הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 16, 2020-05-03 11:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הדיון של הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-3 במאי 2020.

עאידה תומא סלימאן: היום נתמקד במגיפת האלימות במשפחה בצל מגיפת הקורונה – רצח ארבע נשים מאז תחילת המשבר.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, מתחילת השנה נרצחו עוד נשים.

עאידה תומא סלימאן: מתחילת הסגר, מאז שהוחלט שכולנו מסתגרים בתוך הבתים שלנו כדי להגן על עצמנו, כדי להיות מוגנים, הרבה נשים נכנסו לבתים ונכנסו למלכודת.

עאידה תומא סלימאן: נכנסו למקום הכי מסוכן עבורן בימים אלה ובימים רגילים.

עאידה תומא סלימאן: אלפי נשים נמצאות בתוך הבתים שלהן, איפה שהן נמצאות סגורות עם הגבר האלים – זו יכולה להיות אלימות פיזית, זו יכולה להיות אלימות נפשית, זו יכולה להיות גם אלימות מינית.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, כולנו יודעים שבמצבים של מתח ובמצבים של חוסר בהירות ובמצבים של לחץ, האלימות עלולה לגבור, כי אנשים שמשתמשים באלימות בדרך כלל משתמשים בה כי הם חושבים שהיא תוציא אותם מהלחץ שהם נמצאים בו, והם מוציאים את זה על האנשים שהם חושבים שהם יותר מוחלשים מהם ואפשר לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, ארבע נשים נרצחו מתחילת הסגר – שתי נשים ערביות ושתי נשים יהודיות.

עאידה תומא סלימאן: חלוקה שוויונית לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בציניות, כי לצערי הרב, הנשים האלה איבדו את חייהן ולא יכלו להתגונן.

עאידה תומא סלימאן: אולי הן התגוננו מפני הקורונה, אבל לא יכלו להתגונן מפני האלימות המופעלת נגדן בתוך הבתים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שזה כמובן לא גורע ממאות ואלפי נשים – ואנחנו ראינו כבר בדיון הקודם שיותר ויותר נשים ויותר ויותר ילדים פונים ומבקשים עזרה וסיוע בגלל האלימות שהם חווים בתוך הבתים.

עאידה תומא סלימאן: בדיון הקודם שלנו ביקשנו והתרענו שיפעלו באופן מיוחד ושימצאו פתרונות מחוץ לקופסה בנושא של אלימות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בימים לא רגילים, הפתרונות צריכים להיות לא רגילים.

עאידה תומא סלימאן: צריכים לקחת בחשבון שכאשר אנחנו בתוך הבתים אנחנו מנותקים מהעולם החיצוני.

עאידה תומא סלימאן: הרבה נשים אולי לא יודעות שיש להן את האפשרות לצאת מהבית, לנוס על נפשן כאשר יש אלימות נגדן.

עאידה תומא סלימאן: הן חושבות שצריך להישאר בתוך הבית סגורות.

עאידה תומא סלימאן: הרבה ילדים לא מוצאים איך לתקשר ואיך להודיע על האלימות שהם רואים בתוך הבתים.

עאידה תומא סלימאן: אני פניתי בזמנו גם לשר, ממש בתחילת המשבר – אולי בשבוע הראשון מתחילת המשבר – וביקשתי שידאגו גם לעוד מלונית כזו או אחרת כדי שנשים יוכלו לצאת אליה כדי להיות בבידוד לפני שנכנסים למקלט.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי תגבור ושיפוי למקלטים ולמרכזי הסיוע כדי שיוכלו לעמוד במשימה, וכמובן, ביקשנו החרגת העובדים הסוציאליים.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהדברים התממשו, אומנם באיחור רב, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה היום לדעת גם איפה אנחנו עומדים מבחינת יישום הדברים שנתבקשו ולשמוע על הבעיות החדשות שאנחנו מאתרים בשטח ואיך אפשר להתייחס אליהן.

עאידה תומא סלימאן: אתנו היום גם נציגים ממשרד הרווחה והעבודה וגם ממשרד הבט"פ ומשרד המשפטים, וכמה נציגים של ארגוני שטח שדרשו את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: נמצאים אתנו פה גם חברי הכנסת – חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, חבר הכנסת ינון אזולאי וחברת הכנסת מירב כהן.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכם שהתגייסתם ובאתם.

עאידה תומא סלימאן: אומנם זה לא יום רגיל של דיונים בכנסת, אבל זה גם לא מצב רגיל.

עאידה תומא סלימאן: האם תרצו להתייחס, או שנעבור לנציגים?

עאידה תומא סלימאן: אחרי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע קודם כל מנציגי המשרדים.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לכם כל אחד שלוש דקות בהתחלה לעדכן אותנו בצעדים אשר ננקטו בתקופה האחרונה לאור המצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך, אם יתייחסו חברי הכנסת או שמהשטח נשמע עוד הצעות ועוד בעיות שצפות.

עאידה תומא סלימאן: בסוף ניתן לכם עוד פעם להגיב ולתת מענה לשאלות שצצות.

פנינה תמנו: ברשותך, כמה מילים, לפני שאנחנו עוברות מהמיקרו למקרו, לגבי הרצח של מסטוואל, זכרה לברכה, שהותירה שני ילדים – ילדה בת 6 וילד בן 14.

פנינה תמנו: עוד ילדים שנכנסים למשפחות השכול ולמעגל היתומים.

פנינה תמנו: לצערי – ואת יודעת, גברתי היושבת-ראש – לא כל כך רואים את היתומים האלה.

פנינה תמנו: גם אם נעשים מאמצים כאלה ואחרים, יש דרך ארוכה לעשות כדי להגן על הזכויות שלהם.

פנינה תמנו: במקרה של מסטוואל קשה שלא להתפלא או להישאר בתדהמה כשקוראים את התזכיר של שב"ס לפני שהוא שוחרר, בן זוגה הנתעב, הרוצח.

פנינה תמנו: הרי נאמר שם שיש סכנה מידית לחייה אם הוא לא יעבור טיפול.

פנינה תמנו: בסוף בית המשפט קבע שהוא משתחרר הביתה אחרי שמונה חודשי מאסר שהוא ריצה – נגזרו עליו עשרה חודשים, אם אני לא טועה.

פנינה תמנו: אני שואלת את עצמי: גם אם הוא, הרוצח, בחר להביע סוג של משאלת לב לשלום בית, האם זה היה מספיק בשביל לשחרר אותו בצורה הזאת?

פנינה תמנו: אומנם בית המשפט לא כאן כדי לענות לנו, אבל כל הנורות דלקו ונאמר שם שהוא צריך טיפול.

פנינה תמנו: נשאלת השאלה איזה טיפול היה לו כשהוא שוחרר, ואיזה טיפול הונגש לו בקהילה, כי לא הונגש לו שום טיפול שכזה, והיא הייתה חשופה לפצצה מתקתקת, לאדם שאומרים שאם הוא משתחרר, יש סיכון מידי לחיים שלה, אם הוא משתחרר בלי טיפול.

פנינה תמנו: אז הוא ריצה את עונשו, אבל אני מנסה להבין – למשל הוא, במקרה הזה, מהקהילה האתיופית, כנראה שצריך שם התאמות תרבותיות או תהליך מסוים.

פנינה תמנו: אני שואלת את עצמי מה נעשה שם.

פנינה תמנו: גם במשטרה, שימי לב, גברתי היושבת-ראש, בהתחלה הם טענו שהם לא עודכנו על השחרור שלו.

פנינה תמנו: אבל הרווחה טוענים שבוודאי שהם עודכנו, ואף הוצע למסטוואל זכרה לברכה, פעם אחר פעם לצאת למקלט.

פנינה תמנו: האם בכל פעם שגבר משתחרר היא צריכה לברוח למקלט?

פנינה תמנו: זו גם שאלה, כי היא כבר הייתה במקלט.

פנינה תמנו: גברתי היושבת-ראש, הייתי רוצה שיתייחסו לשאלות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבקש מהבט"פ או מהשב"ס תיכף להתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נרצה שיתייחסו לכמה שאלות שאני אעלה לפני שאני נותנת להם זכות דיבור על נושאים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד שאתמול בלילה הועבר אלי מסר מאחת מעורכות הדין שייצגה אישה שסבלה מאלימות קשה מאוד, והיא הייתה צריכה לבקש צו הרחקה.

עאידה תומא סלימאן: היא הופיעה בפני בית המשפט, אבל לצערנו הרב, אחר כך היא התאבדה, היא לא יכלה לשאת בסבל.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי את השם, ונאמר לי בצורה הכי ברורה שלא היה כיסוי תקשורתי במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אנחנו לא יודעות על האישה הזו שהתאבדה בגלל הפחד והאימה שהיא חוותה בתוך הבית.

עאידה תומא סלימאן: היא פחדה שהוא יחזור ולכן היא התאבדה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שעבר בי זעזוע עמוק אתמול בלילה, וכל הזמן חשבתי לי – זה מזכיר לנו מחדש את הפחד והאימה של הרבה נשים שנמצאות בתוך הבית ולא מצליחות להעביר את המסר החוצה ואת הצעקה שלהן החוצה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהדיון הזה נועד גם כן להגיד לנשים שהן לא חייבות לשתוק.

עאידה תומא סלימאן: הן בסגר, אבל הן לא לבד.

עאידה תומא סלימאן: המסר ברור מאוד – תגני על עצמך מקורונה, אבל תמשיכי לחיות כדי להיאבק באלימות שמופעלת נגדך, ואנחנו נהיה אתך בזה.

עאידה תומא סלימאן: המאבק הוא לא מאבק רק נגד קורונה.

ינון אזולאי: לפי החומר שקראתי, של משפחות הנרצחים, של ארגוני הנשים, של כולם, אומרים שאין מענה לאותה אחת מסכנה שהיא בבידוד בבית.

ינון אזולאי: אין מענה, ובטח יעלו את הדוגמאות האלה, כמו ללכת לבית מרקחת ולתת קוד, שזה קורה במדינות בחוץ לארץ וזה לא קורה פה בארץ.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו הצענו את זה כבר בדיון הקודם.

ינון אזולאי: נכון.

ינון אזולאי: ולכן כשאת קוראת להן, הן רוצות לפנות, אבל הן מסכנות.

ינון אזולאי: הן רוצות לפנות, אבל הן לא יכולות, כי הן בבידוד ואין להן לאן – להרים טלפון הן לא יכולות.

עאידה תומא סלימאן: חייבים לדעת שזה גם כן הרבה לחץ – מהניסיון שלי בטיפול במקרי אלימות במשך שנים רבות, נשים באופן כללי יודעות שבזמן משבר הן צריכות להגן על המשפחה.

עאידה תומא סלימאן: הן צריכות לטפל בילדים, הן צריכות לתחזק את הבית.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, רווחתן והביטחון שלהן נעשה הדבר האחרון שהן מטפלות בו.

עאידה תומא סלימאן: אם לא יהיה מסר ברור ומהדהד – כמו שאומרים להן תישארו בבית, צריך להגיד להן: בבית שיש בו אלימות, אל תישארו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי הגיע הזמן, מול כל המסר הזה שכל הזמן דוחפים ברדיו, בטלוויזיה, בתקשורת – תישארו בבית, תישארו בבית – צריך שיהיה מסר: אתן שסובלות מאלימות, אל תישארו בבית.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: למה שהן לא יישארו?

ינון אזולאי: שהוא ילך.

עאידה תומא סלימאן: צריך להוציא את הגבר, אבל כדי שזה יקרה, הן צריכות להגיד משהו, והמשטרה צריכה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע מחגי מויאל, מפקח ארצי, אלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אחריו אנחנו נרצה לשמוע מטלי יוגב, הרשות לביטחון קהילתי.

ינון אזולאי: כדאי להגיד שכל אלימות, כלפי כל אלימות – לא משנה אם זה גבר כלפי אישה, או אישה כלפי גבר.

עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור, גם ילדים.

ינון אזולאי: זה מצוי יותר ממה שאנחנו עולים, בילדים – אנחנו מדברים על כל האלימות.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל בינתיים ארבע נשים נרצחו.

ינון אזולאי: חד וחלק, אנחנו צריכים - - -

עאידה תומא סלימאן: חגי, אני מבקשת, מה שדווח עליו בישיבה הקודמת, אנחנו דיווחנו עליו.

עאידה תומא סלימאן: לא נתחיל את הכול מחדש.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת אילו צעדים חדשים ננקטו כדי לעמוד מול המגיפה הזאת שהיא תחת החסות של הקורונה גם כן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת מתי מקלט החירום החדש לנשים החדשות שיישארו בבידוד מתחיל לפעול; ואם נקטתם בעוד צעדים.

עאידה תומא סלימאן: האם עניין המסרונים התחיל לפעול?

עאידה תומא סלימאן: איפה אתם עומדים בדיוק?

חגי מויאל: בוקר טוב.

חגי מויאל: אני אעדכן לגבי הדברים שקורים בימים האחרונים, אבל לפני זה, בשביל העניין האינפורמטיבי, דובר כאן על הנושא של אובדנות, לצערנו, אנחנו מדברים על יותר ממקרה אחד בתקופה הזאת של אובדנות שיש לו חיבור כזה או אחר לאלימות במשפחה.

חגי מויאל: מקרים שהיו מוכרים לנו, בטיפול.

עאידה תומא סלימאן: כשאתה אומר לנו יותר ממקרה, כמה?

חגי מויאל: אני מדווח כבר על ארבעה.

חגי מויאל: מדובר על שתי נשים ושני גברים שהתאבדו בתקופה הזו, שמוכרים לנו בתחום של האלימות במשפחה.

חגי מויאל: עוד צריך לבדוק מה הרקע לכל האירועים האלה, בחלקם אנחנו יודעים, בחלקם פחות, אבל האירועים של האובדנות הם גם חלק בלתי נפרד מהסיפור של התקופה האחרונה.

חגי מויאל: צריך גם את זה לקחת בחשבון, לצערי.

חגי מויאל: עדכונים – המסרונים החלו כבר משבוע שעבר.

חגי מויאל: אנחנו ערים לכך שקו 118 מקבל מסרונים.

חגי מויאל: לרוב המסרונים הם לא ברמת חירום, אבל זה הוטמע בציבור עם הקמפיין שיצא לפני מספר ימים ועולה גם עכשיו.

חגי מויאל: עניין המסרונים כבר בשטח.

עאידה תומא סלימאן: איזה קמפיין, ואיפה?

חגי מויאל: בכל תחנות הטלוויזיה – 11, 12 ו-13 – עלה קמפיין בעברית, ובימים הקרובים יעלה הקמפיין גם בשפות הנוספות.

חגי מויאל: מי שראה, ראה.

חגי מויאל: היה קמפיין לפני החג, בפסח.

עאידה תומא סלימאן: תגיד, למה תמיד אנחנו צריכים לקבל באיחור בשפה הערבית והאמהרית?

עאידה תומא סלימאן: למה לא מתחילים מההתחלה בכל השפות?

חגי מויאל: זה לא שלא מתחילים, זה העיתוי של השידור.

חגי מויאל: לפחות בערבית אני יודע שהוא כבר מוכן באופן מלא.

חגי מויאל: לגבי אמהרית אני לא מעודכן כל כך, אני לא יודע להגיד.

חגי מויאל: גם ערבית יעלה אם לא היום, אז מחר.

פנינה תמנו: למה אתה לא מעודכן לגבי אמהרית?

חגי מויאל: צוות הדוברות שלנו מלווה את זה.

חגי מויאל: עכשיו התכתבתי אתם ואני מחכה לתשובה כדי לעדכן אתכם.

חגי מויאל: אני מקווה שעד סוף הדיון אני אוכל לתת לכם תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אתה אומר לי שבערבית זה בעוד כמה ימים, ובאמהרית אנחנו עוד לא יודעים.

עאידה תומא סלימאן: למה?

חגי מויאל: לא, ערבית צריך לעלות.

עאידה תומא סלימאן: אם זה מוכן, למה זה לא יוצא כבר?

חגי מויאל: הערבית התעכב בגלל הסיפור של התרגום, אבל היום או מחר הוא צריך לעלות.

חגי מויאל: אני לא מעודכן בשעת השידור שזה יהיה, אז אני נזהר מלהגיד.

עאידה תומא סלימאן: קמפיין לא מתרגמים.

עאידה תומא סלימאן: קמפיין לא מתרגמים, חברים.

עאידה תומא סלימאן: קמפיין לא מתרגמים.

עאידה תומא סלימאן: קמפיין עושים מההתחלה בשפה.

ינון אזולאי: מייחדים.

ינון אזולאי: מייחדים במיוחד לאותו מגזר.

פנינה תמנו: זה מורכב, יש את לפ"מ, בשביל זה הם קיימים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לדבר על קמפיינים שיצאו בתקופת הקורונה לנשים ערביות עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאוד שזה לא יהיה בסגנון של הקמפיינים של משרד הבריאות.

חגי מויאל: הקמפיין הוא אותו קמפיין כמו שהוא עולה בעברית, אין הבדל.

חגי מויאל: מי שראה אתמול בערב, זה אותו קמפיין.

ינון אזולאי: הערה, זה לא משנה אם אתה עושה למגזר הערבי או לקהילה האתיופית, הרוסית או החרדית, צריך לא לתרגם, צריך להבין את השפה, זה ההבדל.

ינון אזולאי: כשאתה מתרגם, אתה לא מגיע ליעד, אתה צריך להבין את השפה.

ינון אזולאי: יכול להיות שזה לא באחריותך, אבל חשוב שתעביר את המסר – צריך להבין שפה ולא לתרגם.

ינון אזולאי: לתרגם באותה שפה של אותו מגזר.

פנינה תמנו: זה לא רק השפה, כמו גם לרצות לייצר הזדהות אצל מי שצופה בסרטונים בדמויות שמוצגות.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

ינון אזולאי: כן, זה השפה.

ינון אזולאי: זה לדבר בשפה שלהם.

חגי מויאל: עוד פעם, אני נזהר, אני לא איש המקצוע בתחום הזה, אנשי המקצוע של הלפ"מ ושל דוברות משרדי הממשלה היו מעורבים בזה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לבקש מהם להעביר לנו את הקמפיין בכל השפות הקיימות?

חגי מויאל: אני יכול להעביר.

חגי מויאל: אני אעביר לך את הקמפיין בוואטסאפ.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין המסרונים, אתה אומר שזה התחיל לפעול?

חגי מויאל: אני רק אסגור את סיפור 118.

חגי מויאל: סוגיה אחת שעדיין לא עלתה, אבל גם היא אמורה לעלות בימים הקרובים – קו נוסף שמצטרף ל-118 שהוא קו תמיכה לגברים, בכדי לאפשר גם לגברים לפנות וללוות גברים גם במשברים שלהם.

חגי מויאל: אני מקווה שעד סוף השבוע הנוכחי גם הקו הזה יעלה לאוויר.

חגי מויאל: לגבי נושא המקלט – מיכל אחדות נמצאת כאן, היא יכולה להציג בפרוטרוט, אבל אני מבין שהיום המקלט – מגדירים אותו מקלט קורונה, אבל זה רק בשביל לזהות את זה.

חגי מויאל: המקלט הנוסף נפתח היום.

חגי מויאל: העליתם את סוגית המלוניות לנשים שלא הגיעו למקלטים.

חגי מויאל: גם זה כבר פועל.

חגי מויאל: אנחנו מממנים גם לנשים ולגם לגברים מורחקים מענה דיור למספר ימים עד שהם מתארגנים.

חגי מויאל: גם למקרים של נשים נפגעות אלימות שיש קושי לקלוט במקלט המידי, גם לגברים.

חגי מויאל: כמו שאמרתי, למקלטים זה הופך להיות פחות רלוונטי כי המקלט מתחיל לעבוד היום.

ינון אזולאי: ונשים שצריכות בידוד או שחולות קורונה?

חגי מויאל: אולי מיכל תרחיב, לא נוח לי להיכנס לדבריה.

ינון אזולאי: לפני זה, לגבי מה שדיברנו על בתי מרקחת, לעשות איזשהו קוד, כמו המודל שנמצא במדינות אחרות.

ינון אזולאי: יש לכם כוונה לעשות את זה?

חגי מויאל: זה נבדק על ידי משרד הבריאות עם כל מערך בתי המרקחת שלהם, הם יכולים להתייחס לזה.

חגי מויאל: אנחנו נתנו את המענה הזה בשני אופנים – האופן הראשון הוא האפליקציה שמשטרת ישראל הפיקה, שנשים יכולות להשתמש באפליקציה ולקרוא קריאה מהירה למשטרה, והפניות השקטות שאנחנו מפעילים עכשיו דרך 118, שאפשר לפנות אלינו בקריאות כתובות.

חגי מויאל: ברור לנו שבתקופה הזאת לפעמים הדרך היחידה של נפגעי אלימות לתקשר אתנו היא הדרך השקטה, ולכן הקו הזה נפתח.

ינון אזולאי: יש כאלה שאין להם סמ"סים ולא אפליקציות, ויש נשים – אולי זה לא נמצא, אבל אני חושב שיש עדיין נשים, אני מכיר כאלה – שהבעלים ניתקו להן גם את הטלפון.

ינון אזולאי: מה הן עושות?

חגי מויאל: עוד פעם, אם אישה כבר יוצאת מביתה ויכולה לפנות למישהו כדי להגיד לו קוד, כמו הקמפיין שהיה בחו"ל, היא גם יכולה - - -

ינון אזולאי: אבל היא לא תשתמש בטלפון של מישהו אחר בשביל זה.

חגי מויאל: נכון.

חגי מויאל: היא גם יכולה להגיע למערכות הציבוריות הרלוונטיות, אם זה משטרה או רווחה.

חגי מויאל: עוד פעם, העניין של בתי המרקחת לא נפסל, אבל הוא נמצא בתהליך של בדיקה מול מערך בתי המרקחת של משרד הבריאות, ואנחנו מחכים לראות איפה הדברים עומדים.

ינון אזולאי: אתה צודק, אבל במקרה ראיתי את זה באחד מניירות העמדה פה – סליחה שאני לא מציין ממי זה היה – שברגע שיש איסור לצאת – אומנם עכשיו 500 מטר לא קיים, אבל במקרה שזה יחזור, 500 מטר או 100 מטר, אז יהיה אסור לצאת ויהיה מותר לצאת רק לבתי מרקחת, או בימים של סגר, אז כשהיא יכולה לצאת, היא יכולה לצאת רק לבית מרקחת ולא לשום דבר אחר.

ינון אזולאי: לרפואה ולא לשום דבר אחר.

ינון אזולאי: אז זה מייתר את מה שאמרת, שהיא יכולה ללכת להשתמש בטלפון של מישהו אחר.

ינון אזולאי: אז צריך לתת מענה, ואולי להחריג אותם בהמלצה שלכם בתקנות הבריאות, שאישה שמרגישה מאוימת תהיה פטורה – כמו שבחוק פוטרים אדם עם מוגבלות נפשית.

ינון אזולאי: לאדם עם מוגבלות נפשית יש פטור מ-100 מטר, אולי להחריג גם אותם בנושא הזה, כדאי שתיקחו את זה גם בחשבון.

חגי מויאל: בסדר, אבל הן פטורות.

חגי מויאל: גם המשרד לביטחון פנים מאפשר להן להגיע לתחנות המשטרה, יש אפשרות להגיש תלונות גם באמצעים דיגיטליים למי שיכולה ורוצה.

חגי מויאל: נעשה מאמץ להנגיש את כל השירותים בידיעה שיש לנו חוסר יכולת לשלוט במצב כמו שזה קורה בימי שגרה.

חגי מויאל: על הבסיס הזה נעשו המון פעולות, אני לא אחזור עליהן, כי כמו שחברת הכנסת עאידה אמרה, אני משתדל לא לחזור על דברים שנאמרו במפגש הקודם.

עאידה תומא סלימאן: חגי, יש לי הרגשה שהכול לוקח הרבה זמן, ובינתיים אין מענים מהירים.

עאידה תומא סלימאן: העניין של המסרונים – אני עדיין זוכרת שהתחלנו לדבר עליו ממש בתחילת המשבר.

עאידה תומא סלימאן: עד שזה מתחיל לעבוד, התחיל לפני כמה ימים, ועדיין המסר לא הגיע לנשים, נגיד הערביות שלא מדברות עברית.

עאידה תומא סלימאן: עדיין הקמפיין לא הגיע אליהן.

עאידה תומא סלימאן: עניין המקלט – אני פניתי כבר ב-20 במרץ וביקשתי להכין ולעשות מקלט קורונה.

עאידה תומא סלימאן: היום זה מתחיל לפעול.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

עאידה תומא סלימאן: חודש וחצי כבר.

פנינה תמנו: מה זה, המלונית?

עאידה תומא סלימאן: לא מלונית אלא מקלט קורונה, עם צוות מקצועי.

פנינה תמנו: אם אני יכולה להוסיף, אחת הבעיות – אני חושבת שבגלל שדנו בדיון הקודם על הנושא של הנגשה, אני שואלת את עצמי, אם אישה שחווה אלימות יושבת ורואה את המקרה של מסטוואל, שהמקרה ידוע שיש אלימות – יש נשים שאתם יודעים שהן בסיכון, מה נעשה שם?

פנינה תמנו: שם אני אומרת, אז יש לנו את הפלטפורמה, גם אם יש לנו ביקורות, אבל ברגע שקיימת הפלטפורמה, קיבלתם קריאה, מה אתם עושים בתקופה הזאת?

ינון אזולאי: ועוד שאלה באוויר, לגבי הקשישים, אם יש לכם מענה לאלימות במשפחה מצד מטפל, או מצד נכד?

ינון אזולאי: האם יש לכם איזושהי התייחסות?

חגי מויאל: אני אתייחס לשלושת הדברים שעלו.

חגי מויאל: קודם כל, לדברים שחברת הכנסת עאידה תומא העלתה, נכון, הדברים לקחו זמן, אבל במקביל לזה שידענו שזה לוקח זמן בגלל תהליכים כאלה או אחרים שחייבים להתבצע, ביצענו הגמשה של פעולות בשביל לתת מענה מהיר.

חגי מויאל: כבר מלפני שלושה שבועות אפשרנו לרשויות לשכור מלוניות או חדרים במלוניות, וגם תיווכנו בין מלוניות בכדי שיהיה מענה ראשוני, כי התהליך הבירוקרטי של יישום המקלט לקח את הזמן שהוא לוקח.

פנינה תמנו: וכמה השתמשו במלוניות מהרשויות?

חגי מויאל: המידע שאני מעודכן בו, מלפני שבוע, מדובר על ארבעה גברים שקיבלו מענה ותשע נשים שקיבלו מענה.

חגי מויאל: מי שהיה צריך לקבל מענה, קיבל.

חגי מויאל: מי שהוצף - - -

עאידה תומא סלימאן: מי שידע שיש מענה כזה, ביקש.

חגי מויאל: לא, מי שהייתה בקשר עם רשויות הרווחה, ידעה.

חגי מויאל: מי שהייתה בקשר עם רשויות הרווחה, ידעה שהמענה קיים.

חגי מויאל: זה לא מענה שיצא לפרסום בציבור, את צודקת, אבל מערכת הרווחה קיבלה את הכלי הזה ואת האפשרות לבצע.

עאידה תומא סלימאן: ארגוני הנשים ידעו?

עאידה תומא סלימאן: מרכזי הסיוע ידעו?

חגי מויאל: המרכזים למניעה וטיפול באלימות במשפחה וכל מנהלי מחלקות לשירותים חברתיים ידעו, הם קיבלו את זה כנוהל מסודר על ידינו, והם פעלו על פי הנוהל.

פנינה תמנו: כחוזר מנכ"ל?

פנינה תמנו: כמה?

חגי מויאל: נוהל אלמ"ב, זה נוהל שאני מוציא לכל הרשויות על ידי האגף שאני שייך אליו.

חגי מויאל: זה לגבי הטיפול במקרים.

עאידה תומא סלימאן: שאלה אחרונה.

עאידה תומא סלימאן: החלטתם על השיפוי למקלטי הנשים בעניין ההתארגנות המיוחדת בתקופת הקורונה, שזה כולל צוותים, חומרים, חינוך לילדים וכולי?

פנינה תמנו: אבל הוא לא ענה לנו על שתי השאלות שלנו.

פנינה תמנו: חשוב מאוד שתענה לנו על השאלה.

פנינה תמנו: הוא אמר שהוא יענה על שלוש השאלות, הוא ענה על שלך, ועל שלנו לא.

חגי מויאל: אני לא התחמקתי מהתשובה, אבל אתם מובילים את זה לשאלה רביעית.

חגי מויאל: אני אתייחס.

עאידה תומא סלימאן: השאלה הרביעית תחכה רגע.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, תענה לחברי הכנסת.

חגי מויאל: אני אענה באופן כללי על הסיפור של הרצח שהיה בחולון.

חגי מויאל: באופן כללי, מה שמערכת הרווחה עושה, ברגע שהיא יודעת שיש סיכון גבוה, יש דיונים משותפים עם המשטרה בכל הנושא של נוהל נשים מאוימות, ומציעים לנשים, לנפגעים, את כל השירותים שאנחנו יכולים לתת.

חגי מויאל: אנחנו לא יכולים לכפות שירות על פונה, אבל אנחנו מתואמים גם עם המשטרה בידיעה על המקרה.

חגי מויאל: לצערנו הרב, המקרה הזה בסופו של דבר הגיע לידי רצח.

פנינה תמנו: אבל המשטרה טוענת שהם לא ידעו שהוא שוחרר ושהיא בסיכון.

חגי מויאל: אני לא דובר המשטרה, אנחנו מקבלים עדכון משב"ס ביציאה, האמת, עדכון שצריך להשתפר.

חגי מויאל: אבל בשורה התחתונה, הנשים שלנו – הן גם יציגו את זה, כי יש לנו נשים מחולון אני חושב – אנחנו יודעים, הצענו את כל השירותים הנדרשים.

חגי מויאל: הבחירה בסופו של דבר אותה אישה הייתה לא לקבל את השירותים שלנו, לוותר על ההגנה.

פנינה תמנו: אבל הדבר הבסיסי, לא היה לו צו הרחקה.

פנינה תמנו: לא היה לו צו הרחקה.

פנינה תמנו: הדבר הכי בסיסי.

עאידה תומא סלימאן: אבל צו הרחקה, היא צריכה לבקש אותו.

פנינה תמנו: נכון, אני לא ממקדת את זה, כרגע הוא עונה, אבל אני שוב אומרת, הכתובת במקרה הזה באמת הייתה על הקיר.

פנינה תמנו: לפני שהוא שוחרר היה כתוב שיש סיכון.

פנינה תמנו: אני לא מצליחה להבין למה היא?

פנינה תמנו: אחרי שהיא כבר הייתה במקלט, אומרים לה הוא שוחרר, ומציעים לה לעזוב עוד פעם את שגרת חייה.

פנינה תמנו: למה היא?

פנינה תמנו: למה אף אחד לא טרח ליצור קשר עם הבן אדם הזה ולהגיד לו אתה צריך לבוא לטיפול, או ליצור מנגנון שמביאים אותה ושהיא מוציאה צו הרחקה.

קריאה: - - - גם הקורונה - - -

פנינה תמנו: - - - היה אפשר לדובב אותה, להביא לה צו הרחקה.

עאידה תומא סלימאן: חגי, אפשר להבין, הוא שוחרר כי הוא סיים את התקופה, ולא בגלל קיצור התקופה בגלל הקורונה?

עאידה תומא סלימאן: כי מתחילים לשחרר עכשיו כל מיני אסירים בגלל הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, האם עבר איזשהו תהליך אתו, או לא, שוחרר וזהו?

חגי מויאל: צריך לשאול את נציגי השב"ס מה נעשה בכלא.

חגי מויאל: אני נזהר מאוד מלהגיד את הדברים כי אנחנו כמשרד, כמטה, עוד צריכים ללמוד את כל המקרה הזה.

חגי מויאל: אני נזהר מלתת פרטים שהם לא מדויקים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מחברת הכנסת פנינה לחכות עם השאלה למשטרה ולשב"ס, כי יש כמה שאלות.

עאידה תומא סלימאן: הם ישבו בדיון הקודם ואמרו שהם שומרים על קשר ובודקים נשים שנמצאות בסיכון גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא אמרו לנו – ואני שאלתי – כמה נשים כאלה יש ומה נעשה איתן.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני חושבת שזה הזמן גם לשאול ספציפית על המקרה, וגם על נשים.

פנינה תמנו: כי אם רק מציעים להן לברוח למקלט, זה מחדל.

פנינה תמנו: אם זה רק מה שמציעים בזמן שמסתובבת פצצה מתקתקת ברחוב לידה, או מתחת - - -

עאידה תומא סלימאן: תיכף נדע.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נדע.

עאידה תומא סלימאן: חגי, סיימת?

חגי מויאל: נדמה לי שכן, אלא אם כן פספסתי משהו.

ינון אזולאי: יש את השאלה על הקשישים שהוא לא ענה עליה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים זה לוקח יותר מדי זמן, חבר'ה.

ינון אזולאי: רק תענה לנו על הקשישים.

ינון אזולאי: אם יש לך מה.

חגי מויאל: כן, על הקשישים.

חגי מויאל: קודם כל, תחום האזרחים הוותיקים הוא לא שונה מהטיפול באלימות במשפחה.

חגי מויאל: הוא קצת שונה בצורת הגישה וההתערבות, אבל יש אצלנו אנשי מקצוע שעוסקים בנושא של טיפול באזרחים ותיקים.

חגי מויאל: נעשתה עבודה משמעותית מאוד בהגעה לתוך הבתים של אזרחים ותיקים, תוך כדי למידה, גם של חיילי צה"ל שהגיעו לבתים האלה לתשאל שאלות בסיסיות בכדי שאנשי המקצוע יוכלו לנטר את הבתים שיש בהם אלימות במשפחה.

חגי מויאל: מערכת אזרחים ותיקים אצלנו עבדה כעובדים חיוניים, והם היו בקשר הדוק עם האזרחים הוותיקים שהם מכירים.

ינון אזולאי: גם, מכיוון שהם כנראה מפחדים ואין להם איך לדווח, כי הצאצאים שלהם חיים איתם.

ינון אזולאי: ראיתי נתון של הממ"מ.

חגי מויאל: זו סוגיה מורכבת, אנחנו מודעים לה ואנחנו מנסים.

ינון אזולאי: השאלה אם אתם מצליחים להגיע לאלה שבדרך כלל נמצאים במקום הזה, אם אתם יודעים להגיע אליהם ולנסות לדלות מהם פרטים.

ינון אזולאי: כשאתה מביא להם את האוכל למשל, או מביא להם כל שירות אחר, תרופות, האם אתה יודע לגלות?

ינון אזולאי: האם אתם עושים איזשהו מאמץ לגלות אם הם נמצאים במצוקה?

חגי מויאל: אתה מדייק.

חגי מויאל: זה בדיוק מה שנעשה.

חגי מויאל: זה מה שהשירות לאזרחים ותיקים ביצע עם כל הכלים שהיו לו – בחלוקת מזון ובאמצעים אחרים שהם עבדו בקהילה.

עאידה תומא סלימאן: חגי, התשובות הסדורות האלה – אני מנסה לתאר לעצמי מה קורה בכפרים גם כן.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אתה אומר שתדרכתם את החיילים שנכנסים לבתים של הקשישים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש מתנדבים באוכלוסייה הערבית שמגיעים לבתים האלה, ואין שם חיילים שתודרכו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם תדרכתם אותם.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני רוצה לדעת, אם הגעתם ותשאלתם, מה הסטטיסטיקה בחודש האחרון בעניין האלימות והמקרים שאתם מטפלים בהם – גם קשישים, גם ילדים וגם נשים?

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו רואים עלייה לפי המידע שהצטבר אצלכם מהמתנדבים, מהחיילים ומהעו"סים שהוחרגו?

חגי מויאל: כן.

חגי מויאל: כן.

חגי מויאל: כן.

חגי מויאל: אנחנו רואים עלייה באלימות במשפחה.

חגי מויאל: לא ראינו אותה בשבועיים הראשונים של הקורונה, וזה היה צפוי.

חגי מויאל: ידענו שזה מה שיקרה, ואנחנו רואים עלייה משמעותית בתקופה האחרונה, בפניות אלינו, גם בפניות חדשות וגם פניות של מקרים מוכרים.

חגי מויאל: לא לשכוח שבכל הנושא של המקרים המוכרים אנחנו היינו בקשר הדוק עם כל הבתים המטופלים אצלנו – עוד פעם, ביכולת ובדרכים שאפשרו לנו לעשות את זה, טלפונית כשאפשר היה, או בכל דרך אחרת.

חגי מויאל: רק עוד מילה אחת, נכון, אני השתמשתי במושג חיילים, וזה נכון שלא בכל מקום יש חיילים, אבל מחלקות לשירותים חברתיים בכל הארץ, גם במגזר הערבי וגם במגזר היהודי ביצעו חלוקות מזון וקיבלו תדרוך איך לעבוד ואיך לבצע את התהליך הזה.

חגי מויאל: השירות לאזרחים ותיקים פעל מול כל הרשויות, כמובן לא רק מול הרשויות היהודיות, ולא רק במקומות שחיילים מגיעים אליהם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב, אבל אחרי השאלה שלך אני רוצה להבין מה זה עלייה משמעותית, באחוזים.

מירב כהן: אני רק אגיד לחברי הוועדה שבכל הנוגע לאזרחים ותיקים, האמת היא שאין מיפוי ואף אחד לא יודע איפה הם.

מירב כהן: זו האמת.

מירב כהן: לא יודעים איפה נמצאים האנשים שסובלים מאלימות.

מירב כהן: לא יודעים איפה נמצאים האנשים המבוגרים שהמטפלים הסיעודיים שלהם זנחו אותם.

מירב כהן: לא יודעים איפה נמצאים כל המבוגרים הרעבים, איפה נמצאים כל המבוגרים שזקוקים לתרופות.

מירב כהן: זו האמת.

ינון אזולאי: מה זאת אומרת לא יודעים?

ינון אזולאי: אין ברווחה - - -

מירב כהן: לא, אין מיפוי.

מירב כהן: אין מיפוי.

מירב כהן: בואו נגיד את האמת, לשכות הרווחה ברשויות המקומיות כבר שנים רבות מוזנחות ואין שם בסיס נתונים טוב, ועכשיו זה מתפוצץ לנו בפנים.

מירב כהן: על הרקע הזה החל מבצע מבורך של משרד הרווחה ופיקוד העורף במסגרתו מתקשרים לעשרות אלפי אנשים מבוגרים, ומגלים דברים שאתם לא מאמינים בכלל – אלפי אנשים שאין להם אוכל ואלפי אנשים שאין להם תרופות, אנשים שהמטפלים הסיעודיים שלהם עזבו אותם.

מירב כהן: מה זה מישהו שננטש על ידי המטפל הסיעודי שלו?

מירב כהן: פירוש הדבר שהוא יושב בצרכים שלו כבר כמה ימים.

ינון אזולאי: נידון למוות.

פנינה תמנו: כמה כאלה יש?

פנינה תמנו: נמק עם עצמו.

מירב כהן: זו המציאות.

מירב כהן: אנחנו צריכים להשקיע כמה שיותר במיפוי הזה.

מירב כהן: עכשיו מתקשרים לאנשים שהם זכאי גמלה בביטוח הלאומי.

מירב כהן: לקחו בסיס נתונים של 300,000 איש של זכאי גמלת נכות, סיעוד וזקנה.

מירב כהן: אני אומרת לך שגם אנשים שהם לא זכאי גמלה, בימים האלה, במצוקות האלה, הופכים לנזקקים, ואנחנו לא יודעים איפה הם.

מירב כהן: אני יכולה להגיד שבכל יום מגיעים אלינו פניות של אנשים שזקוקים לדברים בסיסיים כמו אוכל, שאומרים שהם לא אכלו שלושה-ארבעה ימים, והם לא רשומים בשום מקום.

פנינה תמנו: מה עולה, ממה שאת יודעת, בעניין האלימות בתוך המשפחה?

מירב כהן: זה חלק מזה.

מירב כהן: זה חלק מזה.

מירב כהן: לפעמים האלימות היא - - -

פנינה תמנו: ברור שזה חלק, אבל יש הבדל בין זקנים שכרגע צריכים אוכל והזוגיות בסדר, לבין זה שיש נשים – וגם גברים – שבתוך המשפחה יש אלימות.

פנינה תמנו: בגלל שהדיון הוא אלימות במשפחה – הנושא סופר חשוב.

מירב כהן: אני אומרת שאין מיפוי, וזה גורף לכל התחומים האלה.

מירב כהן: אני מסכימה עם חגי שהתחום של אלימות בתוך המשפחה הוא מסובך מאוד, כי הרבה פעמים בן אדם מבוגר מסרב להתלונן, ואז קשה לגשת לזה, זו מילה נגד מילה – האח הזה אומר ככה, לזה, האח הזה אומר ככה.

מירב כהן: אבל אין את המיפוי של המקומות האלה שהם חשודים שאולי צריך להגיע לביקור בית, אולי צריך לדפוק בדלת.

מירב כהן: אין מיפוי מספיק טוב, זו האמת.

מירב כהן: ואני מאחלת לנו שמהמשבר הזה לפחות נצא עם זה שיש מאגר דינמי שמתעדכן, שאנחנו יודעים איפה לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: הסקר הטלפוני הסתיים?

מירב כהן: לא, עשו 60,000 שיחות מתוך 300,000.

מירב כהן: אני אומרת לכם שגם ה-300,000 זה לא מספיק.

פנינה תמנו: אבל זה גם יפה.

עאידה תומא סלימאן: חגי, עלייה משמעותית – תרגום?

חגי מויאל: אני לא יכול לתת מספרים בגלל שמערכת הנתונים שלנו היא מערכת שמורכב להסיק ממנה, אבל אנחנו מדברים על אותם מושגים שהמשטרה מציגה.

חגי מויאל: אנחנו מדברים על סדר גודל של 17%, 18%, 20% עלייה בפניות אלינו בקשר לאלימות במשפחה בשבועיים האחרונים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מיכל חנוך אחדות, אני מבקשת תשובה מהירה: מה קורה עם השיפוי למקלטים, והאם יש תמיכה ייחודית גם כן למרכזי הסיוע?

מיכל חנוך אחדות: אני יכולה לדבר על המקלטים.

מיכל חנוך אחדות: המקלטים קיבלו בשבוע שעבר שיפוי, כמו מסגרות נוספות בתוך המשרד.

מיכל חנוך אחדות: שיפוי בסכום גלובלי, שחושב על-פי מספר הנשים ומספר הילדים במקלטים, ללא צורך בהבאת חשבוניות או קבלות, שמשמש לכל הצרכים התוספתיים, ההוצאות התוספתיות החריגות שהיו בתקופת הקורונה.

מיכל חנוך אחדות: את זה ניתן לומר.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת כמה כל אישה ושני ילדים קיבלו?

עאידה תומא סלימאן: מפתח.

מיכל חנוך אחדות: לא, אני לא יכולה להגיד לגבי אישה וילד, אני יכולה להגיד לגבי המקלטים.

מיכל חנוך אחדות: בממוצע, הסכום היה 12,000 שקלים עבור חודש וחצי.

מיכל חנוך אחדות: היו מקלטים שקיבלו 15,000 ויותר, והיה מקלט אחד שקיבל פחות.

עאידה תומא סלימאן: זה פחות מ-1,000 שקל עבור כל אישה.

מיכל חנוך אחדות: לא כל המקלטים היו מלאים כל הזמן, מכיוון שבתקופת הקורונה, כפי שאת יודעת, השתדלנו מאוד לשים דגש על מניעת הידבקות המונית, אז הקפדנו מאוד שהמקלטים - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל זה סכום מזערי ביותר.

מיכל חנוך אחדות: בסופו של דבר הם קיבלו סכום גלובלי שהם יכולים להשתמש בו ללא הבאת קבלות, שהוא בסביבות ה-12,000 פלוס, אפילו 15,000.

עאידה תומא סלימאן: זה מכסה גם כן את תגבור הצוותים?

מיכל חנוך אחדות: זה יכול לכסות תגבור צוותים, חומרי מיגון, נסיעות, כל מה שקשור להוצאות חריגות שהיו.

מיכל חנוך אחדות: אני אומר שגם בתקופה, באותו רגע שניגשת – ועוד לפני כן – פעלנו ביחד כדי למצוא מסגרת חלופית ולמנוע הידבקות המונית.

מיכל חנוך אחדות: אני שמחה להגיד שהיום נפתח, ואני שמחה להגיד שיש פניות, יגיעו פניות, ושעדיין הצורך הזה מאוד מאוד קיים.

מיכל חנוך אחדות: עם זאת, הגיעו מעל 40,000 פניות שנכנסו למקלטים בתקופה הזאת של החודש האחרון, כך שהמקלטים כן נערכו וכן קיבלו נשים חדשות על-פי הנחיות המשרד.

עאידה תומא סלימאן: מיכל, לצערי הרב, אני חושבת – והדברים לא אליך, אלא למי שהחליט שהשיפוי הוא 12,000 שקל עבור חודש וחצי, בעיני זה מבזה.

עאידה תומא סלימאן: העבודה שנעשית, התגבור שנעשה לצוותים, וההוצאות המיותרות - - -

מיכל חנוך אחדות: - - - קיבלו מעל 15,000.

מיכל חנוך אחדות: אני אומרת כדי לדייק, ה-12,000 היה ממוצע, רובם קיבלו 15,000.

עאידה תומא סלימאן: רובם קיבלו 15,000, כאשר מספר הנשים והילדים הוא יותר גבוה כנראה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אפילו, 15,000 מספיק לכסות את הפעילויות שהיו צריכים לעשות לילדים כי הם יושבים במקלט, את חומרי הניקיון ואת התגבור בצוותים?

עאידה תומא סלימאן: כל זה צריך להיכנס תחת 12,000 שקל?

עאידה תומא סלימאן: זה מוזר ביותר.

עאידה תומא סלימאן: תודה, מיכל.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה לא החלטה שלך, אבל זה מדהים איך האוצר, איך הממשלה מתייחסת למקלטים שעושים את העבודה הנפלאה שהם עושים.

עאידה תומא סלימאן: המשרד לביטחון פנים, טלי יוגב, הרשות לביטחון קהילתי.

טלי יוגב: מה שהצעתי קודם, שהמשטרה ושב"ס יגיבו, ואנחנו נגיב אחרונים.

טלי יוגב: אנחנו נגיב אחריהם.

טלי יוגב: אני מציעה שמשטרה ושב"ס יתחילו כחלק מהמשרד.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצא מהשב"ס?

עאידה תומא סלימאן: רונית זר מהשב"ס.

רונית זר: שלום לכם.

עאידה תומא סלימאן: את אתנו?

עאידה תומא סלימאן: אם יש משהו פתוח לידך, כמו רדיו, תסגרי בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני בטוחה ששמעת מקודם את השאלה של חברת הכנסת פנינה תמנו על השחרור של הרוצח של אשתו, מסטוואל.

פנינה תמנו: של מסטוואל.

פנינה תמנו: כי התסקיר שלכם לבית המשפט היה מאוד מאוד ברור וחשוב.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נשמע, מה נעשה?

רונית זר: שירות המבחן עשה את התסקיר.

רונית זר: בואו נעשה סדר.

רונית זר: תסקיר הוא של שירות מבחן.

רונית זר: תסקיר שמוגש לבית המשפט הוא תסקיר של שירות מבחן, עוד הרבה לפני השלב שמתקיים אצלנו.

רונית זר: אנחנו קיבלנו את העצור אלינו ב-4 באוגוסט.

רונית זר: הוא שוחרר ב-11 במרץ.

רונית זר: אני רוצה להבהיר שלפני שחרורו אנחנו הוצאנו שתי הודעות לקהילה, והקהילה קיבלה את ההודעות.

רונית זר: אנחנו וידאנו מול הקהילה שאכן הם קיבלו את ההודעה על השחרור גם ב-16.2 וגם ב-8.3 הוצאנו שוב הודעה והודענו שהוא עומד להשתחרר.

עאידה תומא סלימאן: שאלה – הודעתם לאשתו?

רונית זר: ללשכת הרווחה בעיריית חולון.

רונית זר: אנחנו לא אמורים להודיע לאישה, אנחנו מודיעים ללשכת הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: למה לא אמורים להודיע?

רונית זר: הם מודיעים.

פנינה תמנו: ולמשטרה?

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: לפי חוק נפגעי עבירה, אתם אמורים להודיע לה.

רונית זר: לפי חוק נפגעי עבירה, הקורבן יכולה לקבל את המידע דרך מערכת מנ"ע של המשטרה.

רונית זר: אני מניחה שאם יושב שם נציג של המשטרה, הוא בטח יסביר על זה.

רונית זר: במהלך החקירה היא מקבלת סיסמה והיא אמורה ליצור קשר ולקבל כל אינפורמציה שהיא - - -

פנינה תמנו: ואם אין לה מחשב בבית?

פנינה תמנו: רגע, ואם אין לה מחשב בבית?

עאידה תומא סלימאן: אתם יוצאים מנקודת הנחה שכל קורבן יודעת את החוק כמוני?

רונית זר: אבל אני לא יכולה לענות בשם המשטרה.

רונית זר: צריך לבדוק עם המשטרה.

רונית זר: עד כמה שאני יודעת, המשטרה מתקשרת לקורבנות העבירה, אבל את זה תשאלו את משטרת ישראל.

פנינה תמנו: אבל המשטרה, גברתי היושבת-ראש, טענו בפרסומים שהם לא ידעו על השחרור.

פנינה תמנו: ועוד משהו, איך יכול להיות שמפנים – ובמקרה הזה זו אישה עולה חדשה – נשים עולות למערכת מנ"ע?

פנינה תמנו: בואו נרד לעם.

פנינה תמנו: יש הרבה נשים שאין להן מחשב, ויש הרבה נשים שגם אם יש להן מחשב, הן צריכות להשתמש בילדים בשביל להיכנס למערכת כזאת.

עאידה תומא סלימאן: בואי קודם כל נדע אם המשטרה הודיעה.

עאידה תומא סלימאן: מי יכול לענות?

עאידה תומא סלימאן: איילת אורנשטיין, ראש מדור נפגעי עבירה.

עאידה תומא סלימאן: צוהריים טובים.

עאידה תומא סלימאן: אתם הודעתם למסטוואל?

אורלי אורנשטיין: צוהריים טובים.

אורלי אורנשטיין: אני מנועה מלהתייחס למקרה ספציפי.

אורלי אורנשטיין: הנושא בבדיקה.

אורלי אורנשטיין: כמו כל תיק רצח, לא ניתן להתייחס, בטח לא בפורום הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת מנועה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא שואלת מה היה בינה לבין בעלה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת על העבודה שלכם.

עאידה תומא סלימאן: אתם מנועים להתייחס לפרטים על הקורבן - -

פנינה תמנו: לתקשורת הם הפיצו.

עאידה תומא סלימאן: - - אבל אני שואלת על עבודת המשטרה, ועל זה אתם לא מנועים.

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים – וחייבים – לדווח.

עאידה תומא סלימאן: האם דיווחתם לה שבעלה הולך להשתחרר ושהוא מסוכן?

אורלי אורנשטיין: נתיב הדיווח במקרים כאלה הוא משב"ס לרווחה, ומהרווחה לאישה.

אורלי אורנשטיין: זה נתיב הדיווח.

עאידה תומא סלימאן: אז לחזור לחגי עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: אז אני צריכה לחזור לחגי, שאמר שאני צריכה לשאול אתכם.

דוברת: קודם את אומרת שאתם מנועים מלתת פרטים, ועכשיו את אומרת שזה דרך הרווחה, אז תחליטו.

פנינה תמנו: לתקשורת הם לא מנועים, לתקשורת הם נותנים תגובות.

אורלי אורנשטיין: אני אדייק.

אורלי אורנשטיין: אני מנועה מלהתייחס לפרטי המקרה, שנמצא עדיין בחקירה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה פרטים על המקרה, ואני לא רוצה לדעת איפה הוא רצח אותה ובאיזה מכשיר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת – משטרת ישראל מילאה את החובה שלה לפי חוק נפגעי עבירה?

עאידה תומא סלימאן: בואי נתחיל מההתחלה, מי מרשויות החוק אמור ליידע את נפגעת העבירה שהאדם האלים והמסוכן הולך להשתחרר – משטרה, שב"ס או רווחה?

עאידה תומא סלימאן: מי משלושתכם?

אורלי אורנשטיין: אני אשיב.

אורלי אורנשטיין: שב"ס מעדכנים את הרווחה, שמעדכנים את האישה.

אורלי אורנשטיין: לגבי מנ"ע, ברגע שהאישה מגישה תלונה – וכך קורה בכל תלונה שמוגשת – היא מקבלת את האפשרות לקבל את המידע ממנ"ע לאורך כל ההליך הפלילי.

ינון אזולאי: כלומר את אומרת שהמשטרה לא אמורה בכלל למסור שום דיווח לאישה, הכול מול הרווחה, זה מה שאת אומרת.

אורלי אורנשטיין: הדיווח על השחרור.

אורלי אורנשטיין: הדיווח הוא על השחרור.

ינון אזולאי: על השחרור, אנחנו מדברים על השחרור.

ינון אזולאי: אנחנו מדברים על השחרור, אנחנו לא נעמיס על המשטרה יותר מדי.

ינון אזולאי: גם ככה העבודה שלכם לא משהו בימים האלה, אבל בסדר, זה - - -

אורלי אורנשטיין: אני חלוקה עליך.

אורלי אורנשטיין: אנחנו בקשב רב ורציף גם מול אנשים בסיכון, גם נפגעי אלימות במשפחה, אפילו יותר מהשגרה.

ינון אזולאי: אבל הנה, אתם יודעים על מקרה כזה חמור, ואתם אומרים שאתם לא אמורים לתת.

פנינה תמנו: אבל באחת התגובות שלכם אמרתם שלא ידעתם על השחרור שלו, וזה מאוד מעניין.

אורלי אורנשטיין: אין לי אפשרות להתייחס למקרה הספציפי.

ינון אזולאי: למה בתקשורת אתם מתייחסים ופה לא?

פנינה תמנו: מה זה אין לך אפשרות להתייחס?

פנינה תמנו: אנחנו רוצים שתתייחסי לדבר הזה.

פנינה תמנו: איך את יכולה להתייחס לתקשורת?

פנינה תמנו: המשטרה מתייחסת לתקשורת ואומרת - - -

עאידה תומא סלימאן: כי שם הדובר מוציא את זה.

אורלי אורנשטיין: המקרה בחקירה.

אורלי אורנשטיין: המקרה בחקירה, וכל מקרה רצח נבחן גם בוועדה לבדיקת מקרי רצח בשיתוף עם משרד הרווחה.

אורלי אורנשטיין: מטעמים מובנים, זה לא הזמן ולא המקום.

פנינה תמנו: לא, אי אפשר להתקדם ככה, כשהם מתחמקים ממה שנוח להם.

עאידה תומא סלימאן: פנינה, הם לא ידעו.

עאידה תומא סלימאן: הם לא ידעו.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, השב"ס לא מודיע להם על השחרורים.

פנינה תמנו: לא, לא על זה.

פנינה תמנו: גברתי היושבת-ראש - - -

אורלי אורנשטיין: מי שאמור לעדכן את האישה על השחרור זו לא משטרת ישראל.

פנינה תמנו: השאלה היא לא על הדיווח לאישה כרגע.

פנינה תמנו: הם טענו בעיתונות – שלשם הם שולחים בחפץ לב תגובות – שהם לא ידעו שהוא השתחרר.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

פנינה תמנו: אני רוצה לדעת אם הם ידעו שהוא השתחרר, אם לא, זו התקלה החמורה ביותר.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא.

פנינה תמנו: זו אחת התקלות, לעניות דעתי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: בישיבה הקודמת היא אמרה שהם לא ידעו, ואני אומרת לך, השב"ס לא מודיע להם.

רונית זר: סליחה, שב"ס רוצה להוסיף משהו.

רונית זר: שב"ס הודיע על השחרור של האסיר במערכת למשטרת ישראל ב-11.3.

רונית זר: אנחנו הודענו.

רונית זר: למה השב"ס לא הודיע?

רונית זר: שב"ס הודיע, הוא הוציא דיווח על שחרור.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבינה שהמשטרה שיקרה לנו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין - - -

ינון אזולאי: בואי נדייק.

ינון אזולאי: המשטרה אמרה שהשב"ס אמור ליידע את הרווחה, והם מיידעים גם את המשטרה, אבל הרווחה אמורה להודיע לאישה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שנייה.

פנינה תמנו: לא על זה אנחנו מדברים.

פנינה תמנו: חבר הכנסת ינון, אנחנו מדברים על אם המשטרה ידעה שהוא שוחרר, שהפצצה המתקתקת, שהרוצח הזה, בן העוולה, אם הם ידעו שהוא מסתובב ברחוב, אם הם ידעו שהוא השתחרר מהכלא, זו השאלה.

פנינה תמנו: אם המשטרה לא ידעה, יש פה תקלה, ואם המשטרה ידעה, עדיין יש פה תקלה.

פנינה תמנו: זו השאלה, אם הם ידעו או לא.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת פנינה, אני רוצה לחזור לאיילת אורנשטיין.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובה ישירה – הודיעו לכם על שחרורו?

אורלי אורנשטיין: שוב, אני מנועה מלהתייחס למקרה ספציפי.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: לפחות תחזרי על התשובה שניתנה לתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: מול הכנסת לא אומרים מנועה מלהתייחס.

אורלי אורנשטיין: אני לא יודעת, אני לא - - - לתקשורת מידע, אבל אני יכולה באופן המקצועי ביותר להשיב שתיק שנמצא בחקירה, אני מנועה מלהתייחס.

פנינה תמנו: לא, זה לא מקצועי.

פנינה תמנו: זה לא מקצועי מה שהיא עושה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא רוצה מידע כללי.

אורלי אורנשטיין: הוא נמצא בבחינה, ואני מבקשת להדגיש שהעדכון של האישה צריך להיעשות דרך גורמי הרווחה.

אורלי אורנשטיין: מדובר באסיר שריצה את עונשו.

עאידה תומא סלימאן: איילת, איילת, אני חושבת שאת מכירה אותי כבר, שאני מבינה בפעם הראשונה את המידע שאת נותנת לי.

עאידה תומא סלימאן: את כבר אמרת לי שהרווחה הייתה צריכה להודיע, זאת לא השאלה שלי.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, השאלה שלי ברורה מאוד: למה התקשורת מקבלת תשובות, והכנסת עכשיו לא מקבלת?

עאידה תומא סלימאן: או שיידעו אתכם – השב"ס אומר שיידע אתכם – או שאת לא רוצה להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבינה שכנראה התאקל נמצא אצלכם, ידעתם - - -

אורלי אורנשטיין: התשובה - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני אמשיך את דבריי.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שמה שאני אומרת לא נכון?

עאידה תומא סלימאן: אז תתייחסי, אל תגידי לי מנועה מלהתייחס.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, ישבתם אצלי בדיון ואמרתם שאתם עוקבים אחרי הנשים שנמצאות בסיכון גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אם הייתה חוות דעת שהאישה הזאת נמצאת בסיכון גבוה, אתם קיבלתם את ההודעה שהוא השתחרר, הרווחה קיבלה את ההודעה שהוא השתחרר.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי אתכם בפעם הקודמת כמה נשים נמצאות בסיכון גבוה, ולא נתתם לי תשובה, אז אני רוצה עכשיו קודם כל לדעת: קיבלתם הודעה על שחרורו?

עאידה תומא סלימאן: האם טיפלתם בנושא הזה?

עאידה תומא סלימאן: האם הכנסתם את האישה למעגל הנשים שבסיכון גבוה, שאתם טוענים שאתם עוקבים אחריהן?

עאידה תומא סלימאן: אלה שלוש השאלות, ואני רוצה תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אם אין לך תשובה, תגידי לי אני לא נותנת לך תשובה, ובזה זה יסתיים.

עאידה תומא סלימאן: לא להסתובב סביב זה.

אורלי אורנשטיין: אני אשיב לוועדה בצורה מסודרת ככל שיותר לי בהמשך.

אורלי אורנשטיין: כרגע זה מקרה שנמצא בחקירה ובבחינה, לכן אני לא יכולה למסור פרטים.

אורלי אורנשטיין: שלא ישתמע שאני מסתירה איזשהו מידע.

אורלי אורנשטיין: התיק נמצא בחקירה או בבחינה, ולכן זה לא הזמן למסור.

אורלי אורנשטיין: אני לא יכולה להתייחס להודעות שנמסרו לתקשורת.

פנינה תמנו: מילא היינו מבקשים פרטים על החקירה, לא ביקשנו בכלל פרטים על החקירה, ביקשנו לדעת אם ידעתם או לא.

פנינה תמנו: ההתחמקות הזאת לא מוסיפה לכם כבוד.

פנינה תמנו: אני אומרת לך, ההתחמקות הזו היא בעיקר זלזול.

פנינה תמנו: כמי שמייצגים את הציבור, זה זלזול בציבור הנשים שנמצאות כרגע בסיכון.

פנינה תמנו: זה זלזול בתפקיד שלנו לפקח על הרשות המבצעת, שאתם חלק ממנה.

פנינה תמנו: בעיניי, זו פשוט התחמקות.

פנינה תמנו: בזמן שאנחנו פונים לאחרים, היא יכולה בינתיים לברר ולמסור לנו תשובה: ידעתם או לא ידעתם?

אורלי אורנשטיין: אני יכולה להשיב באופן כללי שכאשר אנחנו מקבלים מידע משב"ס על אסיר מסוכן שמשתחרר, מתבצעת פעילות על פי היכולת והצורך בעניין האישה על ידי התחנה המקומית.

אורלי אורנשטיין: למקרה הספציפי, לצערי, אני מנועה להתייחס - - -

ינון אזולאי: כלומר, אתם בדרך כלל אתם מקבלים את המידע הזה משב"ס אצל כל אחד שהוא מסוכן, כן?

ינון אזולאי: אתם מקבלים את המידע מהשב"ס בדרך כלל?

אורלי אורנשטיין: מועבר מידע משב"ס לגבי אסירים שמשחררים והם מסוכנים - - -

ינון אזולאי: הבנתי.

ינון אזולאי: כלומר, מה שהיא אומרת, שמועבר.

ינון אזולאי: השב"ס אמרו שהם העבירו, רק שהמשטרה לא טיפלה.

פנינה תמנו: בדיוק.

אורלי אורנשטיין: זה לא מה שאני אומרת.

פנינה תמנו: זה מה שאנחנו מבינים.

ינון אזולאי: סליחה, אסור לך להתערב - - -

עאידה תומא סלימאן: למה אתם מתווכחים?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבין מה שאנחנו מבינים, והיא תגיד מה שהיא אומרת.

ינון אזולאי: אם את רוצה שנבין אחרת, תעני על השאלות ששואלים אותך.

ינון אזולאי: אבל אם את רוצה שאנחנו נבין מה שאנחנו מבינים, אז תעזבי אותנו.

ינון אזולאי: תעני מה שאת רוצה בכלליות, אנחנו נענה בפרטים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל דיווח לעיני הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אם את לא רוצה להתייחס בציבור, אני רוצה לקבל דיווח על השאלה המהותית אם קיבלתם מידע מהשב"ס על השחרור, מה נעשה במקרה הספציפי.

עאידה תומא סלימאן: עוד משהו שאני רוצה לדעת, בנושא של האזיק האלקטרוני.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהרחבתם את הסמכויות.

עאידה תומא סלימאן: חבל שהניסיון שלנו אז לחוקק את החוק של האזיק האלקטרוני – הצעת החוק שלי, שעברה בקריאה טרומית, עדיין תקועה.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאתם יכולים לטפל בעניין שחרור האסירים עם אזיק אלקטרוני.

עאידה תומא סלימאן: האם האסירים שנמצאים על עבירות אלימות, על כל סוגיה, מוחרגים מהשחרור הזה בצורה הכי ברורה?

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהייתה החרגה להם בשחרורים כדי לדלל את הצפיפות בבתי הסוהר.

עאידה תומא סלימאן: האם היו שחרורים של אנשים שישבו על עבירות אלימות, או שהוא יהיה עם האזיק האלקטרוני?

רונית זר: היציאות שהיו, המיוחדות, לשחרור של חודש ימים עד לשחרור המלא לא כללו אסירי אלמ"ב.

רונית זר: אסיר שהורשע בעבירה של אלימות - - -

עאידה תומא סלימאן: את זה ידעתי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה בעניין האזיק האלקטרוני – הם גם מוחרגים מזה?

רונית זר: אם יש עצירים - - -

עאידה תומא סלימאן: האם יוציאו אנשים - - -

רונית זר: נמצאת פה הממונה על היחידה לאיזוק אלקטרוני, היא יכולה להשיב.

אלונה זרזבסקי: שלום רב.

אלונה זרזבסקי: יש ביחידה לפיקוח אלקטרוני גם עצורים על אלימות במשפחה.

אלונה זרזבסקי: אני לא יכולה להגיד שכל אסיר שעצור בגין אלימות במשפחה משתחרר עם אזיק, אבל בפירוש יש גם ביחידה לפיקוח אלקטרוני עצורים ואסירים עם אזיק אלקטרוני.

אלונה זרזבסקי: זה נותן לנו אינדיקציה בכל רגע נתון אם הם עוזבים את הבית.

אלונה זרזבסקי: זה בהנחה שהם מורחקים.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת אם הם עוזבים את הבית?

עאידה תומא סלימאן: אתם שולחים אותם לבית?

עאידה תומא סלימאן: איזה בית?

עאידה תומא סלימאן: איפה שנמצאת האישה שסבלה מאלימות, אבל עם אזיקון?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין.

אלונה זרזבסקי: אם אנחנו מדברים על אסירים שמשתחררים בוועדת שחרורים, לא כל אסיר על אלימות במשפחה משתחרר עם אזיק אלקטרוני.

אלונה זרזבסקי: לא כולם מגיעים אלינו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אלה שמשתחררים עם אזיק - - -

אלונה זרזבסקי: מי שעם צו של שופט.

אלונה זרזבסקי: מי שמגיע אלינו נמצא בפיקוח.

פנינה תמנו: לא הבנתי.

פנינה תמנו: אז מי עם אזיק, ומי לא כשמדובר על אלימות במשפחה?

אלונה זרזבסקי: מי שמתאים זה לפי המלצה של הרשות לשיקום האסיר.

אלונה זרזבסקי: הרשות לשיקום האסיר, במסגרת התכנית שהיא בונה לנושא השחרור, ממליצה אם הוא יהיה עם אזיק אלקטרוני או לא יהיה עם אזיק.

פנינה תמנו: על פי מה?

פנינה תמנו: על פי חומרת העבירה שהוא ישב עליה, אם הוא כבר לקח סכין וניסה לדקור אותה, לדוגמה?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל תשובה עכשיו על הרחבת עניין האזיקים האלקטרוניים.

עאידה תומא סלימאן: ההרחבה הזו היא לא אסיר שסיים את תקופת הישיבה שלו ולא עבר שיקום בתוך בית הסוהר ולא כלום.

עאידה תומא סלימאן: אתם משחררים כדי לדלל.

עאידה תומא סלימאן: בקשר לאלה, ה-250 הנוספים שיקבלו עכשיו, איך אתם תפעלו?

רונית זר: בואו נבהיר את סוגית השחרור.

רונית זר: היה שחרור מיוחד לתקופה של הקורונה.

רונית זר: בתקופה הזו של הקורונה היה שחרור מיוחד של חודש ימים לפני השחרור המלא.

רונית זר: בשחרור המיוחד הזה לא שוחררו אסירי האלימות במשפחה בשום מקרה, גם לא אסירים על עבירות מין ולא אסירים שיכולים להיות בעייתיים למשפחה.

רונית זר: במסגרת שחרור רגיל, יש שתי אופציות של שחרור - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני מדברת על שחרורי קורונה, מה שנקרא.

רונית זר: שחרורי קורונה – לא שוחרר אף אסיר על אלימות במשפחה, או שיש חשש לאלימות במשפחה.

פנינה תמנו: והשחרורים הרגילים, מי אזיקון אלקטרוני?

פנינה תמנו: באמת.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר עכשיו להיכנס ולפרוש את כל המשנה של - - -

רונית זר: לא שב"ס משחרר.

רונית זר: מי שמשחרר זו ועדת שחרורים או בית משפט.

רונית זר: שב"ס רק מוציא לפועל את השחרור.

רונית זר: ההחלטה על השחרור היא לא של שב"ס.

רונית זר: יכול להיות שוועדת שחרורים תמצא לנכון לשחרר אסיר על אלימות במשפחה, שזה דבר די נדיר יחסית.

רונית זר: לרוב, מי שישוחרר דרך ועדת שחרורים – לרוב – הוא אסיר שעבר טיפול מאוד אינטנסיבי.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שאלתי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני אמרתי שאני יודעת שזה לא שחרור רגיל, כי בשחרור רגיל צריך שיקום לפני היציאה, ופה זה לא המצב.

עאידה תומא סלימאן: שחרור רגיל, אף אחד לא יכול לעצור אותו.

רונית זר: צריך לקיים תהליך מאוד אינטנסיבי במחלקות טיפוליות אצלנו.

רונית זר: יש לנו פה ארבע מחלקות טיפוליות.

רונית זר: הטיפול שלנו הוא ארוך מאוד, למעלה משנה של טיפול מאוד אינטנסיבי, עם קבוצות לפני ועם טיפול אחר כך.

רונית זר: - - -הפנייה לגורמים.

רונית זר: אין שחרור - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להתקדם.

דוברת: אני חייבת להגיד לך, במיוחד על השיקום, שגם בשוטף, רוב אסירי האלימות במשפחה כנראה לא עוברים שיקום.

דוברת: זה נכון גם בקורונה, וזה נכון גם עכשיו.

פנינה תמנו: זה חשוב שייאמר לפרוטוקול.

פנינה תמנו: דברי למיקרופון, זה מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: חברים, לא.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיון חירום, לא בדיון שיפרוש עכשיו את כל המצב הרגיל.

פנינה תמנו: את יודעת מה הבעיה?

פנינה תמנו: הבעיה היא שרצח הוא רצח גם בשגרה וגם בחירום.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ידעתי את זה?

פנינה תמנו: אני יודעת שאת יודעת את זה, אבל בסוף זה משליך.

עאידה תומא סלימאן: בואי נתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים לנסות כמה שאפשר להקל על הנשים במצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו לא נתחיל לשנות מדיניות שהיא קבועה לימים רגילים.

עאידה תומא סלימאן: ברור שעושים את זה כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו צריך למצוא פתרונות לנשים שנמצאות בסיכון.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לארגון משפחות נרצחים ונרצחות.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין רותי אלדר.

עאידה תומא סלימאן: את אתנו?

פנינה תמנו: היו"ר על הקו, לרה צינמן.

עאידה תומא סלימאן: לרה, את אתנו?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

לרה צינמן: כן, אני אתכם.

לרה צינמן: אני רוצה להתחבר לכל מה שנאמר פה לגבי הביקורת על השב"ס והמשטרה, והפלונטר שקיים לגבי נפגעי עבירה בקשר ביניהם.

לרה צינמן: נאמר כאן שהיה קוד מנ"ע לנפגעת העבירה, אבל אפילו מניסיון עם קורבנות רצח, אני יודעת כמה משפחות מתקשות בשימוש במערכת מנ"ע, ועוד כמה וכמה כשמדובר בנפגעת באלימות במשפחה.

לרה צינמן: אני בטוחה שלא היה לה שמץ של מושג על זה שהיא חתמה על הטופס לשימוש במערכת מנ"ע, לא השתמשה בה אף פעם.

לרה צינמן: זה שהשב"ס והמשטרה סומכים על זה שנפגעת עבירה תקבל את המידע הזה, זה פשוט בלתי סביר.

לרה צינמן: אני רוצה להתייחס גם לנושא של שחרור מינהלי.

לרה צינמן: אני הייתי בדיון בוועדת הפנים כשהוחלט על שחרור מינהלי, וכאבתי את הסוגיה הזאת מאוד.

לרה צינמן: נאמר בקלי קלות: אסירים עד ארבע שנות מאסר – אומנם החריגו רוצחים עם תקופות מאסר ארוכות יותר, אבל הנה, עובדה ששחרור מינהלי גרם לרצח.

לרה צינמן: בשחרור מינהלי הוא לא נעמד בפני ועדת שחרורים, לא עבר בדיקת מסוכנות, לא הוצא שום מעקב, שום טיפול בכלא.

לרה צינמן: פצצה מתקתקת שוחררה לבית ולרצח.

לרה צינמן: אני חושבת שהמשרד לביטחון פנים והשב"ס צריכים לשקול לבדוק מיהם האסירים ששוחררו כבר שחרור מינהלי, אולי עוד פצצות מתקתקות שהורשעו בעבירות אלמ"ב שוחררו.

לרה צינמן: אומנם זו הצעת חוק שהצענו כבר בכנסת ה-20, אנחנו מציעים מעקב אחרי מורשעים שמשתחררים, והם לא ריצו את העונש.

לרה צינמן: למה הוא קיים רק לגבי עברייני מין?

לרה צינמן: זה נשגב מבינתנו.

לרה צינמן: למה רק הם נחשבים למסוכנים ולרצידיוויסטים, ואלה שהורשעו על אלימות במשפחה ורוצחים הם אנשים נחמדים, אפשר לשחרר אותם, לא לעקוב, לא לפקח ולא לטפל?

לרה צינמן: הכאב הוא גדול מאוד על המשפחה והילדים.

לרה צינמן: אנחנו מכירים כל כך הרבה יתומים.

לרה צינמן: מאות יתומי רצח שלא זוכים לקמצוץ של אותו מעמד וטיפול שזוכים לו יתומי צה"ל, יתומי פעולות איבה.

לרה צינמן: אנחנו אחרי יום הזיכרון, והיתומים האלה לא מרגישים שהם זוכים לאיזשהו מעמד וסיוע מהמדינה.

לרה צינמן: את זה גם כן יש לשאול.

עאידה תומא סלימאן: תודה לרה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת למאיה הרצברג אלון מלשכת עורכי הדין.

עאידה תומא סלימאן: אחריה, פאר לי ממנוע לשינוי חברתי.

פנינה תמנו: גברתי, רק הערה, אולי הצעה לדיון הבא.

פנינה תמנו: אני חושבת שעלינו פה על פרצה שהיא מאוד משמעותית לגבי נשים שלא מבינות עברית, או שמבחינה כלכלית אין להם מחשבים, על מנ"ע.

פנינה תמנו: אי אפשר לצפות מאישה שהיא תשב בכל יום על מערכת מנ"ע ותבדוק.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה מאיה.

מאיה הרצברג אלון: שלום לכם.

מאיה הרצברג אלון: בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אני רציתי לעדכן לגבי הפעולות שנעשו בלשכת עורכי הדין כדי לסייע ולהפחית את האלימות במשפחה בתקופה הזאת.

מאיה הרצברג אלון: כמובן שהעובדה שמרכזי הקשר לא פעילים ולא מתקיימים מפגשים בין ילדים להורים בתקופה הזאת לא מקלה על רמת המתח במשפחות, והיינו שמחים שמרכזי הקשר יחזרו לפעילות – לא מקוונות, אלא פעילות אמיתית – במהרה.

מאיה הרצברג אלון: בנוסף לזה, רציתי לעדכן שאנחנו קידמנו אפשרות לפתוח תיקי יישוב סכסוך באופן מקוון בתקופה הזאת לצורך הליכים - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא שומעת אותך טוב.

עאידה תומא סלימאן: מה פיתחתם?

עאידה תומא סלימאן: מה קידמתם?

מאיה הרצברג אלון: אני אומרת שבגלל שמערכת בתי המשפט נכנסה למתכונת חירום, לשכת עורכי הדין פעלה לאפשר פתיחת הליכי יישוב סכסוך בין בני זוג לצורך הליכים דחופים באופן מקוון.

מאיה הרצברג אלון: הדבר הזה התאפשר כבר בתחילת המשבר.

מאיה הרצברג אלון: בנוסף לזה, אנחנו פעלנו כדי לאפשר גם בתקופת הסגר העברת קטינים בין הורים בזמני השהות שלהם גם כאשר היו הוראות סגר מלאות.

מאיה הרצברג אלון: בנוסף, הקמנו קו חם של עורכי דין לדיני משפחה שזמינים חמישה ימים בשבוע לכל פנייה של כל אזרח או אזרחית בכל נושא דחוף בדיני משפחה, לרבות אלימות במשפחה.

מאיה הרצברג אלון: הקו הזה פעיל לאורך כל התקופה במטרה לסייע, לתת אוזן קשבת וייעוץ ראשוני לאנשים שנפגעים מאלימות במשפחה.

מאיה הרצברג אלון: אני רוצה להזכיר בדיון הזה שאלימות במשפחה כוללת גם אלימות נגד נשים, קטינים, קשישים וגברים.

מאיה הרצברג אלון: אנחנו מקבלים מכולם פניות בנושאים האלה.

מאיה הרצברג אלון: הדבר האחרון שרציתי לעדכן, שאנחנו זיהינו שיקשה מאוד על ההישרדות בתקופה הזאת למשפחות שנמצאות במצב של אם יחידנית או במצב של פירוד, וזה העניין של ביטוח לאומי, שלא מאפשר לקבל גם קצבת מזונות וקצבת חל"ת, קצבת אבטלה, לאימהות שזכאיות לקבל קצבת מזונות וגם קצבת חל"ת, שהוצאו לחל"ת.

מאיה הרצברג אלון: הן צריכות לבחור את אחת הקצבאות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירות את הבעיה.

מאיה הרצברג אלון: הדבר הזה כרגע נמצא ביוזמת חקיקה כדי לאפשר חריג בתקופת הקורונה, שאימהות לא יצטרכו לבחור בין הקצבאות, אלא יוכלו לקבל את שתיהן.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אנחנו מכירות את הבעיה, וכבר הייתה המלצה של הוועדה בנושא לשינוי חקיקתי, שנשלחה גם לשר וגם לביטוח הלאומי וגם לראש הממשלה.

מאיה הרצברג אלון: יש כבר הצעת חוק כזו, והיא בשלבים מתקדמים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחת: את מדברת על קו סיוע.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם נתונים כמה פניות היו לכם?

מאיה הרצברג אלון: לא.

מאיה הרצברג אלון: מאחר וקיבלתי הזמנה לדיון הזה ביום שישי, לא הספקתי לקבל נתונים, אבל אני מוכנה לבדוק ולהעביר לגברתי את הנתונים לגבי מספר הפניות.

עאידה תומא סלימאן: ואולי עם פילוח של סוג הפניות.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לפאר לי שחר ממנוע לשינוי חברתי.

פאר לי שחר: אני מייצגת את מועצת נשים לביטחון אזרחי.

פאר לי שחר: קודם כל, כמה תשובות לדברים שאתם שאלתם בוועדה.

פאר לי שחר: כבוד יושבת-הראש, עאידה סולימאן, את ביקשת נתון לגבי העלייה במספר מקרי האלימות מחגי מויאל.

פאר לי שחר: לפי הנתונים של המשרד לביטחון פנים, חלה עלייה של 31% מאז תחילת משבר הקורונה ועד היום באלימות במשפחה.

פאר לי שחר: זה מתקרב ל-6,000 מקרים של אלימות במשפחה.

פאר לי שחר: כאן אנחנו לא כוללים את האלימות ואת סכסוכי השכנים, ששם חלה עלייה של 90%.

פאר לי שחר: כלומר, אנחנו מדברים על מספרים שלא היינו עדים להם קודם.

עאידה תומא סלימאן: צריך להיות גם זהירות בדיבורים שלנו, כי אלה התלונות שהגיעו למשטרה, זה לא מה שנמצא באמת בשטח.

עאידה תומא סלימאן: בשטח זה הרבה יותר.

פאר לי שחר: זה נכון.

פאר לי שחר: אני מדברת רק על ההודעות של המשרד לביטחון פנים על הנתונים שהגיעו אליהם.

פאר לי שחר: אנחנו צריכים להדגיש, כשאנחנו מדברים על המקרים הקשים האלה, של נשים שבורחות על נפשן – הגיעו למנל"א, הארגון שאני עובדת אתו, המועצה שאני עובדת אתה, וגם אליי אישית, מקרים של נשים שברחו על נפשן מהבית, התקשרו למוסדות כדי שיקבלו אותן, ואמרו להן: רגע, אתן צריכות קודם כל בידוד של שבועיים.

פאר לי שחר: אז היום אומרים לנו שמהיום יפעל מקום שיקלוט רק את הנשים האלה, זה ייקרא מלון קורונה.

פאר לי שחר: כמה מקומות יש שם?

פאר לי שחר: כמה אנשים יהיו שם?

פאר לי שחר: האם תהיה שם הגנה מספקת על אותן נשים שמגיעות לשם?

פאר לי שחר: מה המידע שמועבר לציבור, כי חוץ מאשר הידיעה בוועדה על פתיחת המקום הזה, עד כמה זה ידוע לאותן נשים שנמצאות בבתיהן בסכנת מוות לא אחת, שקיים כזה מקום שהן יכולות להגיע אליו?

עאידה תומא סלימאן: פאר לי, אני חושבת שנשים כאלה שמחפשות מקום יפנו לארגוני נשים או ללשכות רווחה, ואלה כן יודעים.

פאר לי שחר: הנשים האלה פנו, אבל אמרו להן אין לנו מקום לתת לכן.

פאר לי שחר: אין לנו תשובה, בגלל שמדובר בימי קורונה, אי אפשר לקלוט אתכם במקלטים.

פאר לי שחר: עכשיו תלכו לחפש את עצמכן, תלכו למצוא מה לעשות.

פאר לי שחר: זה מה שהן קיבלו, לכן הן הגיעו אלינו, הן לא ידעו מה לעשות עם זה.

פאר לי שחר: אני רוצה להגיע לדבר נוסף.

פאר לי שחר: אחד הדברים שנראו בעקבות רצח כרמלה בוחבוט בשנת 1995 היה שברגע ששכן יודע על איזושהי סכנה, לא על קיום פשע – החוק היום מחייב להודיע ברגע שקיים פשע.

פאר לי שחר: ברגע שאתה יודע על חשש, ההמלצה אז הייתה להודיע לרשויות.

פאר לי שחר: זה לא נחקק בחוק, ולכן זה לא נעשה.

פאר לי שחר: אם היו מחייבים את כל האנשים סביב - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: פאר, אל תפתחי עכשיו דיון שהוא בימים הרגילים.

עאידה תומא סלימאן: בואי נתמקד במצב הקיים, כי יש לי הרבה מה להגיד על זה, לתת לכל אדם לדווח על חששות שיש לו על השכנים.

עאידה תומא סלימאן: יש דיון רחב מאוד אם הנשים אחראיות על עצמן, אם יש להם את הזכות שלא יקבעו להן דברים, זה דיון פילוסופי.

פאר לי שחר: שאלה נוספת שעולה בקשר לשיפוי למקלטים לנשים מוכות, ובזה אני מעבירה את ההודעה, הרצון של רות רזניק, שרוצה לדעת מה נעשה עם 50 מיליון שקל שאמרו שיוקצו למקלטים לנשים מוכות.

פאר לי שחר: מה עלה בגורל הסכום הזה?

עאידה תומא סלימאן: לא נאמר 50 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: אתם דוחפים אותי עכשיו להיות המגינה, הדוברת של הממשלה, דבר שאני ממש לא עושה.

עאידה תומא סלימאן: 50 מיליון היו צריכים להיות מוקצים לא למקלטים, אלא לתכנית לאומית למאבק באלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, הם לא הוקצו כולם.

פאר לי שחר: אז הנה, קיבלנו תשובה.

פאר לי שחר: אז קיבלנו תשובה, לא הוקצו.

פאר לי שחר: צריך לבוא אליהם בפנייה: איפה הכסף הזה?

עאידה תומא סלימאן: לא הוקצו כולם.

עאידה תומא סלימאן: כולם.

עאידה תומא סלימאן: כולם.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, היו הקצאות שאנחנו לא מרוצות מהן.

פאר לי שחר: דבר אחרון, בקשר למה שאתן העליתן, להודיע לנשים שנמצאות בסכנת רצח שבעליהן משתחררים, שההודעה הראשונה חייבת להינתן לאישה, רק אחר כך למשטרה, למשרד הרווחה, למי שלא יהיה.

פנינה תמנו: צודקת.

פנינה תמנו: את צודקת לגמרי.

פנינה תמנו: לכן לא ברור למה להערים קשיים בכל השרשרת הזאת, זה הדבר הראשון שהיה צריך לעדכן אותה.

פאר לי שחר: למה להציק להם?

פאר לי שחר: למה להציק להם?

פאר לי שחר: הם באמת עסוקים מדי.

פאר לי שחר: זהו, מה שהיה לי לומר לעכשיו.

פאר לי שחר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אורית סוליציאנו, את עדיין אתנו?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

פנינה תמנו: אני יכולה להגיד משהו כהערת ביניים?

פנינה תמנו: אני רוצה להצדיע לכל הנשים האלה שנמצאות כל הזמן בוועדות בנושאים האלה ובכל זירה ציבורית.

פנינה תמנו: זה לא מובן מאליו.

פנינה תמנו: אני רואה אותן, וזה מדהים בעיני.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: זאת הייתה הערת הביניים האחרונה שלך, לא?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה אורית.

אורית סוליציאנו: אני רציתי להציף שתי בעיות, דווקא מהאוכלוסייה החרדית והערבית.

אורית סוליציאנו: כשמרכזי הסיוע שלנו מטפלים בתחום האלימות במשפחה, ממש מקרים קונקרטיים, בין אם אלה ימי קורונה ובין בימים רגילים, אבל בתקופת הקורונה הצורך הזה זועק.

אורית סוליציאנו: משפחות עם הרבה מאוד ילדים – היה לנו עכשיו מקרה בחברה הבדואית, אישה עם שמונה ילדים, וגם משפחות חרדיות עם הרבה מאוד ילדים, שיש בעל אלים בתוך הבית, הן לא יכולות להגיע עם כל הילדים האלו למקלטים, זה לא ריאלי וזה לא מצליח.

אורית סוליציאנו: אחד מהדברים שעלו מהשטח, אם המשטרה יכולה להרחיק את הבעל הפוגע בתקופה הזו, כי זה פשוט מצב בלתי אפשרי, אי אפשר להוציא כל כך הרבה ילדים מהבית.

אורית סוליציאנו: גם המקלט שויצ"ו פתחו, אני מתארת לעצמי שהוא לא יכול לקבל משפחות, בין אם בדואיות ובין אם חרדיות, שלא ירצו בהכרח להגיע לשם עם כל כך הרבה ילדים.

פנינה תמנו: אבל המדינה יכלה להחזיק 200 דירות או 100 דירות.

פנינה תמנו: בזמנו עלה, גברתי היושבת-ראש, הצורך שהמדינה תיקח דיור ציבורי, כ-100 דירות - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זה דיור ציבורי?

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

פנינה תמנו: רגע, עאידה.

פנינה תמנו: בסוף לא כולן יכולות להגיע למקלט.

פנינה תמנו: דיברנו על זה בהקשר של אימהות למתבגרים, ואנחנו יודעים שיש את הבעיה הזה.

פנינה תמנו: אם הן לא יכולות להגיע למקלט, שהמדינה תיקח דירה ותיתן לנשים – אם זה מרובות ילדים, לנשים שלא יכולות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: האישה והילדים יישארו בבית, והגבר האלים יוצא או למלונית של קורונה - - -

פנינה תמנו: באמת?

פנינה תמנו: וזה יכול להיות בכפר ערבי?

פנינה תמנו: תגידי לי אם זה אפשרי.

פנינה תמנו: הוא לא יחזור?

פנינה תמנו: זו לא תהיה סכנה?

עאידה תומא סלימאן: אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: אם שמים - - -

פנינה תמנו: ואם האישה אומרת אני לא נשארת פה?

פנינה תמנו: היא אומרת: אני רוצה לצאת מפה.

עאידה תומא סלימאן: למה את מתווכחת עם - - -

פנינה תמנו: כי אני חושבת שצריך לאפשר את זה.

פנינה תמנו: אי אפשר להגיד שאם אין מקום במקלט, אין פתרון.

פנינה תמנו: שיביאו להן דירות של הדיור הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא מדובר על כך שאין מקום במקלט.

עאידה תומא סלימאן: מדובר על כך שלא מקבלים עם שמונה ילדים, עם שבעה ילדים.

עאידה תומא סלימאן: אז משאירים אותה בבית ומכניסים אותו לבידוד.

פנינה תמנו: זה במקרה שהיא יכולה להישאר, אבל יש מקרים שהיא לא יכולה.

פנינה תמנו: אנחנו לא מתווכחות, אנחנו מפרות את הדיון.

פנינה תמנו: אני אומרת לך, זה במקרים שהיא לא יכולה להישאר בבית.

פנינה תמנו: יש נשים - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד מהפתרונות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אורית.

אורית סוליציאנו: אני מעלה דברים שעולים אצלנו בשטח, ואני רוצה לקבל תשובה, כי הדבר הזה בתקופת הקורונה הופך להיות בלתי נסבל.

אורית סוליציאנו: אומנם יש יותר הקלות היום, אבל יש פניות למרכזי הסיוע שלנו.

אורית סוליציאנו: יש עלייה גדולה גם במרכז של הנשים הדתיות, גם נשים נגד אלימות שנמצאות עכשיו בישיבה, גם על אלימות במשפחה וגם על אלימות מינית.

אורית סוליציאנו: אני מתייחסת לנושא של אלימות במשפחה ולמצוקה שאנחנו מרגישות, שהדברים האלה ילכו ויחריפו, ואני לא יודעת לאן הם יגיעו.

אורית סוליציאנו: אז כדי שלא יהיה דיון מה קרה כשמישהי נרצחה, האם המשטרה יכולה להוציא צווי הרחקה מידיים כשהגבר הוא אלים ואי אפשר במשפחות מרובות ילדים להוציא אותם?

אורית סוליציאנו: זאת שאלה לטווח המידי, וברור שעולה ביתר שאת לטווח הארוך להקים מקלטים או למצוא פתרונות ייעודיים למשפחות מרובות ילדים שלא ילכו לשום מקום.

אורית סוליציאנו: בחברה הבדואית, לאן הם ילכו? הם לא ילכו לשום מקום.

ינון אזולאי: אגב, בתקופת קורונה אמר חגי שיש מלוניות.

ינון אזולאי: המלוניות האלה לא נותנות לכם מענה?

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה שאלתי אם הם יודעים עליהם.

ינון אזולאי: לא קיבלנו על זה תשובה.

ינון אזולאי: הרי יש מלוניות, לפי מה שאמר חגי בתחילת דבריו, שלשם מפנים את הנשים עם הילדים שלהן.

ינון אזולאי: השאלה אם אתם מודעים לזה, או לא מודעים לזה?

ינון אזולאי: את שומעת?

אורית סוליציאנו: קשה לי לשמוע.

אורית סוליציאנו: עוד פעם.

ינון אזולאי: אמר חגי בתחילת הדיון שיש מלוניות שמיועדות לתקופת הקורונה.

ינון אזולאי: האם אתן מודעות לזה?

ינון אזולאי: האם הארגונים מודעים לזה?

ינון אזולאי: האם מפנים לשם?

אורית סוליציאנו: ברור, אבל אישה בדואית כזו לא תלך למלון קורונה.

אורית סוליציאנו: אז במקרה הספציפי אני חייבת לציין שהיה פתרון לטובת משטרת ישראל, שפשוט שמו שמירה ליד הבית.

אורית סוליציאנו: הפתרון צריך להיות לאפשר לה מקום שהיא תוכל - - -

ינון אזולאי: זה גם לא הכי נעים לאישה, שתהיה לה שמירה ליד הבית.

ינון אזולאי: זה לא הפתרון.

אורית סוליציאנו: זה פתרון נקודתי, זה לא פתרון שיכול להחזיק.

אורית סוליציאנו: ובחברה החרדית, ללכת למלון רגיל עם כל כך הרבה ילדים, זה לא היה מעשי.

אורית סוליציאנו: לכן אני שואלת אם אפשר - - -

ינון אזולאי: ראינו את הפתרונות שם.

ינון אזולאי: אם הם באמת נתנו לזה פתרון – ראינו את הפתרונות של מבודדי קורונה מהמגזר החרדי שכן הלכו עם מספר רב של ילדים והשתדלו לדאוג לצרכים שלהם.

ינון אזולאי: באוכלוסייה הבדואית, באמת שאני לא יודע לענות אם הם יעשו את זה או לא, אבל במגזר החרדי ראינו את הפתרונות האלה שהיו בקורונה, משפחה שזקוקה לבידוד.

ינון אזולאי: לכן אני חושב שאם ייתנו את המענה שם, אנחנו יכולים להיות יחסית רגועים.

ינון אזולאי: המענה הכי טוב, כמו שאמרה היושבת-ראש, זה להוציא את הבעל.

ינון אזולאי: זה הדבר הכי טוב.

פנינה תמנו: עוד מעט יגידו לנו שהמענה הכי טוב זה להיות אישה שמביאה רק שני ילדים.

עאידה תומא סלימאן: תעשו לי טובה, בואו נתקדם.

עאידה תומא סלימאן: זה לא הולך לשום מקום.

עאידה תומא סלימאן: להתווכח עכשיו מה האישה תחליט באותו רגע – צריך לתת לה כמה אופציות.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אנחנו בודקים איזה אופציות קיימות.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, לנשים קשה לצאת כאשר הן בעצמן חולות קורונה, יש חלק מהנשים שקשה להן להיות מבודדות מחוץ לבית.

עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי טיפלתי במקרים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: להגיד על אלימות באמצע הקורונה שהיא תצא, זה יקשה עליה יותר.

עאידה תומא סלימאן: צריך לתת את כל האופציות ואת כל האפשרויות ולמצוא מה מתאים ביותר למקרה הספציפי.

עאידה תומא סלימאן: ואת זה לא עושים בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נבחר מה יותר טוב, אבל אנחנו צריכות לדאוג שהגורמים המקצועיים ייתנו את כל הפתרונות האפשריים.

עאידה תומא סלימאן: יאפשרו מתן וריאציות שונות של פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, עד עכשיו אני לא שמעתי.

עאידה תומא סלימאן: חודש וחצי היו צריכים לטפל בהקמת מקלט, אבל לפתוח בתי מלון כדי לקבל אנשים שחוזרים מחו"ל – יכלו לעשות את זה בן רגע.

עאידה תומא סלימאן: בן רגע עשו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לפתוח מקלט קורונה לקח חודש וחצי.

עאידה תומא סלימאן: חודש וחצי לקח.

מיכל חנוך אחדות: חברת הכנסת עאידה תומא, אני יכולה להגיד?

עאידה תומא סלימאן: שנייה מיכל, אני לא ביקשתי תגובה.

עאידה תומא סלימאן: מותר לי לפעמים גם כן להתעצבן ולהגיד משהו מתוך הלב.

עאידה תומא סלימאן: מותר לפעמים.

עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו חושבים שהבירוקרטיה שסובבת את הפתרונות – לא מבינים שהבירוקרטיה הזו גורמת לעוד סבל ועוד סבל מתמשך בלי פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול את חגי שאלה.

עאידה תומא סלימאן: לפני שבועיים, כשקיימנו את הדיון על האלימות, אנחנו דיברנו על פתרונות ועל המצב של הנשים בנגב, במיוחד כאשר המשטרה הגיעה ואמרה שיש עליה של כ-60% שם.

עאידה תומא סלימאן: להבדיל מכל המקומות, שם הייתה עלייה שכבר רשומה אצל המשטרה בענייני אלימות.

עאידה תומא סלימאן: היום, בנוסף למצב הזה, יש מצב שבחורה וברהט יש התפרצות של המגיפה של הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: בחורה יש את אחוז ההדבקה הכי גדול במדינה מתחילת המשבר עד היום.

עאידה תומא סלימאן: יש מעל 120 מקרים של חולים או מודבקים.

עאידה תומא סלימאן: האם קיימתם איזשהו דיון חירום שאוסף את שני הנתונים האלה ואומר איך אנחנו מתכוננים למצב כזה?

עאידה תומא סלימאן: נתון של עלייה באלימות ונתון של עלייה בהדבקה?

חגי מויאל: לא, אם לומר את האמת, לא קיימנו דיון ספציפי בנושא של היישובים הבדואיים עם הקורונה.

חגי מויאל: ההיערכות שלנו היא היערכות כללית, היא נותנת מענה גם לאוכלוסייה הבדואית בנגב וגם לאחרים.

חגי מויאל: אבל לא מיקדנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע שזה לא נותן מענה.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע טוב מכולם, כי אני יודעת מה אתה יודע על החברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת איך אתה עובד, ואתה יודע שזה לא עונה.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע ששם צריך היערכות מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו פונה למשרד ומבקשת קיום דיון חירום במשרד הרווחה שיענה על הנושא של מצב הקורונה ומצב הרווחה בקשר לאלימות, אבל גם לנושאים אחרים והיערכות מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: בזמן שהמדינה יוצאת מהסגר, יש מוקד של התפרצות קורונה שמסכן את חיי בני האדם, ואתם חייבים להיערך בהתאם.

עאידה תומא סלימאן: היום אני פונה גם לשר וגם למנכ"ל בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנטע לוי מ"איתך-מעכי".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

נטע לוי: תודה עאידה.

נטע לוי: אני רוצה להעלות שתי נקודות, קודם כל, בהמשך הדברים של לרה, בשם קואליציית האקדח על שולחן המטבח.

נטע לוי: אחת שעלתה בדיון לפני כשבועיים על הנושא של העברת המידע בין משרד הרווחה לרשויות למתן רישיונות הנשק.

נטע לוי: האם מתקיים מעבר המידע הזה?

נטע לוי: כי אנחנו לא הצלחנו לקבל מידע על כך.

נטע לוי: זאת סוגיה שנראית משמעותית.

נטע לוי: הדבר הנוסף שעבר תזכיר חוק, בעניין הארכה אוטומטית של רישיונות.

נטע לוי: רלה הביעה בפני משרד המשפטים את החשש מפני הארכת הרישיונות האוטומטית בעניין של רישיונות של כלי נשק.

נטע לוי: אנחנו נשמח מאוד לקבל מענה על זה כדי למנוע את ההארכה האוטומטית.

נטע לוי: נושא שני, נושא היועצות לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות.

נטע לוי: בעקבות הבג"ץ והחזרה של כל המגזר הציבורי לעבודה, היועצות חזרו לעבודה, אבל עדיין לא נכללות במסגרת הדיונים על תכניות ההיערכות לחזרה לשגרה ברשויות המקומיות.

נטע לוי: המידע הוא מתוך האיגוד של היועצות.

נטע לוי: זה משהו שנדרש לו מענה ממשרד הפנים.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי בעניין היועצות, הן יכולות להצטרף לכל דיון שקיים בתוך המועצה.

פנינה תמנו: הן צריכות להיות נשים מספיק חזקות בשביל לדרוש את זה.

נטע לוי: היועצות אומרת שמה שקרה, מכיוון שהן לא הוגדרו כעובדות חיוניות והוחזרו רק בשבוע שעבר, כשבפועל בהרבה רשויות לא הוחזרו עד עכשיו, הן לא שותפו, וזה בניגוד לחובה הסטטוטורית.

נטע לוי: זאת אומרת שכרגע שיועצת שהיא מאוד אקטיבית דורשת שהיא כן תיכלל ולתת את האינפוט שלה, אבל זה ידרוש ממנה פעולה אקטיבית אסרטיבית במיוחד, וחובת ההיוועצות אתה היא חובה סטטוטורית.

נטע לוי: היועצות לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות זה אחד המנגנונים למניעת אלימות כלפי נשים ברשויות.

נטע לוי: שוב, כאן עולה העניין שהן תפקיד חיוני בשעת שגרה וחירום.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: רינת חכים, את אתנו?

הילית בן צבי: רינת איננה, אבל אני מייצגת את מרכז המועצות האזוריות, הילית בן צבי, מנהלת היחידה לקידום שוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: יש משהו שרצית להעלות?

הילית בן צבי: לא.

הילית בן צבי: אני רוצה לחזק את דבריה של נטע.

הילית בן צבי: אנחנו נצטרך עזרה, לא כל המועצות האזוריות - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה בעניין.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה בעניין.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו פנינו בעניין העובדים הסוציאליים ופסיכולוגים חינוכיים, וזה עזר והזיז את המערכת.

עאידה תומא סלימאן: הם הוחרגו והוחזרו לעבודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נטפל גם בזה.

הילית בן צבי: אני מודה לך מאוד.

הילית בן צבי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מא.ס.ף, ארגון סיוע לפליטים, שרי?

שרי אורים: נעים מאוד, שרי, אני מנהלת את המחלקה הפסיכו-סוציאלית בארגון א.ס.ף, ארגון סיוע לפליטים ומבקשי מקלט.

שרי אורים: אני רוצה להביא לדיון אוכלוסייה נוספת, שקופה ומודרת, שלא התייחסנו אליה עד עכשיו, אלו הנשים מבקשות המקלט.

שרי אורים: אנחנו בא.ס.ף רואות בשבועות האחרונים עלייה דרמטית בפניות של נשים בעקבות אלימות במשפחה.

שרי אורים: אני יכולה להגיד שזה מה שאני מתעסקת בו הרבה מהזמן, כולל הוצאה של נשים למקלט.

שרי אורים: אני רוצה להגיד שני דברים עיקריים: השירות היחיד שפתוח לנשים מבקשות מקלט בהקשר של אלימות זה מקלטים לנשים מוכות.

שרי אורים: תחנות למניעת אלימות במשפחה לא פתוחות עבורן, השירותים, גם הקו השקט, לא מונגש שפתית עבורן.

שרי אורים: אני רוצה להגיד שלא יכולה להיות מציאות שבה הפתרון היחיד לאישה שסובלת מאלימות הוא יציאה למקלט.

שרי אורים: יש צורך דחוף לפתח מענים בתוך הקהילה, שהם מענים שמונגשים שפתית.

שרי אורים: אני פונה אליכם ולמשרד הרווחה ושואלת: מה יכולה לעשות אישה שהיא מבקשת מקלט שדוברת, לצורך העניין, תיגריניה ולא ערבית כשגם הקו השקט לא מונגש לה, גם התחנות למניעת אלימות במשפחה לא פתוחות בפניה, והאופציה היחידה, שגם לא תמיד מונגשת שפתית, היא מקלט, שזה לא תמיד הפתרון לנשים שסובלות מאלימות, בטח לא בקבוצה של נשים מבקשות מקלט, שיציאה מהבית יכולה להיות הרבה פעמים מאוד מורכבת כי יש פה סיפור קהילתי, שאני מאמינה שכולן מבינות אותו, ושהוא מייצר מציאות יותר מורכבת בתוך זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להעלות עוד קבוצה שלא דובר עליה היום, נשים שבגלל חוק האזרחות ואי מתן איחוד משפחות להן, נשים פלסטיניות שנשואות לאזרחי המדינה ואין להן ישיבת קבע, הן גם לא מקבלות את הסיוע הדרוש להן, במיוחד בימים האלה, בימי קורונה, כאשר הן מפחדות לפנות, גם בגלל הסטטוס שלהן והן מפחדות שירחיקו אותן אם הן שוהות בצורה בלתי חוקית, כאשר החוק מונע מהן להיות עם בני הזוג או המשפחה או הילדים.

פנינה תמנו: מה סדר הגודל?

פנינה תמנו: מה מספר הנשים האלה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת.

עאידה תומא סלימאן: משהו בסביבות אלפים, אם אני לא טועה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אלפים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם את הדיון.

פאר לי שחר: אולי לפני שאת מסכמת, אם מותר לי עוד משפט אחד?

פאר לי שחר: אם אפשר, עוד משפט אחד לפני הסיכום?

פאר לי שחר: זאת פאר לי.

פאר לי שחר: בקשר לנשים מהגרות עבודה.

פאר לי שחר: הבעיה הבסיסית באוכלוסייה הזו – ואני רואה אותה בדרום תל אביב – אין להם מה לאכול.

פאר לי שחר: אנשים לא מעסיקים אותם, לא מכניסים אותם לבתים.

פאר לי שחר: אמרו להם תבואו אחרי הקורונה.

פאר לי שחר: השאלה אם יש לנו כחברה איזושהי תשובה לתת להם, כי מדובר באימהות לילדים על סף - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזו הבעיה, ודנו בזה בישיבות אחרות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם המועצות המקומיות וגם הממשלה כבר דיברו על הצורך בחלוקת מזון וסלי מזון.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לטפל בזה אחר כך, לבדוק מה קורה עם זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה שאנחנו כועסים תוך הדיון ומנסים להוציא תשובות ברורות, זה לא אומר שאנחנו לא מעריכים את העבודה של הרשויות והניסיון של העובדים עצמם של המשרדים לענות על הצרכים הקיימים – אם אלו עובדים סוציאליים, ואם אלו אנשים שנמצאים בפיקוח, ואם אלו אנשים שנמצאים בדרגים של המשרדים השונים.

עאידה תומא סלימאן: הכעס האמיתי שלנו הוא על המדיניות הכללית.

עאידה תומא סלימאן: הכעס שלי – אני אדבר בשם עצמי כיושבת-ראש הוועדה – הוא על המדיניות המסורבלת, שלפעמים אי אפשר לקבל תשובה ברורה כי לפעמים הבירוקרטיה הסובבת את מתן הפתרונות לא מבינה את הצורך בתזוזה מידית.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים זה מרגיש שיש איזשהו יצור גדול, מסורבל, איטי, שלא מצליח לענות על הצרכים בצורה המהירה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשאבים שמפנים לפתרון בעיות כאלה מעידים על כך שעדיין שנושאים של אלימות, ואלימות נגד נשים, עדיין לא נמצאים במעלה הסולם בנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שחלק מהמשתתפות עדיין משתתפות בדיון ויש רעש.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאוד שאתן מקשיבות לסיכום, כי בסופו של דבר זה מה שאנחנו נעקוב אחריו.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שהיום נפתח מקלט הקורונה לנשים נפגעות אלימות, ואני יודעת שזה היה תלוי בהוצאת מכרז והסכמים וכולי.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני מבקרת עכשיו, שברגעים של חירום, אני ראיתי איך הממשלה הייתה מוכנה לקבל החלטות שלא תואמות ממש את החקיקה הקיימת במדינה בנושאים מסוימים, במיוחד בזכויות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אז כן היו יכולים לקבל גם תקש"חים שמגמישים את הפרוצדורות שקיימות כדי לאפשר מענה מהיר יותר למקרים של חיים ומוות כמו באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה ונדרוש מהמשטרה ומהמשרד לבט"פ לספק לנו תשובה ברורה מאוד: האם ידעו על שחרור הרוצח שרצח את אשתו מסטוואל?

עאידה תומא סלימאן: מה נעשה בנושא הזה?

עאידה תומא סלימאן: למשרד הרווחה, לדעת אם עודכנו בזמן והאם עדכנו את האישה והסבירו לה באיזו רמת סיכון היא נמצאת?

עאידה תומא סלימאן: האם האישה, לאחר שעודכנו, נכללה ברשימת הנשים שנמצאות בסיכון גבוהה, שהמשטרה אמרה שהיא עוקבת אחרי המצב שלהן?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה דיווח כמה נשים כאלה מוגדרות היום במדינת ישראל, ומה המשטרה והרווחה עושים כדי להגן על הנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם כן שתדווחו בעניין העלייה בפניות גם למשרד הרווחה וגם למשרד הבט"פ על עליות משמעותיות שהוגדרו כמשמעותיות.

עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי שהרווחה יודעת שבמשטרה העלייה היא 20%, מישהו אחר אמר שזה 30%.

עאידה תומא סלימאן: בדיון הקודם כבר הייתה עלייה במקומות מסוימים יותר.

עאידה תומא סלימאן: פעם אחת ולתמיד נרצה סטטיסטיקה ברורה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין השיפוי למקלטים – אנחנו מעבירים ביקורת קשה מאוד גם על האוצר וגם על הממשלה, גם על משרד הרווחה, על השיפוי הזעום של 12,000 שקל, או אפילו 15,000 שקל למקלטים על חודש וחצי.

עאידה תומא סלימאן: בעיני, זה לא מכסה את ההוצאות שהמקלטים היו צריכים להוציא כדי לאפשר שהייה מוגנת ומועילה בזמן הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבקשים להעלות את הסכום הזה ולקבוע עוד סכום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבקשים להבין איפה עומד העניין של הארכה של רישיונות הנשק באופן אוטומטי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר הזהרנו – אני כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, וגם בתחילת הקדנציה הזו, טיפלתי בנושא הזה, הזהרתי מכל הנושא של נשיאת נשק במרחב הציבורי, ורישיונות בהקלה לנשיאת נשק.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שוב כדי להתריע ולבקש לדעת מה קורה בנושא הזה, ולדרוש הפסקת הארכת רישיונות הנשק באופן אוטומטי.

עאידה תומא סלימאן: כי בין קבלת הרישיון לבין הארכה צריך לעשות בדיקה מדוקדקת אם הבן אדם לא הפך להיות מסוכן לעצמו או לסביבה שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה למשרד הרווחה ולשר ומבקשת שיקבלו החלטה ביחד – אני יודעת שהקימו את המטה לטיפול באלימות שהוחלט בתכנית של ועדת השרים ובתכנית הלאומית למאבק באלימות.

עאידה תומא סלימאן: היו צריכים להקים מטה משותף.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שידונו כמה שיותר מהר ובאופן חירום בהוצאת הגבר האלים לאחר פנייה, ולאו דווקא הנשים במקרה הזה, מהבתים.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה גם לשר הרווחה ולמנכ"ל המשרד ומבקשת לקיים דיון חירום ביומיים הקרובים בעניין הנגב, התפרצות הקורונה והעלייה המשמעותית מאוד במקרי האלימות, גם דיון שקושר את כל נושאי הרווחה במצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מזהירים ומזהירות בשפה הכי קשה – הקורונה תפסה אותנו לא ערוכים.

עאידה תומא סלימאן: תפסה אותנו עם תשתית לקויה גם בנושא הבריאות וגם בנושא הרווחה, ובמיוחד בנושא האלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני מזהירה – אם לא ניקח את עצמנו בידיים ונקיים דיון חירום, כאשר המדינה מתכוננת ליציאה מסגר, וחלקים מתוכה, במיוחד האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב, סובלת מעלייה מתמדת במקרי הקורונה, עוד נגיד אחר כך מי היה אחראי על המצב הזה?

פנינה תמנו: יש לי משפט חשוב לסיכום.

פנינה תמנו: אני רוצה לדעת, ברשותך, גברתי היושבת-ראש, מה הפתרונות שיש להם לנשים מרובות ילדים.

פנינה תמנו: במדינה הזאת אין רק אימהות לשלושה ילדים, יש גם אימהות לשמונה ועשרה ויותר.

עאידה תומא סלימאן: אני מוסיפה את זה לסיכום.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה.