו מסח'נין להיות מחנכת כיתה ברחובות קטן יותר.

ניצן הורוביץ: לא רחובות, אבל חיפה.

איל רם: חשוב להבין שהמדיניות שלנו היא להרחיב את זה כמה שיותר.

איל רם: אנחנו משקיעים בזה מאמצים, יש לנו מיזם משותף עם עמותת מרחבים.

איל רם: אנחנו משקיעים בזה שעות תוספתיות, נותנים לכל בית ספר שמקבל מורה מהמגזר הערבי שעות נוספות כדי לרתום אותו לעשות את זה.

איל רם: זאת מגמה ורצון שלנו להוביל את זה במערכת.

יוסף ג'בארין: איל, יש לך נתון כמה מורים בחברה היהודית מחכים לשיבוץ אל מול יותר מ-10,000 מורים ערבים?

איל רם: בחברה היהודית אין ציפייה לשיבוץ.

אוסאמה סעדי: יש מחסור.

איל רם: יש מחסור במורים בחברה היהודית, אין מחסור בחברה הערבית, ולכן אי אפשר להשוות את זה.

איל רם: יש פה סוגיה, שהיא פולשת מעבר לסוגיה במשרד החינוך של התעסוקה בכלל במגזר הערבי וכמה מוכנים לצאת מכפרים, כמה מצליחים להשתלב במשק בסוגיות נוספות, ופנייה מוגזמת מהבחינה הזאת דווקא ללימודי ההוראה במגזר הערבי.

איל רם: את חלקה אנחנו מצליחים לפתור דרך מילוי החוסר למגזר היהודי.

איל רם: הלוואי שנצליח יותר ונגיע גם למקומות כמו בעולם הרפואה, שם זה כבר קרה בצורה יותר רחבת היקף.

איל רם: זה גם תהליך תודעתי משמעותי בכלל בחברה, ואנחנו גאים להוביל אותו.

ניצן הורוביץ: נראה לי 1,000 זה נמוך מאוד, מה זה 1,000?

ניצן הורוביץ: מנהלת הוועדה שואלת, יש לכם יעד מספרי לאיזה מספר להגיע בשנה הבאה?

איל רם: אנחנו מנסים לעשות היום שיתופי פעולה גם של רשויות מקומיות, כולל יצירה של הסעות במקומות מסוימים כדי להגיע למקומות של חוסר.

איל רם: הבעיה האמיתית כרגע יושבת גם במקומות גיאוגרפיים, יש ממש פיזור גיאוגרפי.

איל רם: כפי שסוניה אמרה, החוסר באזור תל אביב ובמרכז ועיקר האוכלוסייה הערבית גרה בצפון.

יוסף ג'בארין: איל, מאות מורות נוסעות מהצפון עד הנגב, יוצאות בחמש בבוקר.

יוסף ג'בארין: הן ישמחו לנסוע חצי שעה במקום שלוש שעות.

איל רם: אפשר לקיים על זה פעם דיון ולהראות לכם את כל החסמים ואת כל הבעיות.

איל רם: אנחנו חוקרים את זה, אנחנו מצליחים להגיע לסדר גודל של תוספת של 100 בנות כל שנה.

יוסף ג'בארין: זה עדיין סמלי מדי, טיפה בים.

איל רם: כל אדם שיש לו רעיון איך לקדם את הדבר הזה, אנחנו נשמח מאוד מאוד.

איל רם: זה יעד של משרד החינוך.

אורלי פרומן: לגבי הנושא של המגזר הערבי, אם יש כזה עודף של מורים, שזאת ברכה – אני לא חושבת שזה המצב במגזר היהודי – זאת הזדמנות לשלב גם את הנושא של צמצום פערים: להקטין כיתות, גם בגני הילדים וגם בבתי הספר, ולהאיץ את כל התהליך של קידום האוכלוסייה הזאת.

אורלי פרומן: איל, אני יודעת את כל הבעיות מסביב, אבל נקודתית בכמה שנים כדי להאיץ את קידום ההישגים באוכלוסייה, יכול להיות שאפשר להשתמש בעודף הזה בצורה מושכלת.

יוסף ג'בארין: גם דיברנו על מחסור של עשרות אלפי שעות לימוד, שאם היו מועברות, זה היה מגייס יותר מורים.

אורלי פרומן: אני הגעתי באיחור, אז אני לא יודעת אם דיברתם על זה.

אורלי פרומן: לגבי המגזר היהודי הכללי, הממלכתי והממלכתי-דתי, לקראת שנה הבאה, כמה מורים חסרים?

אורלי פרומן: מבחינתי המורים והגננות הם עמוד התווך האמיתי של המערכת.

אורלי פרומן: כאשר המורה נכנס לכיתה וסוגר את הדלת, או שקורית שם למידה וחוויה אמיתית של הלימוד, או שמתעסקים עם הרבה בעיות אחרות, אבל לא ממש עם למידה.

אורלי פרומן: כנ"ל לגבי גני הילדים, ואני מדברת כמובן גם על מספרים, אבל גם על איכויות.

אורלי פרומן: אם המורים הם עמוד התווך, מבחינתי המנהלים הם אבני הראשה של המערכת.

אורלי פרומן: מהניסיון שלי בשנים האחרונות, היו מעט מאוד מועמדים על כל משרת ניהול שהתפרסמה.

אורלי פרומן: אני יכולה לסבר את האונשן, לפני שנה וחצי ולפני שנתיים על כל משרת ניהול היו בקושי ארבעה מועמדים.

ניצן הורוביץ: כן, את זה שמענו פה.

ניצן הורוביץ: תיכף נשמע עוד.

אורלי פרומן: יש לי גם השוואה, כי כשהייתי מנהלת מחוז, מחוז תל אביב, על כל משרה היו לי 30-20 מועמדים והייתי צריכה לבחור את הטוב ביותר.

אורלי פרומן: הנושא של המנהלים הוא קריטי, הוא אקוטי.

אורלי פרומן: אם אמרתי מה שאמרתי על המורה או הגננת שסוגרים את הדלת, תאר לך השפעה של מנהל על איכות של בית ספר שלם.

אורלי פרומן: איך אנחנו מנתחים למה סגני המנהלים לא רוצים להיות מנהלים?

אורלי פרומן: ואיך אנחנו כן מאפשרים חיים נורמליים למנהלים?

אורלי פרומן: נותנים להם יותר אוטונומיה, מאפשרים להם באמת לנהל את בית ספרם ולגרום על ידי כך לאנשים איכותיים לרצות להיות בשדרת הניהול של מערכת החינוך.

אורלי פרומן: על זה יקום וייפול כל הסיפור.

אורלי פרומן: שאלה אחרונה.

אורלי פרומן: אני יודעת שסייעות גני ילדים לא עובדות משרד החינוך, אבל הן נמצאות שם עם הגננת האחת בגן של 35 חמודים, סייעת אחת או שתיים.

אורלי פרומן: קודם כל, אין מקצוע כזה.

אורלי פרומן: אם תפתחו את רשימת המקצועות במשרד העבודה, אין מקצוע סייעת חינוכית.

אורלי פרומן: אם אין מקצוע, אין הכשרה מחייבת, אין השכלה מחייבת, השכר הוא שכר מינימום, סייעות באות, לא באות.

אורלי פרומן: אני אומרת את זה בצורה גורפת, וזה לא הוגן, יש סייעות מצוינות, אבל זאת מערכת שכל היום מתעסקים בה, מי יפתח בבוקר את הגן?

אורלי פרומן: היא תגיע או לא תגיע?

אורלי פרומן: היום באה אחת, מחר באה שנייה, הן מתחלפות, הילדים הזאטוטים האלה יכולים לפגוש במהלך שבוע ארבע או חמש דמויות, למה?

אורלי פרומן: אני יודעת שאתם לא מעסיקים אותן, אבל זה מעניינכם, כי זאת מערכת החינוך.

ניצן הורוביץ: נכון מאוד, את צודקת בהחלט.

אורלי פרומן: הסייעות החינוכיות הן יד ימינן של הגננות.

אורלי פרומן: זאת לא הסייעת של פעם שרק שוטפת ומכינה את האוכל.

אורלי פרומן: היא צריכה להיות סייעת עם אוריינטציה פדגוגית, חינוכית, מבינה בפסיכולוגיה חינוכית.

אורלי פרומן: היא שם, היא והגננת לבד עם 35 זאטוטים, למעט גילאי שלוש שעם שתי סייעות.

אורלי פרומן: הבעיה היא בעיה גדולה.

אורלי פרומן: אם לא תובילו אתם טיפול עומק בנושא הזה, אתם חוטאים לטיפול בגיל הרך ולכל החינוך בגיל הרך.

אורלי פרומן: תודה.

ניצן הורוביץ: תודה, חברת הכנסת אורלי פרומן, אני מצטרף לכל מילה.

ניצן הורוביץ: ביקש להצטרף מנשה לוי מיודענו, יו"ר איגוד מנהלי בתי הספר.

ניצן הורוביץ: בוקר טוב מנשה.

מנשה לוי: בוקר טוב לכולם.

מנשה לוי: ניצן, אני מצטער שאני פה מחרב את שמחת הנתונים, כביכול חיוביים שהציג פה איל רם.

מנשה לוי: אני עומד לצאת בקריאה בכל הרשתות החברתיות שאני מצוי בהן, ואני מצוי הרבה, לכל פרחי הניהול ולכל פרחי ההוראה, שמתעתדים להגיע למערכת החינוך – אל תגיעו בשלב הזה למערכת החינוך, פשוט אל תגיעו.

מנשה לוי: במצבה הנוכחי, במצב שבו למנהלים למשל כמעט אין שום סמכויות, מורים שהפכו לשק חבטות לאומי, אין לכם מה להגיע למערכת החינוך.

מנשה לוי: מערכת החינוך לא דאגה לעובדים שלה – לא למנהלים ולא לעובדים ולמורים, ראה את רמת השכר העלובה של המורים, ראה את רמת השכר העלובה של המנהלים.

מנשה לוי: אני רוצה לתת לכולם סקר של מכון גיאוקרטוגרפיה לפני ארבע שנים וחצי, ארבעה נתונים בלבד, מבטיח תוך דקה לסיים.

מנשה לוי: סקר מכון גיאוקרטוגרפיה שנערך בקרב מנהלי בתי הספר העל-יסודיים: אני אלך ישר לתוצאות של הסקר ואז אציג אולי שניים, שלושה נתונים, לא יותר.

מנשה לוי: הסקר הגיע למסקנה שקיים נתק עמוק בין מטה משרד החינוך לבין מנהלי בתי הספר.

מנשה לוי: בניגוד להצהרות משרד החינוך, אין למנהלים אוטונומיה, המנהלים פוחדים לבטא את דעתם המקצועית.

מנשה לוי: המשרד מזלזל בעמדות המנהלים וכופה עליהם לבצע את מדיניותו.

מנשה לוי: המשרד אינו מודע למכלול תפקידי המנהל ואינו מגבה אותם בעתות משבר.

מנשה לוי: כשאני מדבר על אוטונומיה, אני מדבר על אוטונומיה בארבעה תחומים מרכזיים: קודם כל אוטונומיה בניהול כוח אדם שאין למנהלים, ידיהם כבולות.

מנשה לוי: שנית, אוטונומיה בניהול תקציב, אין לנו שום אוטונומיה.

מנשה לוי: אנחנו מקבלים תקציבים, כשכל הסעיפים כמעט צבועים.

מנשה לוי: אין לנו שום שיקול דעת, שום גמישות ניהולית.

מנשה לוי: שלישית, אוטונומיה פדגוגית – גם כאן

מנשה לוי: הסמכות לגבי מדיניות של משמעת, תכניות לימוד, למשל: כל תכניות הלימוד מגיעות מהרי ירושלים לשטח, לבתי הספר.

מנשה לוי: אני כמנהל רוצה לכנס את מורי מקצועות התנ"ך, ספרות, מתמטיקה וכו' ולהגיד להם: תבנו תכניות לימוד ולמדו את התכניות שאתם מגבשים, ולא שקיבלתם ממפמ"ר שיושב בהרי ירושלים.

מנשה לוי: רביעית, אין הלימה בכל מה שקשור למנהלים.

מנשה לוי: אורלי יודעת על מה אני מדבר, כי היא באה מהשטח.

מנשה לוי: אין הלימה בין אחריות המנהל לבין הסמכויות שניתנות לו.

מנשה לוי: 100% אחריות יש למנהל, זה נוח מאוד להנהלת משרד החינוך, זה ברור.

מנשה לוי: כל מה שקורה בבתי הספר זה באחריות מנהל בית הספר, ואני מקבל את זה, אוקי, אבל גם תנו לי 100% סמכויות, ואל תצרו אותי.

מנשה לוי: כמו שאני אומר בפנייה לא אחת ולא שתיים להנהלת משרד החינוך – תנו למנהלי בתי הספר לנהל, אל תפריעו למנהלי בתי הספר.

מנשה לוי: תקבעו מדיניות, תקבעו יעדים, תקבעו מדדים ותבחנו אותנו המנהלים בסוף שנת הלימודים.

מנשה לוי: אם אני כמנהל לא מגשים את היעדים שאתם כרגולטור קבעתם, תשלחו אותי הביתה, אל תחזיקו אותי, זה בסדר גמור, אבל במהלך השנה אל תתערבו לי, תנו לי לנהל ותנו למנהלים לנהל את בתי הספר כפי שהם מבינים, והם הוכשרו לכך.

מנשה לוי: אני אומר שוב למשרד החינוך: תהיו רגולטור, תקבעו יעדים, אבל תנו לנו לנהל את בית הספר.

מנשה לוי: עוד מילה לגבי המורים.

מנשה לוי: אני מצטער מאוד, עברו חודשיים איומים על מורי ישראל, איומים ונוראיים, חודשיים של הקורונה.

מנשה לוי: המורים הפכו לשק החבטות הלאומי, זה הפך להיות טרנד להשתלח במורים.

מנשה לוי: ניצן, אני רוצה לומר לך ביושר, שאני חושש מאוד שיהיה גל עזיבת המורים המוכשרים, כי המורים הפחות מוכשרים יישארו במערכת, אבל המורים המוכשרים והצעירים יעזבו בעקבות החודשיים האיומים האלה את מערכת החינוך, ואני גם לא רואה פרחי ניהול צעירים ומוכשרים רבים מתדפקים על דלתות משרדי כדי להתקבל.

מנשה לוי: הקורונה הזאת ומסע ההשתלחות במורים יחזרו כבומרנג לכולנו.

מנשה לוי: מה שאורלי אמרה זה נכון, אורלי יודעת על מה היא מדברת, היא באה מתוך מערכת החינוך, אני מדבר על חברת הכנסת אורלי פרומן.

מנשה לוי: אני מבקר במכרזים.

מנשה לוי: מבקשים ממני להשתתף במכרזים כנציג של התאגדות מנהלים וגם של ארגון המורים.

מנשה לוי: אם בעבר למשרת ניהול במכרז היו מגיעים מעל 20 מועמדים, אני נשבע לך מעל 20 מועמדים עד לפני שבע, שמונה, תשע שנים; בשנים האחרונות אני מגיע למכרז ואני רואה ארבעה, חמישה, שישה מועמדים, ובוא נגיד בלשון עדינה, הייתי מעדיף שחלק גדול מהם לא ייגשו בכלל למכרז – זאת התוצאה שמחכה לנו גם בשנים הקרובות.

אורלי פרומן: בוא נגיד שהמכרז נגמר כשלא בוחרים אף אחד, כי אף אחד לא היה מתאים, ואז עוסקים במינויים.

אורלי פרומן: יש גם תופעה נוספת במכרזים, שאתה מגיש מועמדות למכרז, ואתה לא מגיע לוועדת המכרז ואפילו לא מודיע שאתה לא מגיע – ואתה רוצה להיות מנהל בית ספר מתישהו?

אורלי פרומן: חברים, הנושא של מנהלים שהם אבני הראשה של המערכת, זה קריטי.

אורלי פרומן: זה קריטי, וזאת צעקה גדולה.

אורלי פרומן: לא יהיו מנהלים טובים, לא תהיה מערכת חינוך איכותית.

אורלי פרומן: אני מצטרפת לכל מילה של מנשה.

אורלי פרומן: אני גם הייתי מנהלת בית ספר, מנהלת מחוז.

אורלי פרומן: האחריות ישבה עלי בוקר ולילה והסמכויות כל הזמן קוצצו.

אורלי פרומן: אז אתה צריך לבעוט במערכת ולהגיד: רגע, חברים, אני יודע מה טוב לילדים שלי; נתתם לי ביד את ההגה הכי רגיש, מסוכן ומורכב במערכת, תסמכו עלי.

אורלי פרומן: תסמכו עלי שאני אוציא מבית ספרי בכל אחד מהשלבים את הבוגרים יודעים, מחונכים, ערכיים, מוכנים לחיים, אזרחים טובים לחברה הישראלית.

אורלי פרומן: החטא הזה הוא חטא של שנים – גם של משרד החינוך וגם של משרדים אחרים.

אורלי פרומן: הם רוצים להיות משרדים מבצעים ולא רגולטורים.

יבגני סובה: שמעתי בקשב רב את הדברים.

יבגני סובה: יש כזה מושג "מדד ביג מק", כשאנחנו מדברים ביחס לעולם.

יבגני סובה: כשמדברים על פערי שכר של המורים, אפשר גם להתייחס למדד הזה.

יבגני סובה: מה המשמעות?

יבגני סובה: מבחינתי, יש לי מדד משלי.

יבגני סובה: בשלושה קמפיינים שעשינו בשנה, נפגשתי עם הרבה תיכוניסטים.

יבגני סובה: היו פאנלים של אנשים שהלכו להצביע פעם ראשונה, או שעדיין לא הגיעו לגיל 18.

יבגני סובה: כאדם שאכפת לו מהחינוך, ולא סתם אני גם חבר ועדת החינוך עוד מהכנסת העשרים-ואחת, תמיד הייתי שואל שאלה בין הקבוצות של התיכוניסטים, ילדים בני 18-16: מי רוצה להיות מורה?

יבגני סובה: מתוך אולם של נניח 150, 200 איש, היו מרימים אולי אחד או שניים.

יבגני סובה: הייתי שואל: אתם יודעים מה המשכורת ההתחלתית של מורה?

יבגני סובה: אמרו: נמוכה.

יבגני סובה: כמה?

יבגני סובה: לא יודעים.

יבגני סובה: אני כבר לא נכנס לזה שכתוצאה מרפורמת "עוז לתמורה" בכל זאת שופר השכר, אבל אנחנו יודעים שזה היה כמעט 10 שנים ואנחנו יודעים מי נמצא בשלטון 10 שנים.

יבגני סובה: אז הייתי שואל: ואם המשכורת ההתחלתית של המורה היתה כמו למשל בלוקסמבורג?

יבגני סובה: אתם יודעים מה המשכורת ההתחלתית בלוקסמבורג?

יבגני סובה: כמעט 9,000 יורו.

יבגני סובה: נכון שזאת מדינה עשירה, וזה גם ביחס למשכורת הממוצעת במדינה הזאת.

יבגני סובה: או למשל מה משכורת ממוצעת של מורה מתחיל בגרמניה?

יבגני סובה: סביב 5,000-4,500 יורו.

יבגני סובה: בפינלנד למשל, אנחנו אוהבים לדבר על המודל הפיני כי יש אוטונומיה מוחלטת למנהלים וגם למורים.

יבגני סובה: שם גם מרוויחים פחות או יותר בין 4,000 ל-5,000 יורו משכורת התחלתית.

אורלי פרומן: שם אנשי החינוך והשוטרים בראש סולם המעמד החברתי המוערך.

ניצן הורוביץ: כשמשלמים כמו שצריך, גם המעמד עולה.

יבגני סובה: לא, כשמשלמים כמו שצריך ורוצים להעלות, גם צריף להעלות את רף הכניסה ללימודים.

יבגני סובה: אם אתה רוצה שהאנשים הטובים ייכנסו להוראה, אתה לא יכול להחזיק רף של 480 או 500 בפסיכומטרי, בלי לפגוע במורים.

יבגני סובה: שוב, אני מעריך את כולם, אבל אתה צריך לעשות את זה במקביל, ותמיד ייקח לך כמה שנים עד שהמערכת תתאפס.

יבגני סובה: לא לוקחים לשנתיים, זה יכול לקחת דור שלם.

יבגני סובה: אנחנו מדברים על שתי בעיות.

יבגני סובה: הבעיה האסטרטגית היא בעיית המדיניות.

יבגני סובה: אם אנחנו אומרים שאנחנו רוצים שהילדים שלנו והנכדים שלנו ילמדו במקצועות שמלמדים שם אנשים איכותיים, שמגיעים לפסיכומטרי עם 700 והולכים להוראה ומקבלים שכר התחלתי של 15,000-18,000 שקל, זה ייקח דור שלם, זה ייקח כמה שנים, אבל צריך להתוות מדיניות.

יבגני סובה: בעיה טקטית היא בעיה ניהולית, כפי ששמענו פה, בעיה של אוטונומיה למנהלי בתי הספר.

יבגני סובה: בהחלט צריך לתת להם כלים, אבל אי אפשר להגיד: תנו לי לנהל.

יבגני סובה: סליחה, אתה מנהל, אתה לא שריף, אתה צריך גם להתוות את המדיניות הכוללת.

יבגני סובה: אי אפשר להגיד: תנו לי, אל תפריעו.

יבגני סובה: אני אומר את זה למנשה, אתה לא יכול להגיד "אל תפריעו לי", כי מה זה אל תפריעו?

יבגני סובה: אתה מלמד ילדים, אתה כפוף למערכת.

יבגני סובה: אני חושב שבמקום להגיד "תנו לי ואל תפריעו", צריך להגיד שתהיה שקיפות, שתהיה הידברות וגם תהיה הקשבה אליך כמנהל.

יבגני סובה: זה מה שצריך לדרוש, לא להגיד "אל תפריעו לי לנהל".

ניצן הורוביץ: לא, אפשר לתת הרבה דוגמאות לאופן שבו המערכת מתערבת באופן שהוא לא - - -

יבגני סובה: אני מבין מאה אחוז, אני רק אומר שכאשר מנהל בית ספר אומר "אל תפריעו לי", זה לא נשמע טוב; שיגיד "תעזרו לי לנהל".

אורלי פרומן: לא צריך לעזור לנהל.

אורית גור כהן: לא, אפשר לקבוע מדיניות ולאפשר למנהלים לעשות את זה כמו שצריך.

יבגני סובה: אני שמעתי נציגים של המגזר הערבי מדברים על השחיתות.

יבגני סובה: המילה שחיתות נאמרה פה בהקשר לקבלת שיבוצים.

יבגני סובה: חבר'ה, כשנאמרים פה מילים כמו "שחיתות" על ידי חברי כנסת, צריכה להיות שקיפות.

יבגני סובה: שקיפות זה חלק מהניהול.

יבגני סובה: לא צריך לפחד מזה שהמערכת בודקת את ההתנהלות שלה.

אורית גור כהן: יש הבדל בין שקיפות לבין רגולציה בלתי פוסקת.

אורית גור כהן: חייבת להיות מדיניות וחייבים להיות יעדים, אבל צריך לאפשר לעבוד וליישם אותם, ולא כל הזמן להיות עסוקים ברגולציה.

ניצן הורוביץ: לפני שמשרד החינוך יתייחס, אולי נשלב עוד כמה דוברים, את ראש עיריית ראש העין שנמצא אתנו, מר שלום בן משה, הוא מחובר?

ניצן הורוביץ: אולי אפשר לכתוב לו שיתחבר.

גלית וידרמן: אני מנהלת אגף בכיר לבקרת ההון האנושי ברשויות המקומיות במשרד הפנים.

גלית וידרמן: אנחנו באגף מטפלים בכוח אדם ובשכר של עובדי הרשויות המקומיות.

גלית וידרמן: אני מתחברת לדברים שאמרה חברת הכנסת פרומן.

גלית וידרמן: מה שרלוונטי אלינו בעיקר זה המחסור של כל מעטפת כוח האדם – גם של הסייעות, גם של כוח העזר, של המזכירות, של אבות הבית וכו'.

גלית וידרמן: כל הסכמי השכר של העובדים במערכת החינוך הם מאוד מאוד קשים ומקשים לגייס את העובדים במערכת הזאת.

גלית וידרמן: אנחנו נתקלים בעיקר בקושי ניכר בנושא של הסייעות, שמקשה על תפעול המערכת.

גלית וידרמן: גם בהקשר של הקורונה, ראינו יום יום ממש קושי של הרשויות המקומיות לתפעל את המערכת.

גלית וידרמן: כל יום נדרשים למצוא ראשי הרשויות להגיע ולמצוא סייעות מחליפות לנושא הזה.

גלית וידרמן: ההסכם שנחתם איתן בנושא הזה גם לא עשה איתן חסד, והוא היה הסכם שיצר להן מצב בלתי אפשרי.

גלית וידרמן: הישארות בבית נתנה להן אותו שכר כמו להגיע לעבודה.

גלית וידרמן: כמובן שזאת תמונת מצב בלתי אפשרית עבורן.

גלית וידרמן: הן הגיעו לעבודה כי הן היו מחויבות למשרה שלהן.

גלית וידרמן: אנחנו לא גורם שחותם על הסכמי השכר, כמובן, אלא משרד האוצר, מרכז השלטון המקומי וההסתדרות; אבל אנחנו צריכים לחשוב לקראת השנה הבאה איך מייצרים מערכת שתוכל לגייס את הכוחות האלה, לגייס עוד עובדים ולייצר מצב שיהיו לנו אנשים במערכת הזאת.

ניצן הורוביץ: תודה לך, גלית וידרמן מהאגף לבקרת ההון האנושי ברשויות.

ניצן הורוביץ: לא ידעתי שיש כזה, אבל למדנו.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, נשמח לשמוע ממך בעתיד.

ניצן הורוביץ: נראה לי שיש לך נתונים מעניינים שתוכלי להעביר לכנסת בהרבה נושאים.

ניצן הורוביץ: איל רם, שמעת את הדברים.

ניצן הורוביץ: בניגוד למה שאמרת, יש כן דאגה וטענות קשות על כך שבשנה הקרובה צפויה עזיבה הרבה יותר גדולה.

ניצן הורוביץ: שמעת את מנשה ואחרים.

ניצן הורוביץ: נראה שאתה ניסית להרגיע, אבל אולי אתה קצת מייפה את התמונה.

איל רם: אנחנו נצטרך לתת הערכות בקורונה משבוע לשבוע.

איל רם: אנחנו רואים שזה דבר לא פשוט, אבל כפי שאמרתי, אנחנו עוקבים אחרי הנתונים עם יד על הדופק, לראות מה קורה.

איל רם: כרגע אין יותר יציאה לחל"ת, שבתון, דברים מהסוג הזה.

איל רם: אנחנו עוקבים אחרי הנתונים ובודקים אותם.

איל רם: רק בשבוע שעבר סיימנו מיפוי בכל מחוזות תל אביב ומרכז, בית ספר, בית ספר, לראות מה נדרש, מה חסר.

איל רם: כפי שאמרתי, הרמנו מערכת השמה שתסייע למנהלים לקלוט את המורים החדשים.

איל רם: אנחנו עורכים כנסי היערכות בכל המוסדות כדי לעודד את ההשתלבות.

איל רם: אני מקווה מאוד שישתלבו אף יותר מהשנים האחרונות.

איל רם: אני חושב שדווקא בתקופה הזאת, למרות שאנחנו רואים חיכוכים בפריים טיים בערוץ 2, צריך לעזוב רגע את הדבר הזה.

איל רם: המורים היו גדולים במהלך הזה, גם הלמידה מרחוק שהם הובילו, גם ההסתגלות לכל הקשיים ולכל השינויים שבוע אחר שבוע במציאות הקשה.

איל רם: גם כשזאת מערכת יציבה, קבועה - - -

ניצן הורוביץ: זה ברור לנו.

איל רם: לא ברור, יש הרבה מה לתקן ויש הרבה בעיות.

איל רם: לראיה בשבוע הבא אפילו מתחילה תכנית הכשרה לאנשים שדווקא בתוך המהלך הזה אמרו: עכשיו אנחנו רוצים להצטרף למערכת החינוך.

איל רם: אני לא מנסה לייפות בשום צורה שהיא.

איל רם: יש מציאות מאוד מאוד מורכבת.

אורלי פרומן: איל, מה הצפי לחסר לתחילת השנה לספטמבר הקרוב מבחינת מורים, גננות, מנהלים?

איל רם: אנחנו עכשיו עוברים ממש מנהל, מנהל ומפקח, מפקח על הנתונים שהם שלחו לנו, כדי לראות שהנתונים האלה אמינים, ברורים ומובנים, כי לפעמים חסרה שעה, אז אומרים שחסרה משרה מלאה, וזה לא מדויק.

איל רם: אנחנו מחברים את הנתונים האלה עם כל הנתונים של מורים שעכשיו סיימו ללמוד ואמורים להשתלב ומעודדים עוד פתרונות, כמו: מורים עולים, מורים ערבים בבתי ספר יהודיים, כפי שאמרתי תכניות שמוספות כבר עכשיו.

איל רם: כל הדבר הזה אמור להיות במערכת ההשמה, שאמורה לסייע לכולם.

איל רם: כמובן שיש שינויים שנדרשים לעשות בהסכמי שכר.

איל רם: יש גם שר חדש עכשיו ודברים נוספים.

ניצן הורוביץ: בעניין הסכמי השכר, אולי רגע נחזור לסוניה, כי אני עדיין לא הבנתי על מה חושב משרד החינוך, כשהוא רוצה לשפר את השכר של מורים ומורות מתחילים, באיזה עולמות אתם חושבים?

ניצן הורוביץ: מניסיונך, כמה לדעתך מורה או מורה מתחילה צריכים להרוויח היום בישראל?

סוניה פרץ: אני לא בטוחה שאני יכולה להשיב על השאלה הזאת.

ניצן הורוביץ: ברור שאת לא תגידי סכום מדויק, אבל את מכירה את הדברים היום, את יודעת שאנשים עם פוטנציאל לא מגיעים למקצוע הזה בגלל השכר.

ניצן הורוביץ: לכולם ברור שהוא צריך לעלות, שהפערים בין מורים מתחילים למורים ותיקים הם גדולים מדי.

ניצן הורוביץ: הכוונה היא לא להוריד את השכר של מורים ותיקים, אלא להעלות שכר למורים צעירים.

ניצן הורוביץ: אני יודע שזה גם לא רק תלוי בכם, אלא במשרד האוצר ושזה תקציב, הכול ידוע לי, ואני לא מבקש כאן שתפתחי במשא ומתן, אבל אני מבקש להבין – וגם אנשים שומעים – איך אתם הייתם רואים את השכר של מורה, כדי שאנשים טובים באמת יגיעו למערכת?

סוניה פרץ: אתה אמרת את הדברים.

סוניה פרץ: אני לא חושבת שאני יכולה לנקוב בסכום, אני לא חושבת שזה נכון וחכם מצדי אפילו לנקוב בסכום.

סוניה פרץ: אני כן יכולה להגיד, שהנושא הזה הוא נושא שאנחנו מעלים כל הזמן.

סוניה פרץ: כשאנחנו חושבים עכשיו, מה היינו רוצים שיהיה בהסכם השכר העתידי, יש לנו שני נושאים שתמיד חוזרים על עצמם לאורך כל הדרך – מנהלים ומורים חדשים וצמצום הפער שבשכר בין המורים החדשים לבין המורים הוותיקים.

סוניה פרץ: אבל ברשותך, אני לא חושבת שזה נכון לנקוב כרגע בסכום.

ניצן הורוביץ: אני יודע, אתם תגידו ואז יתפסו אותך במילה ויגידו: הנה היא אמרה לכנסת וכו'.

ניצן הורוביץ: אני חושב שצריך להיות ברור שאתם כמשרד החינוך חושבים שצריך להעלות את שכר המורים הצעירים, שהשכר היום הוא לפעמים מביש ואדם שיש לו אופציות אחרות, לא יבוא להוראה בשביל שכר כזה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזאת אמירה שצריכה לצאת מכם בצורה מאוד ברורה.

סוניה פרץ: אני חושבת שהיא יוצאת מאתנו בצורה מאוד ברורה בכל הזדמנות שאנחנו נדרשים לה.

סוניה פרץ: כמו שאמרתי, כשאנחנו מתעדפים אצלנו את הנושאים, זה אחד הנושאים המאוד חשובים לנו.

ניצן הורוביץ: שלום בן משה מחובר?

ניצן הורוביץ: אולי הוא לא ליד העמדה.

ניצן הורוביץ: שני בן חמו, בבקשה תציגי את עצמך, את התפקיד שלך ואת הנגיעה שלך לעניין.

שני בן חמו: אני עובדת במרכז השלטון המקומי, אני ראש תחום, ממונה על תנאי השירות של עובדי ההוראה במינהל הסכמי שכר.

שני בן חמו: כבר בשלוש השנים האחרונות נחתמו הסכמי שכר מול ארגון המורים.

שני בן חמו: אנחנו ממונים על תנאי שירות של עובדי בעלויות.

שני בן חמו: מאז הסכם "עוז לתמורה" שנחתם בשנת 2011 ששיפר את מעמדם של המורים והמנהלים מבחינת שכר, נחתמו עוד הסכמים בשנתיים, שלוש האחרונות.

שני בן חמו: אחד מהם הגדיר את שכר עובדי ההוראה עם ותק של משנה עד שבע שנים, זאת אומרת עובדי ההוראה החדשים, כדי לצמצם את הפער בשכר בין עובדי ההוראה החדשים לוותיקים.

שני בן חמו: כן נעשים כאן כל מיני מאמצים בפן הזה כדי לשדרג את השכר של עובדי ההוראה, שנכנסים חדשים למערכת.

שני בן חמו: צריך לשים גם את הדברים האלה על השולחן.

שני בן חמו: גם כמובן כל מיני גמולים חדשים מתווספים למערכת כדי לתת שכר הוגן יותר לעובדי ההוראה.

שני בן חמו: מאמצים לקידום השכר כן נעשים.

ניצן הורוביץ: אולי את יכולה להתייחס באופן ספציפי לנושא הסייעות שמועסקות על ידי הרשויות המקומיות?

ניצן הורוביץ: פה זאת באמת אחריות מלאה שלכם על הכול.

ניצן הורוביץ: אוקי, את מתעסקת בשכר, אבל יש כאן היבטים נוספים, וגם השכר הוא היבט משמעותי, השכר נמוך ביותר.

שני בן חמו: שכר הסייעות היום הוא כבר לא השכר הכי נמוך מבין כל התפקידים שקיימים ברשויות.

שני בן חמו: גם השכר שלהן עלה בשנים האחרונות עם כל מיני תוספות של אופק חדש, עם תוספות של יוח"א, עם תוספות כאלה ואחרות שבאמת כן ניתנות לסייעות.

שני בן חמו: אגב, אם אנחנו מדברים על סייעת שבעבר היתה במתח דרגות של 6-4, שזה מתח דרגות שהיה נחשב מאוד נמוך, היום סיעת כבר יכולה להתחיל אפילו ב-7-5 או ב-8-6, תלוי בסוג הסייעת, כי יש לנו הרבה מאוד סוגי סייעות.

אורלי פרומן: ואז מה הגובה הממוצע של השכר שלה, של דרגה 7-5, או 8-6?

שני בן חמו: היום בברוטו סייעת גם יכולה להגיע ל-7,000 שקל, ויש לנו גם את דור א' שמגיעות ליותר.

שני בן חמו: זה גם מחולק לוותק - - -

אורלי פרומן: תדייקו, דור א' לא עובד משרה מלאה.

שני בן חמו: כן, עובדת במשרה מלאה.

אורלי פרומן: לא עובדת במשרה מלאה, דור א' לא עובד במשרה מלאה.

שני בן חמו: אני מדברת על סייעת.

אורלי פרומן: סייעת דור א' לא עובדת משרה מלאה, שמונים ומשהו אחוז.

שני בן חמו: 83% - והיא מגיעה ליותר מה-7,000 ברוטו.

שני בן חמו: אני לא רוצה להגיד סכומים, כי זה מאוד משתנה בין רשויות עם סוגי התוספות, עם הוותק, אלה נתונים שקשה לאמוד אותם באופן מדויק.

שני בן חמו: אני כן חייבת לציין שלפני הקורונה התחיל שולחן עגול בראשותה של הגברת חגית מגן, שהיא ראש מנהל הסכמי שכר בשלטון המקומי; צוות שנבנה יחד עם משרד החינוך, משרד האוצר, משרד הפנים וההסתדרות, כדי להגיע לאיזשהו הסכם שכר חדש, שכולל את כל הסייעות, ולא להפריד אותו לסוגים, כי היום קיימים מעל ל-12 סוגי סייעות: החינוך הקל, החינוך הבינוני-קשה, שזה שני סוגים שונים מבחינת תנאי השכר לסייעת, אנחנו מדברים על סייעות לגני הילדים, על סייעת משלימה, על סייעת מחליפה, על סייעת קריאה, סייעת צהרונים; זאת אומרת יש לנו הרבה מאוד סוגים.

שני בן חמו: מנסים ליצור איזשהו שיח שולחן עגול, כדי להגיע להסכם חדש.

שני בן חמו: ההסכמים הקיבוציים החדשים אמורים להיפתח ב-20'-21', להגיע למשהו שייתן מענה לכל סוגיית הסייעות, בעיקר מבחינת שכר וגם מבחינת היקף משרה, כי היום יש לנו סייעות שמועסקות ב-83% משרה ואז מקבלות 100% בשכר, שזה נקרא דור א'.

שני בן חמו: יש הרבה מאוד סוגיות בתוך הקבוצה הזאת של הסייעות.

ניצן הורוביץ: תודה שני.

ניצן הורוביץ: אנחנו מתקדמים לקראת סיכום.

ניצן הורוביץ: עדנה דוד, סגנית מזכ"לית הסתדרות המורים, רוצה להוסיף.

עדנה דוד: שכר הולם לעובדי הוראה הוא חשוב עבור משיכת כוח אדם איכותי למערכת החינוך, וכמובן גם להעלאת מעמד עובדי ההוראה.

עדנה דוד: לגבי נושא הדרגות של עובדי ההוראה במסגרת אופק חדש, גם צמצום פרקי הזמן של העלייה בין דרגה לדרגה זה דבר שיכול לשדרג את שכר עובדי ההוראה ופתיחת דרגות נוספות, כמובן, גם למנהלים וגם למורים ולגננות.

עדנה דוד: שכר עובדי הוראה מתחילים, הצעירים במערכת, הוא אכן מאוד נמוך כרגע וצריך לעבור שדרוג משמעותי, אבל לא פחות חשוב לוודא ולשאוף לאחוז משרה מלא ולא חלקי, מפני שהמצב כיום בשטח הוא שסטז'ר או מורה מתחיל מקבל שליש משרה או חצי משרה, ברור שהשכר שלו יורד באופן מאוד מאוד דרסטי.

עדנה דוד: הקורונה הוכיחה וחידדה את הכוחות ואת החוסן של ההון האנושי במערכת.

עדנה דוד: אני חושבת שהנושא של שיפור תנאי העבודה והשכר של צוותי החינוך צריך להיות עכשיו משימה לאומית, כמו גם הקטנת מספר הילדים בגנים ובכיתות, הסדרת מעמד היועצות בבתי הספר, שכל כך חשובות היום לשיקום ולליווי הרגשי של הילדים, ואין להן משרות בטוחות וקבועות בתוך בתי הספר, אין להן תקנים כיועצות.

עדנה דוד: יש הרבה מאוד דברים שאנחנו נצטרך להסדיר בהסכם החדש, שיבוא עלינו בעזרת השם לטובה.

ניצן הורוביץ: נקווה, אנחנו נעזור לכם ככל יכולתנו.

אורלי פרומן: אני מצטרפת לכל מילה, באמת יישר כוח גדול.

אורלי פרומן: אין ספק שהנושא של הייעוץ החינוכי בחינוך היסודי, ששם זה לא מתוקנן, הוא קריטי.

אורלי פרומן: אל תתפשרו שם, כי התקן חייב לאפשר לבית הספר ליהנות מהשירות המקצועי הזה.

אורלי פרומן: כנ"ל לגבי הנושא של פסיכולוגים, גם כשזה לא בטיפול ישיר שלכם.

אורלי פרומן: הרי בסוף אלה אותם כוחות טיפוליים שעוזרים בסוף למורה ולמורה לתפקד.

אורלי פרומן: ככל שיש לו יותר את כוחות העזר המקצועיים האלה בבית הספר, הוא יכול להתפנות למשימות העיקריות שלו.

אורלי פרומן: אני אפילו המלצתי בזמנו גם על עובד סוציאלי גם בחטיבות ביניים וגם בתיכונים, תקן של עובדת סוציאלית לכל אחד מבתי הספר.

אורלי פרומן: יישר כוח במאבק, אנחנו אתכם.

ניצן הורוביץ: תודה.

יבגני סובה: עדנה, יכול להיות ששמעת את הסיפור בפתח תקווה?

יבגני סובה: מדובר על כיתה א'.

יבגני סובה: רץ עכשיו סיפור ברשת עם אלפי תגובות.

יבגני סובה: אתם בתמונה?

יבגני סובה: אתם שמעתם על הסיפור, כביכול, שוב אני אומר בזהירות, שמורה הכריחה ילדה להוריד שמלה וללבוש גופיה?

יבגני סובה: אתם בתמונה?

יבגני סובה: אתם על מה מדובר?

יבגני סובה: אתם יודעים מי המורה?

יבגני סובה: אתם כהסתדרות המורים, כי זה התחום שלכם המורים האלה, את שמעת את הסיפור?

עדנה דוד: אני פחות מצויה בנושא הספציפי הזה.

יבגני סובה: את שמעת את הסיפור?

עדנה דוד: אני עצמי לא, אני אמונה על צפון הארץ ופחות מצויה בסיפור של העיר הספציפית הזאת.

אורלי פרומן: זה רץ בחדשות כל הבוקר.

יבגני סובה: בגלל זה אני אומר.

ניצן הורוביץ: אני רואה ששר החינוך הורה לקיים בדיקה ותחקיר.

ניצן הורוביץ: אגב, זאת משפחה של עולים.

יבגני סובה: אני יודע.

אורי מקלב: 21 שנה בארץ זה לא עולים.

ניצן הורוביץ: מהעלייה.

יבגני סובה: סביר להניח שהילדה הזאת נולדה בארץ.

ניצן הורוביץ: כן כן, בטח שהיא נולדה בארץ.

יבגני סובה: כי מנסים לקשר לסיפור של העולים.

יבגני סובה: זה לא קשור לעולים, זה מתקשר לבית הספר, מה זה קשור לעולים?

אורלי פרומן: אם זה נכון, זה מזעזע.

ניצן הורוביץ: חד-משמעית זה סיפור בלתי אפשרי.

אורלי פרומן: זה לא נתפס.

ניצן הורוביץ: זאת התעללות בילדה.

ניצן הורוביץ: אני מאמין ומקווה שמשרד החינוך יחקור את זה כמו שצריך.

אורי מקלב: זה בית ספר לא דתי, זה ממלכתי רגיל.

אורי מקלב: היא הגיעה בחולצה בלי שרוולים, אז ביקשו ממנה להחליף את החולצה.

יבגני סובה: בואו נחכה לבדיקה.

ניצן הורוביץ: אנחנו דיברנו היום על היערכות לכוח אדם בהוראה לשנת הלימודים הבאה גם בעקבות משבר הקורונה.

ניצן הורוביץ: שמענו שבחודשים האחרונים מורים רבים וגם מנהלים מעידים על תחושות קשות, אווירה קשה ורצון לעזוב, ויש חשש שהמגמה הזאת עלולה להחריף בגלל הקורונה, מה שעלול לגרום למחסור יותר גדול בכוח אדם בהוראה, במורות, בגננות ובמנהלים בשנה הבאה.

ניצן הורוביץ: שיעורי העזיבה של מורים חדשים בשנים האחרונות הם כרבע, ויש אפילו שיעור יותר גבוה בקרב מורים שלא עברו התמחות ובעלי ציון פסיכומטרי גבוה, זאת אומרת שיש להם אופציות תעסוקתיות אחרות, הייטק למשל.

ניצן הורוביץ: שמענו שהרבה פחות מועמדים מגיעים למכרזי מנהלי בתי הספר לעומת העבר.

ניצן הורוביץ: התלונות ששמענו כאן זה שאין להם אוטונומיה, אין להם גיבוי, אין להם סמכויות, אבל יש להם הרבה מאוד אחריות.

ניצן הורוביץ: זה מצב שהוא לא מאוזן באופן קיצוני.

ניצן הורוביץ: מנהלים חדשים עוזבים, גם השכר נמוך, ויש כאן צורך דחוף בשינוי.

ניצן הורוביץ: לגבי החברה הערבית, קודם כל ראינו שבחברה היהודית, ברשת העברית אין בכלל בעיה של מורים שלא נקלטים, כי כולם נקלטים.

ניצן הורוביץ: לעומת זאת, בחינוך הערבי יש אלפים רבים של מורים, מורות בעיקר, שלא מצליחים לעבוד והם מובטלים או עובדים בעבודות אחרות.

ניצן הורוביץ: הם הוציאו תעודת הוראה ולא מצליחים להשתלב במקצוע.

ניצן הורוביץ: בגלל התופעה הזאת, מורים לא משובצים באזור המגורים שלהם ונאלצים לנסוע שעות ארוכות.

ניצן הורוביץ: עלו שאלות, אגב אני חייב לציין שלא זכו לתשובה, בנושא שיטת השיבוץ בחינוך הערבי, ולפי איך ומה משבצים מורים במקום כזה או אחר.

ניצן הורוביץ: שמענו שההיצע של מורים ערבים גדול פי שבעה, שמונה מהביקוש.

ניצן הורוביץ: על כל משרה שמתפנה, יש שבעה, שמונה מועמדים.

אורלי פרומן: יותר בצפון מאשר בדרום.

ניצן הורוביץ: כי שם גרים יותר – כאמור, יש 12,000 מורים שלא במקצוע.

ניצן הורוביץ: שמענו שיש למשרד תכנית כבר מלפני חמש שנים לשבץ מורים ערבים בחינוך העברי, למשל: במתמטיקה, מדעים ואנגלית, וכבר נקלטו למעלה מ-1,000 מורים, אבל ביחס למספרים זה כלום, זאת אולי טיפה בים.

ניצן הורוביץ: שמענו שהחוסר הוא בעיקר במרכז והמורים הערבים גרים בצפון, עדיין יותר טוב במרכז מאשר בדרום.

ניצן הורוביץ: אני חושב שעל דעת כל חברי הוועדה אנחנו קוראים כאן להגביר את השילוב של מורים ערבים במערכת בכלל.

ניצן הורוביץ: אם יש בתי ספר ערביים וצריך להגדילם, כמו שציין חבר הכנסת ג'בארין, כי יש חוסר בעשרות אלפי שעות הוראה, בבקשה להקטין כיתות, זאת הזדמנות לעשות חינוך יותר טוב.

ניצן הורוביץ: או שאם יש צורך במורים בבתי ספר יהודיים, בבקשה שילמדו שם.

ניצן הורוביץ: אם יש בעיות של גזענות, צריך להתמודד עם העניין הזה ולעשות הסברה ולתת גיבוי למורים, כי אנחנו רוצים שכולם יעבדו.

ניצן הורוביץ: מישהו אמר כאן שזאת בסך הכול ברכה שאנשים לומדים הוראה.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שאפשר יהיה לשלב את כולם, אם רק ירצו.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לכולם.

ניצן הורוביץ: אני חשבתי שהישיבה היום תהיה הישיבה האחרונה של הוועדה הזאת בראשותי, אבל מסתבר שהוועדה המסדרת בוטלה ואין שיבוצי ועדות, כנראה זה לא יובא למליאה היום.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לכולם ולמי שהשתתף, תודה לוועדה ולצוות.