ועדת הכספים, כנסת 23, פרוטוקול מספר 50, 2020-05-12 11:00

עודד פורר: בוקר טוב לכולם.

עודד פורר: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

עודד פורר: היום 12 במאי, י"ח באייר התש"ף.

עודד פורר: אנחנו נתחיל עם הנושא הראשון שעל סדר-היום: סיוע חירום למפעלים בסכנת סגירה בשל משבר הקורונה.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה נושא שלצערי ידענו שנגיע אליו.

עודד פורר: ככל שראינו את התנהלות הממשלה ביצירת רשת הביטחון והיכולת להציל את העסקים, הבנו שגם נגיע אליו יותר מהר לצערי ויותר חמור.

עודד פורר: מתחילות להגיע כבר הבשורות.

עודד פורר: יעלו כאן כמה מפעלים, מכול מיני תחומים.

עודד פורר: אני חייב לומר, יעלה כאן מי שהסכים להיחשף.

עודד פורר: צריך להבין, לא כל אחד מסכים לעלות ולספר את הקשיים שלו.

עודד פורר: הוא גם לא רוצה לפגוע בעצמו מול הלקוחות הקיימים שלו ולחשוף את מצבו ולא מול המתחרים שלו.

עודד פורר: צריך להבין שמדובר פה גם באלפי עובדים, אלפי בעלי משפחות שהולכים להתווסף למעגל האבטלה, וגם בפגיעה חמורה ביכולת האסטרטגית של מדינת ישראל לייצר.

עודד פורר: יש חשיבות בייצור ישראלי.

עודד פורר: אנחנו אומרים את זה ונלחמנו על זה כאן בוודאי בעבר, חבר הכנסת מיקי ואני, בוועדת הכספים, לשמור על הייצור הישראלי ושהוא לא יפגע, כי ברמה האסטרטגית למדינת ישראל יש תחומים מסוימים שהיא חייבת שיהיו ברשותה וגם מתוך הבנה שבתחום שאין בו ייצור ישראלי בסוף הצרכן משלם יותר.

עודד פורר: אני לא רוצה לתאר למשל משבר של מגיפה, פתאום הגבולות נסגרים ואי אפשר להביא לכאן מוצרים, או לא מוכנות לבוא לכאן אוניות מסיבות מסוימות, או מטוסים לא מוכנים לנחות כאן, בין אם זה ברמה הביטחונית ובין אם זה ברמה הרפואית, ואתה מוצא את עצמך מול שוקת שבורה, וכמובן גם היכולת להעלות מחירים.

עודד פורר: אני חושב שהדוגמה ואולי מה שעורר הכי הרבה זה הנושא של "פניציה" צפון.

עודד פורר: ביקרתי כמה וכמה פעמים במפעל "פניציה" שבנוף הגליל, מה שהיה פעם נצרת עלית.

עודד פורר: המפעל עדיין העסיק מאות עובדים מהאזור וגם נתן איזשהו ביטחון למדינת ישראל מבחינת ייצור זכוכית.

עודד פורר: אין עוד כזה במדינה.

עודד פורר: ברגע שהוא נסגר אנחנו תלויים לגמרי, ונהיה תלויים לגמרי, בזכוכית שתגיע מחו"ל.

עודד פורר: עכשיו אולי לא מרגישים את זה, בחודשיים האלה, אבל באיזשהו שלב, בגלל היצרנים מחו"ל – יש היום השתלטות טורקית על השוק הזה, אנחנו ניהלנו פה דיון בנושא של היטל היצף ותחומים אחרים – אנחנו נמצא את עצמנו משלמים יותר על הזכוכית.

עודד פורר: צריך להבין, כשסוגרים תנור זכוכית זה הסוף.

עודד פורר: זה מה שנקרא כבר "תפילת השכבה".

עודד פורר: לצערי, שם אנחנו נמצאים.

עודד פורר: אנחנו נשמע גם אותם מדברים.

עודד פורר: הם היו הטריגר הראשון לנסות ולקיים את הדיון הזה, מתוך הבנה שזהו, אנחנו כבר נמצאים בסוף.

עודד פורר: הם היו גם בבעיות עוד לפני כן בגלל מה שתיארתי.

עודד פורר: אנחנו נשמע פה שורה ארוכה של מפעלים שמעלים את הנושא.

עודד פורר: לצערי, משרד האוצר ומשרד הכלכלה מתנהלים כאילו אין קורונה, עולם כמנהגו נוהג, נטפל באירוע החמור הזה, החריג הזה, באמצעים הרגילים שאנחנו מכירים וכך זה נראה.

עודד פורר: יש כאן בקשות דיבור והצעה לסדר.

עודד פורר: חברת הכנסת מיכל שיר, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: בהמשך לדברים שעודד אמר, פתחנו את כותרות הבוקר ואנחנו רואים שהעסקים הקטנים – במיוחד, גם הגדולים, אבל במיוחד העצמאים והקטנים – חלקם הלא מבוטל לא יצליח אפילו להשתקם.

מיכל שיר סגמן: נכון להיום אנחנו נותנים מענקים, חלק מהמענקים מגיעים וחלק מגיעים בסכומים שלא באמת מאפשרים לאנשים לקיים חיים נורמליים.

מיכל שיר סגמן: עם 2,600 או 2,500 שקלים מאוד קשה להתקיים.

מיכל שיר סגמן: ההצעה שאני העליתי, מאחר ומשבר הקורונה והשלכותיו יישארו אותנו בשנה הקרובה, שמעתי את בעלי העסקים, שמעתי שהם מזהירים שהם יתחילו לעבוד בשחור – ואגב, אני חייבת להודות, אני הקמתי חברה וניהלתי אותה במשך שנים.

מיכל שיר סגמן: בואו, עם כזה מצב של כאלה מענקים או אינסנטיב של "תיקחו הלוואות", יכול להיות שגם אני הייתי אומרת לעצמי: אתם יודעים מה?

מיכל שיר סגמן: אני לא אוציא את החשבונית הזו, אני אקח עוד קצת כסף הביתה.

מיכל שיר סגמן: כרגע אנחנו מעודדים אותם לעבוד בשחור ברגע שהם חוזרים.

מיכל שיר סגמן: אני הגשתי הצעת חוק לדחיית המע"מ ל-12 חודשים עבור עסקים עד מחזור של מיליון שקלים.

מיכל שיר סגמן: בתום 12 החודשים האלה אנחנו נתכנס כאן בוועדה ונחשוב על התנאים הנכונים לפריסת התשלומים.

מיכל שיר סגמן: זו הדרך היחידה שאני רואה שבה גם מדינת ישראל לא מפסידה את הכסף של המע"מ, גם מאפשרת לעסקים – במקום לתת להם מענקים שאין להם כל כך מה לעשות אתם, וגם יש גבול כמה מענקים אפשר לתת במהלך השנה – אוויר לנשימה, לפתוח את השוק לתחרות, לפתוח את החמצן והאוויר לנשימה לעסקים הקטנים.

מיכל שיר סגמן: גם המדינה תרוויח מזה וגם העסקים הקטנים ירוויחו מזה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ח"כ סופר, בבקשה.

אופיר סופר: בוקר טוב.

אופיר סופר: קודם כל אני רוצה לפתוח בתנחומים למשפחת לוחם צה"ל שנפל הלילה בפעילות מבצעית.

אופיר סופר: אני רוצה להציע הצעה לסדר שנוגעת אולי במספרים קטנים אבל כן נוגעת בנקודה ערכית שבהחלט קשורה לחינוך של הדור הבא, הנושא של תשלומי הורים לנסיעה לפולין.

אופיר סופר: הורים שילמו כסף על נסיעת תלמידים לפולין ואיכשהו ההסכם בין משרד החינוך ובין האוצר – אני לא בדיוק סגור מי, בין המדינה – לחברות האלה, מטיל את האחריות על דמי הביטול בסופו של יום על ההורים.

אופיר סופר: נכון שמדובר כאן

אופיר סופר: בכסף קטן אבל מדובר כאן בנקודה מאוד ערכית שהיא בטח לא קלה ולא שווה לכל כיס.

אופיר סופר: כיוון שמדובר כאן בנקודה מהותית, חינוכית, בדור הבא שלנו, וכיוון שנראה לי שנעשה פה עוול בחיוב ההורים בדמי ביטול, עוול ערכי, אני חושב שהמדינה ודאי צריכה לקחת על זה אחריות וצריכה למצוא את הדרך לטפל בעניין.

עודד פורר: אני רק אומר לך, אדוני, אני מכיר את הנושא הזה מתחילת המשבר.

עודד פורר: פניתי גם לממונה על התקציבים, גם לשר החינוך – אתה התחלת להתבלבל, משרד האוצר, משרד החינוך, יש מדינה.

עודד פורר: בסוף, מבחינת האזרחים, כל חלוקת המשרדים, אם זה 18 או 36, ממש לא מעניינת אותם.

עודד פורר: הם אמורים לקבל שירות מהמדינה.

עודד פורר: לצערי גם פה גוררים רגליים, גוררים רגליים, אומרים: לאט-לאט נרעיב את הסוס הזה ונלמד אותו לחיות בלי אוכל.

עודד פורר: אני רוצה להתחיל את הדיון עם נציגים משני מפעלים.

עודד פורר: אני אבקש מאייל זגגי, מנכ"ל "פניציה" צפון, לתאר את הקשיים שלו כתוצאה מכול מה שקורה כאן בכלל במשק הישראלי בתקופה האחרונה.

עודד פורר: אחריו אבקש מאמנון כהן, מנכ"ל "פניציה" ירוחם, שגם היא נמצאת בסכנת סגירה.

עודד פורר: "פניציה" ירוחם, רק כדי לסבר את האוזן, מייצרת את כל בקבוקי הזכוכית במדינת ישראל.

עודד פורר: גם כאן יצרן יחיד.

עודד פורר: היא נלחמה תקופה ארוכה – גם אני וחבריי לסיעה ביקרנו שם בשנה האחרונה – מול חרם רבני שהוטל עליה שפגע מאוד בייצור הבקבוקים.

עודד פורר: אגב, למרות שהמפעל הזה עומד בכל התנאים והדרישות.

עודד פורר: הוא מעסיק כ-300 עובדים מאזור ירוחם והדרום.

עודד פורר: ואגב, גם אחראי על כל מחזור הזכוכית.

עודד פורר: אם המפעל הזה נסגר לא יהיה מחזור זכוכית במדינת ישראל.

עודד פורר: בקבוקי הזכוכית – או שיקברו אותם או שאני לא יודע מה יעשו אתם.

עודד פורר: יש פה אינטרס למדינה גם מבחינת איכות הסביבה לשמור עליו.

עודד פורר: אני ארצה לשמוע אותם ולאחר מכן אני ארצה לאפשר להתאחדות התעשיינים להציג את המצגת שלהם.

עודד פורר: אייל זגגי, בבקשה.

איל זגגי: לא שמענו אותך בדקות האחרונות.

עודד פורר: אני מניח שאתם יודעים את הנושא.

עודד פורר: דיברתי על קריסת המפעלים באופן כללי, גם בגלל משבר הקורונה וגם בכלל בגלל התנהלות המשק הישראלי, על החשיבות ושבעצם אתם המפעל היחיד שמייצר זכוכית שטוחה במדינת ישראל.

עודד פורר: המשמעות של סגירה שלכם היא מעבר להיות תלויים לגמרי בייבוא, שבסופו של דבר יגרום לכך שהצרכן ישלם מחיר יקר יותר ויקבל מוצר פחות טוב.

עודד פורר: אני אשמח להתייחסות שלך, אחת, כללית, על מה קורה במפעל, כמה עובדים יאבדו את מקור פרנסתם ובאיזה צעדים המדינה כן סייעה לכם או לא סייעה לכם, ומה עשה לכם משבר הקורונה.

איל זגגי: נמצאים אתי פה שני חברי ועד, יושב-ראש הוועד וחבר ועד, אחד מהם 35 שנה, אחד מהם 25 שנה בחברה.

איל זגגי: ב"פניציה" עובדים 282 עובדים.

איל זגגי: מרגע שהתחיל משבר הקורונה התחלנו לחוות ירידה מאוד-מאוד דרמטית בהזמנות.

איל זגגי: היקף ההוצאות החודשי שלנו הוא קרוב ל-6 מיליון דולר, שמורכבים בעיקרם מאנרגיה – בערך שליש מההוצאה הוא אנרגיה – כאשר מחיר הגז, כמו שכולנו יודעים, לפי מתווה הגז, לא משתנה, בניגוד למחירי הגז בעולם, שיורדים.

איל זגגי: בארצות-הברית הוא ירד ב-50% רק בתקופה האחרונה ובישראל הוא לא זז מילימטר.

איל זגגי: 35% עלות גז, 35% חומר גלם, כ-25% עלויות כוח-אדם.

איל זגגי: מכיוון שהמפעל עובד 24/7 זה לא משהו שניתן לצמצם או להוציא אנשים לחל"ת.

איל זגגי: מה שאפשר היה, קצת במשרדים, כמובן שעשינו.

איל זגגי: קצב ההכנסות שלנו – אמרת שהמפעל היה בקשיים, הוא היה בקשיים בעברו היותר רחוק, החל מ-2017 הצלחנו להעלות את "פניציה" לפסים של רווחיות, גם 2017, גם 2018 וגם 2019.

איל זגגי: רווחיות קטנה אבל רווחיות.

איל זגגי: דיברתי על קצב הוצאות של קרוב ל-6 מיליון דולר, קצב ההכנסות עמד על 6.2, 6.3, 6.5 מיליון דולר.

איל זגגי: זה פחות או יותר מה שהיה במשך השנים 2017, 2018 ו-2019.

איל זגגי: מרגע שהתחיל משבר הקורונה קצב ההכנסות שלנו ירד דרמטית.

איל זגגי: תחילה ל-4-3.5 מיליון דולר, באפריל סיימנו ב-1.8 מיליון דולר הכנסות.

איל זגגי: כלומר, אנחנו מבינים שבעצם מדי חודש בחודשו החברה צוברת בור תזרימי, בהתחלה של 2 מיליון דולר בחודש, בהמשך כבר 4, עד עכשיו במצטבר קרוב ל-40 מיליון שקל בור תזרימי.

איל זגגי: כשראינו שהדבר הזה קורה, עוד לפני חג הפסח, פעלנו בכל ערוץ אפשרי.

איל זגגי: דיברנו עם השרים ועם מנכ"לי משרד הכלכלה ומשרד האוצר, הפעלנו כל קשר שאנחנו יכולים, בין אם אישי ובין אם פורמלי.

איל זגגי: כולם היו מאוד אמפתיים והטו אוזן קשבת אבל בסוף אמרנו לנו לא.

איל זגגי: אמרו לנו לא על שני דברים מרכזיים שביקשנו:

איל זגגי: ביקשנו מענק משמעותי מאוד שיעזור לנו לסגור את הבור התזרימי הזה וביקשנו שתיעשה פעולה מידית לחסימת ייבוא.

איל זגגי: במקרה שלנו, במפעל זכוכית, כמו שאמרתי, לא ניתן להאט את קצב הייצור.

איל זגגי: אנחנו מייצרים 500 טון זכוכית כל יום.

איל זגגי: בין אם אנחנו רוצים או לא אנחנו מייצרים 500 טון זכוכית.

איל זגגי: כשלא מוכרים, הזכוכית נערמת כאן בחצרות והגענו לכמויות שמעולם מפעל "פניציה" לא ידע.

איל זגגי: בדיוק כך פועלים גם כל מפעלי הזכוכית בעולם.

איל זגגי: רק בסין יש כ-250 מפעלים כמונו שמקבלים תמיכה ממשלתית, אז הם ממשיכים לייצר, הממשלה תומכת והכול בסדר.

איל זגגי: מה יקרה ביום שאחרי הקורונה, שכולנו מקווים שזה יקרה מחר בבוקר?

עודד פורר: אייל, יש מדינות שחסמו ייבוא?

איל זגגי: טורקיה חוסמת ייבוא כבר הרבה שנים, לא רק מישראל.

עודד פורר: שאגב, היא היצואנית.

עודד פורר: הזכוכית כאן מיובאת מטורקיה.

איל זגגי: אני מדבר קודם כל על טורקיה כיבואנית.

איל זגגי: היא חוסמת ייבוא לא רק מישראל אלא גם ממדינות אחרות ומאוד-מאוד תומכת בתעשייה המקומית שלה.

איל זגגי: במקרה שלנו, כשאנחנו ביקשנו את היטל ההיצף כנגד הטורקים, זה היה גם כי הם הציפו את השוק הישראלי וגם כי הם חסמו אותנו מלמכור מטורקיה, אבל הטיעון כמובן המרכזי היה שהמחירים שלהם בישראל הם מחירי היצף, וגם זה עומד להסתיים בעוד כחודשיים.

ביקשנו שני דברים: שאלת מה מצבנו.

ביקשנו שני דברים: אנחנו, במהלך החודשיים האחרונים, עשינו את כל אשר לאל ידינו כדי להימנע מרוע הגזירה.

ביקשנו שני דברים: כשהבנו שאין ברירה הודענו על כיבוי התנור ב-17 במאי, זה יום ראשון הקרוב, ואנחנו עושים את זה.

ביקשנו שני דברים: אנחנו עושים את זה.

ביקשנו שני דברים: אנחנו כבר ביצענו את כל הפעולות.

ביקשנו שני דברים: למעשה פיטרנו כבר כמעט את רוב עובדי החברה.

ביקשנו שני דברים: זו עובדה שכבר קרתה.

ביקשנו שני דברים: אלה שעוד צריכים להיות פה לפעול בתהליך הכיבוי או לסיים את המשמרת עד מועד הכיבוי עצמו, כבר עובדים תחת הודעה מוקדמת ומיד בתחילת שבוע הבא רוב האנשים כבר לא יהיו כאן.

ביקשנו שני דברים: אני מרגיש שאני בא לשיחה הזאת כדי לתאר את חומרת המצב.

ביקשנו שני דברים: כדי שזה יהיה רברסיבילי – פתחנו את דלתות האורווה, אנחנו מבינים מה זה אומר.

ביקשנו שני דברים: אני לא חושב שזה אפשרי לסגור אותן עכשיו, ואני גם לא בטוח מה סמכותה של הוועדה להחליט עכשיו.

ביקשנו שני דברים: אבל כדי שזה לא יקרה אנחנו צריכים לקבל היום – וכשאני אומר "היום" אני לא מתכוון בעוד שבוע, 10 ימים או שבועיים – מענק מאוד משמעותי ואנחנו צריכים לדעת היום שהייבוא נחסם, שיש לנו עתיד.

עודד פורר: מאיזה מדינות הייבוא צריך להיחסם?

איל זגגי: בראש ובראשונה מטורקיה ומסין.

איל זגגי: אלה שתי המדינות המרכזיות.

איל זגגי: גם מדינות כמו פולין ואיטליה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אמנון כהן, מנכ"ל "פניציה" ירוחם.

עודד פורר: אחריך ידבר רון תומר מהתאחדות התעשיינים.

אמנון כהן: שלום לכולם, שלום לאייל זגגי, יש לנו את אותו שם ופעם "פניציה" ציפורי ו"פניציה" ירוחם היו במפרץ חיפה, מפעל אחד, שייצר גם זכוכית שטוחה וגם בקבוקים.

אמנון כהן: אנחנו, כמו שאייל הזכיר, חברה של 24/7, שפועלת עם תנור שלא ניתן לכבות אותו.

אמנון כהן: אם מכבים אותו זה או שמחליפים תנור או שסוגרים את החברה, כפי שאייל תיאר בפנינו.

אמנון כהן: אנחנו משרתים את הבקבוקים לשוק הקר, שכולו סגור, ובעצם עכשיו נכנסנו לחודש השני שבו הפסקנו את כל הייצור במפעל.

אמנון כהן: ב"פניציה" יש כ-240 עובדים ואתה צריך סדר-גודל של 15 איש לתפעל את התנור על מנת שהוא לא יקרוס והחברה תישאר עובדת.

אמנון כהן: בחודש הראשון הוצאנו 200 עובדים לחל"ת, ובחודש השני, שהארכנו אותו עד לתחילת יוני, החזרנו והגענו ל-20% – אנחנו 50-60 עובדים היום – שהם מבצעים עבודות תחזוקה.

אמנון כהן: בכל התקופה הזו, מעבר למלאי שעלה ותפח, המכירות ירדו ב-80%.

אמנון כהן: כל החברות האסטרטגיות העיקריות, בין אם זה "קוקה קולה", "יפאורה", סגרו את הקווים של בקבוקי הזכוכית.

אמנון כהן: הם ממשיכים למכור את הליטר וחצי ודברים אחרים אבל מה שנקרא השוק הקר, שעליו אנחנו מדברים, נסגר וכרגע המשך הירידה במכירות הוא קטסטרופלי.

אמנון כהן: לא היה מעולם כזה דבר.

אמנון כהן: אנחנו ממתינים לראות, מצד אחד, מתי העסק הזה יחזור, ומצד שני, כמו שנאמר, מה תהיה החלטת הממשלה לגבי הפיצוי לעסקים בינוניים, שזה לא עסקים של עד 20 מיליון שקל, אנחנו קצת יותר לצורך העניין.

אמנון כהן: רק לסבר את האוזן – מה שאייל אמר - - -

עודד פורר: אין פיצוי, אמנון.

עודד פורר: עד לרגע זה אין תוכנית, אין מתווה, אין גם יעד לממשלה כמה עסקים צריכים לשרוד את המשבר הזה.

עודד פורר: היא אפילו לא קבעה לעצמה יעד.

אמנון כהן: לכן אני אומר רק לסבר את האוזן, ההפסד של סגירה של חודש ל"פניציה" דרום לצורך העניין הוא בין 4.5 ל-5 מיליון שקל, מכיוון שאין מכירות, אפס מכירות, והעלויות הקבועות, כמו שפירט אייל זגגי, ממשיכות.

אמנון כהן: לכן הציפייה כרגע מול הממשלה היא לקבל החלטות שקשורות לכך – כמובן בכפוף לכל המסמכים הנדרשים, שבאמת יראו שהמחזור ירד, שהרווח ירד וכן הלאה – ובהתאם יינתנו פיצויים.

עודד פורר: מה יעזור לכם, אמנון?

אמנון כהן: כנ"ל לגבי חל"ת.

אמנון כהן: אני רוצה לציין שלא פוטר אף עובד מ"פניציה" ועדיין, כפי שאייל אמר, אחד האתגרים הגדולים ש"פניציה" נאבקת בהם הוא הייבוא, בעיקר מטורקיה, דומה לזכוכית השטוחה, אצלנו לא נעשו היטלי היצף ואנחנו כרגע מקווים ומייחלים שיהיה באמת עדיפות של כחול-לבן.

אמנון כהן: רק לסבר את האוזן, אנחנו היום מתעסקים בקורונה אבל מה שהתעסקנו עד לפני הקורונה היה ההתחממות הגלובלית.

אמנון כהן: ההתחממות הגלובלית הביאה לעלייה מטורפת בביקוש לזכוכית, היו לנו משאים ומתנים עם כל מדינות העולם למעט אנטרקטיקה, שכולם כמובן עברו לדום עם כניסת הקורונה.

אמנון כהן: אנחנו נמצאים במצב לא פשוט ואנחנו עוד לא יודעים מה יהיה.

אמנון כהן: יש בעיות תזרימיות מאוד קשות ואנחנו מצפים להחלטות שיתקבלו.

אמנון כהן: אני חייב לומר לכם שאני מאמין שכן תתקבלנה בסופו של דבר החלטות כאלה, כי האינטרס של המדינה, אני מניח, הוא שהעובדים ימשיכו לעבוד.

אמנון כהן: ואני אומר את זה אחרי מפגשים לא מעטים עם כל מיני גורמים.

אמנון כהן: הדבר היחידי, אגב, שקיבלנו – שאלת מה קיבלנו – נכון להיום הוא הלוואה אחת, בערבות המדינה, על סך כ-9.4 מיליון שקל.

אמנון כהן: זה מה שקיבלנו עד לרגע זה, והחיסכון בארנונה כפי שקיים בשוק.

עודד פורר: אמנון, האם חסימת ייבוא בלי מענק מצילה אותך?

אמנון כהן: ודאי.

אמנון כהן: נתח השוק של "פניציה" היום הוא כ-50%.

אמנון כהן: אם בעבר זה היה 70%-80%, היום נטו הוא כ-50%.

אמנון כהן: אם לא יהיה ייבוא אז יהיה עתיד ורוד.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לתת לרון תומר, נשיא התאחדות התעשיינים.

עודד פורר: אני חייב לומר, זה נשמע כאילו עוד מעט אנחנו עושים תפילת השכבה ל"פניציה" נוף הגליל, להגיד "אל מלא רחמים", ולצערי אם לא ינקטו צעדים אז יהיו לנו עוד הרבה מפעלים שנצטרך לעשות להם את התפילה הזו.

מיקי לוי: אפשר לעשות כמו שעשינו עם המלט – להוציא צו הגבלת ייבוא לשנה כדי להציל אותם.

מיקי לוי: אין ברירה אחרת.

עודד פורר: אתה צריך את שר הכלכלה בשביל זה.

עודד פורר: אתה צריך שר כלכלה מתפקד.

עודד פורר: רונן פלוט, ראש עיריית נוף הגליל, ואלכס גדלקין, ממלא-מקום ראש העיר.

רונן פלוט: שמעתי את מנהל המפעל ואני מבין ללבו.

רונן פלוט: אני חושב שהוא עשה מאמצים עליונים על מנת לא לסגור את המפעל.

רונן פלוט: יחד עם זאת, צריך להבין דבר פשוט, המפעל מבקש שני דברים: מבקש גם חסימת ייבוא וגם מענק.

רונן פלוט: פניתי לשר הכלכלה, שר הכלכלה גם היה במפעל, פניתי בנוסף לראש הממשלה והסברתי שזו יכולה להיות הסנונית הראשונה וזה מאוד מסוכן.

רונן פלוט: כשמפעל אחד מתחיל להיסגר זה הולך מפעל אחרי מפעל, כולם שמים לב והדבר הזה לא יכול להיות טוב.

רונן פלוט: חייבים לעשות משהו.

רונן פלוט: צריכים להבין שאנחנו נמצאים בגליל ולא במרכז הארץ.

רונן פלוט: אם במרכז הארץ אפשר לעשות מאמץ ולהעביר עובדים ממקום אחר, מדובר פה ב-280 עובדים.

רונן פלוט: לא הייתי אומר שכל העובדים האלה הם בעלי מקצוע.

רונן פלוט: יש עובדים שילכו הביתה ומחר לא ימצאו מקום עבודה.

רונן פלוט: הם פשוט יהיו עוד פעם עול על המדינה, על לשכת התעסוקה, על ביטוח לאומי, שבדרך אחרת יצטרכו לשלם להם משכורת – דמי אבטלה, לא משנה, אבל הכסף יצא.

רונן פלוט: אני באמת לא יודע כמה שיניים יש כרגע לוועדת הכספים, אבל אני אומר גם לאייל – ואני אומר לו כל הכבוד וגם לוועד העובדים שיושב יחד אתו וההסתדרות, כולם יחד אתי – שאנחנו נעשה מאמצים עליונים גם בדקה ה-90 לעשות הכול כדי שהתנור לא ייסגר.

רונן פלוט: העניין פה הוא פשוט, ב-17 לחודש, ברגע שסוגרים את התנור, אפשר לעשות מיליון ועדות ואפשר לדבר כמה שאנחנו רוצים, מבחינת המפעל בזה הרגע העסק נגמר.

רונן פלוט: אני פונה אליך, עודד, ולחברי הכנסת שיושבים שם, שאת רובם אני מכיר, ואני פשוט מבקש: חברים, תנו יד, תפנו בבקשה בדחיפות לממשלת ישראל, האם אפשר כרגע אפילו ללכת לאיזשהו הסדר.

רונן פלוט: אני יודע שאנשים קיבלו מכתבי פיטורין, אני יודע, אבל ניתן להחזיר את הכול לקדמותו.

רונן פלוט: אם אפשר לשבת, לתת זמן – עוד שבוע, עוד שבועיים – בתנאי שאנחנו יודעים שיימצא פתרון, אני חושב שהמפעל ילך על זה.

רונן פלוט: הוא לא יסגור את התנור.

רונן פלוט: אני חושב שזו תהיה הדרך היחידה להציל את המפעל.

רונן פלוט: חברים, 280 משפחות.

עודד פורר: רונן, אני מכיר אותך מהכנסת וגם ממשרד הקליטה כבולדוזר לא קטן.

עודד פורר: אנחנו כאן בוועדה לא נרפה מזה, בין אם עכשיו ובין אם אחר כך.

עודד פורר: אנחנו, בעניין של סגירת מפעלים, לא נאפשר, בטח לא מפעל כזה שהוא ייחודי, יחיד בארץ, שהוא גם מעמיד את מדינת ישראל בנחיתות אל מול העולם במידה והוא ייסגר.

עודד פורר: אנחנו נוציא מכאן קריאה ברורה, מהוועדה הזו, אבל גם הלחץ הפוליטי שלך חשוב.

רונן פלוט: כל לחץ שנדרש על ידי, כל דבר שצריך לעשות, אני מוכן, לילות כימים.

רונן פלוט: אני הייתי בטוח באיזשהו מקום שאנחנו לא נגיע לסיטואציה כזאת.

רונן פלוט: הייתי בטוח שברגע שדיברתי עם לשכת ראש הממשלה, עם ראש הממשלה – כנראה שיש פה בעיה שלא ניתן לפתור באמצעות זום.

רונן פלוט: אני מציע לשבת שבועיים, לתת ארכה שבועיים, לראות אם הממשלה מוכנה לשבת מול "פניציה".

רונן פלוט: ברור שלא את כל הדרישות של "פניציה" אפשר לקבל אבל חלק.

עודד פורר: אחת הבעיות היא שהממשלה – ולא רק בתחום הזה – לא כל כך מבינה את האירוע.

עודד פורר: אני רוצה לעבור להתאחדות התעשיינים, לאחר מכן משרד האוצר ונפתח את הדיון.

עודד פורר: נתנאל היימן, אגף כלכלה, תציג את עצמך, תן כמה מילים על מצב המפעלים באופן כללי, אני רוצה להספיק את משרד הכלכלה ואת משרד האוצר.

נתנאל היימן: נתנאל היימן, מנהל אגף כלכלה, התאחדות התעשיינים.

נתנאל היימן: עשינו כמה בדיקות, בעצם צריך לחלק את המצב לשניים.

נתנאל היימן: אנחנו רואים, קודם כל, במהלך המשבר שבאמת התעשייה המשיכה לעבוד, אבל ההשפעה העיקרית – וראית את זה עכשיו במצב של "פניציה" אבל זה גם בהרבה ענפים, שחלקם ידברו אחר כך – היא שאנחנו מתחילים לחוות את הירידה בביקושים מצד אחד ומצד שני אנחנו רואים את צבר ההזמנות שנגמר.

נתנאל היימן: זאת אומרת שגם אם היו לנו מפעלים שבחודשים הראשונים עדיין היה להם איזשהו צבר הזמנות ועדיין צרכו מוצרים, ההזמנות האלה נגמרות ואנחנו עכשיו עומדים בפני גל כלכלי שני בצד של התעשייה.

נתנאל היימן: אל מול כל זה לא עזרו כמובן ההנחיות של הממשלה.

נתנאל היימן: עצם זה שלא ידעו בכל רגע נתון מי עובד ומתי הוא עובד, גם בתוך התעשייה עצמה מבחינת היישום של נהלי העבודה וגם בקרב הלקוחות, כי ברגע שהלקוחות שלך לא עובדים אז גם אם התעשייה לכאורה עובדת – וזה אולי המקום באמת להגיד תודה גם למשרד האוצר וגם למשרד הכלכלה שדאגו שלרוב התעשייה יהיה אישור לעבוד – אז זה לא עוזר לך.

נתנאל היימן: דובר פה על המסעדות והשוק המוסדי באופן כללי, וגם בענפים אחרים, בסוף זה הלקוחות שלנו.

נתנאל היימן: מצד שני, גם מצב הלקוחות בעולם יש לנו ירידת ביקושים מאוד-מאוד גדולה.

נתנאל היימן: מסקרים שאנחנו ביצענו 50% מהיצואנים דיווחו על ירידה בביקושים שלהם.

נתנאל היימן: יש ענפים שממש נסגרו.

נתנאל היימן: אם אתה יצואן לענף הרכב בעולם, או יצואן לענף התעופה בעולם, הלקוחות האלה פשוט נעלמו.

נתנאל היימן: אפילו בתחום המזון, שהוא לכאורה במצב טוב, אבל חצי משוק המזון מספק לשוק המוסדי – למלונות, לבתי אירועים, למסעדות וכדו' – וגם שם יש פגיעה במפעלים.

נתנאל היימן: הבדיקה שאנחנו עשינו היא ש-70% מהתעשיינים דיווחו על ירידה בביקושים ואחוז אפילו גבוה יותר דיבר על מצוקה תזרימית.

נתנאל היימן: כמו שאייל אמר, יש לנו את ההוצאות הקבועות שממשיכות להתקיים כל הזמן.

עודד פורר: תודה.

נתנאל היימן: רק עוד שתי מילים.

נתנאל היימן: אני רואה שאתה רוצה לקצר אבל אני כן רוצה לדבר על השלב הבא.

נתנאל היימן: אמרנו שאנחנו באמת נמצאים ב-70% מהתעשיינים עם ירידה בביקושים ואנחנו חושבים שלקראת השלב הבא אנחנו צריכים שני דברים: אחד, מהבחינה התפעולית, ראינו שאין פה שום תוכנית מגירה.

נתנאל היימן: למרות שאנחנו מדינה עם משברים במשך כל השנים האחרונות, לא הוכנה שום תוכנית מגירה.

עודד פורר: אין לא תוכנית מגירה ולא תוכנית מחוץ למגירה – אין תוכנית.

נתנאל היימן: ולא תוכנית יציאה.

נתנאל היימן: תחשבו אם עכשיו לא היה מדובר במגיפה אלא במלחמה כוללת, פשוט היינו נתפסים לא משנה איך.

נתנאל היימן: מבחינה כלכלית יש שלושה מנגנונים שצריך להפעיל: אחד, איזושהי חלופה למנגנון החל"ת.

נתנאל היימן: דווקא התעשיינים רצו לשמר את העובדים שלהם, ועדיין מנסים לשמר את העובדים שלהם, ובאופן כללי פחות השתמשנו במנגנון של החל"ת אבל אנחנו רואים ברמת המשק שברגע שמיליון אנשים נמצאים בבית שפשוט זה לא עובד.

נתנאל היימן: הדבר השני – ודובר עליו פה – אני חושב שהמשבר הזה הדגיש את החשיבות של שמירה על עצמאות ייצורית, את החשיבות של ייצור מקומי ושכמה שיותר נוכל לייצר פה תעשייה חזקה.

נתנאל היימן: המון מפעלים עשו הסטות והסבות למוצרים חיוניים.

נתנאל היימן: התחלנו לייצר מסכות, מכונות הנשמה, מכונות לבדיקות, אלכוג'ל והמון-המון מוצרים.

נתנאל היימן: ונקודה אחרונה, אולי הכי חשובה, באמת בשביל לתת איזשהו אוויר לנשימה, מנגנון פיצויים מרכזי שיכול להתחשב אולי בהוצאות נחסכות, כי חלק מהמפעלים הוציאו עובדים לחל"ת, חסכו הוצאות, אבל אתה רואה ושומע שבלי מנגנון פיצויים מרכזי אנחנו פשוט לא נוכל להמשיך.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: רון תומר, נשיא התאחדות התעשיינים.

רון תומר: תודה, עודד.

רון תומר: קודם כל, המון תודה על הדיון הזה.

רון תומר: הייתי שותף אתך בהרבה דיונים בוועדת הכספים, אני לא רוצה לתת ציונים לאחרים אבל זה אחד הדיונים החשובים ביותר ולצערי הוא לא מספיק תופס תשומת לב.

רון תומר: 15 המפעלים האמיצים שבאו לפה והגיבורים שמוכנים בשמם לשבת ולספר על הבעיות שלהם הם רק קצה הקרחון, מאחוריהם עוד עשרות מפעלים, גיבורים לא פחות, שלא היו מוכנים לצאת החוצה ולדבר על הבעיות כי הם מפחדים שיהיו לזה השלכות על הבנקים וכו', אבל המשבר פה הוא משבר רוחבי והמשבר הוא לא באשמת אף אחד מאותם מפעלים שנמצאים כאן אתך ואלה שלא נמצאים.

רון תומר: מדינת ישראל בסוף תצטרך את אותם גיבורים, את אותם מפעלים, להיות מנועי הצמיחה שלה, גם כדי לכסות את הגירעון וגם כדי להחזיר את שוק העבודה, ואם מדינת ישראל לא תדע להעביר אותם את המשבר הזה ולבנות להם את הגשר היא תאבד אותם ובסוף היא תצטרך לבנות גשרים על תהומות גדולים הרבה יותר ובעלות גדולה הרבה יותר.

רון תומר: בסופו של יום, שום עסק לא יכול לעבור אירוע כזה של קורונה מעבר לעניין של כמה שבועות.

רון תומר: טוב מאוד, והיינו אצלך בהמון דיונים, שהמדינה נתנה לא מעט הלוואות, הן חשובות, אבל אף איש עסקים בר דעת לא ייקח הלוואות בלי סוף כי בסוף הלוואות אנחנו צריכים להחזיר.

רון תומר: הלוואות לחודש מחזור אפשר, מי שיותר אמיץ ייקח הלוואות לחודשיים מחזור, אבל מעבר לזה אין דרך אחרת.

רון תומר: מה שקרה פה – הקורונה זה פיגוע.

רון תומר: זו מלחמה.

רון תומר: זו מלחמת עולם.

רון תומר: אם הייתה היום מלחמה אני חושב שאף אחד בשום מדינה, בשום ממשלה, ובטח בישראל, לא היה ממצמץ לרגע ומפצה את המגזר העסקי ואת התעשייה על כל הנזק שנגרם לה, ופה הדברים האלה נשארים באוויר.

רון תומר: חבל לי, כואב לי, אנחנו לא נרפה.

רון תומר: יש לנו דרישה ואנחנו ממשיכים, נדרוש את זה מראש הממשלה ומהמשרדים הכלכליים, אבל אני חושב שגם הוועדה הזו וגם כנסת ישראל צריכה לקרוא לעזור למפעלים האלה, לא כצדקה, לא כחמלה, אלא מהמקום שמבינים שאותם מפעלים, אותה תעשייה, היא בסוף תהיה מנוע הצמיחה.

רון תומר: אנחנו לא נרפה.

רון תומר: אני מודה לך, עודד, על העלאת המודעות הזו.

רון תומר: אני יודע שאתה גם מקדם הצעת חוק בנושא.

רון תומר: אני מקווה שהדבר הזה יבשיל, יקרום עור וגידים להביא את ההיגיון במקומות שבהם הוא עסוק בדברים אחרים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אגב, הצעת החוק שדיבר עליה רון מדברת על אותו מתווה שאנחנו מדברים עליו מתחילת הדרך, פיצוי לפי מחזור, או ירידת מחזורים, בגין זה יהיה פיצוי בדומה למה שנעשה בלבנון השנייה ובאירועים אחרים.

עודד פורר: גל ברנס, רפרנט תעשייה ומסחר, משרד האוצר, ואחריו עוז כץ.

גל ברנס: גל ברנס, רפרנט תעשייה ומסחר באגף תקציבים.

גל ברנס: אני אתחיל מאיזושהי התייחסות יותר כללית על התעשייה.

גל ברנס: אני חושב שעיקר המיקוד שלנו בכל האירוע הזה, בשיתוף פעולה מאוד אינטנסיבי עם התאחדות התעשיינים ומשרד הכלכלה, היה לסייע לתעשייה להמשיך לפעול.

גל ברנס: אני חושב שהצלחנו בזה יחסית יפה.

גל ברנס: על אף המגבלות שהיו בשטח התעשייה יחסית המשיכה לפעול בצורה סבירה.

גל ברנס: על האף המגבלות עשו את ההתאמות, אני חושב שזה היה העיקר וגם קצת בשונה מענפים אחרים, שנפגעו יותר במובן הזה.

גל ברנס: אני מתחבר מאוד לנקודה של התאחדות התעשיינים.

גל ברנס: אנחנו מאוד חושבים שחייבים ליצור ודאות במגזר העסקי, ולא רק במובן של התעשייה שחזרה לפעול אלא גם בשאר המשק.

גל ברנס: עלתה פה המון הנקודה של השוק המוסדי, שבעצם הם הלקוחות של התעשייה והם ייצרו משבר ביקושים די גדול בכך שהם לא פועלים, כן חשוב לייצר איזשהו מתווה ברור, הוא חשוב גם כמובן לענף הפנאי והבילוי וגם לכל השוק המוסדי, אבל הוא חשוב גם לתעשייה כדי שהיא תוכל להיערך גם מבחינת הביקושים הצפויים ומבחינת הייצור הדרוש, וגם כמובן מערכת החינוך, שהיא קריטית לחזרה לפעילות תקינה של המשק.

גל ברנס: יחד עם זה, חשוב כבר עכשיו לייצר איזושהי אסטרטגיית נסיגה חכמה על בסיס ניתוח נתונים כדי שגם בהמשך לא נצטרך לעשות איזשהם סקרים רוחביים שייפגעו בכלכלה ובתעשייה אלא נוכל לעשות את זה בצורה ממוקדת.

גל ברנס: אנחנו מנהלים שיח מאוד רוחבי, מאוד מקיף, כל הזמן, באופן שוטף, גם עם משרד הכלכלה וגם עם התעשיינים - - -

עודד פורר: גל, השאלה היא לא על השיח, השאלה היא על הפתרונות.

עודד פורר: עזבו, אנחנו נמצאים כבר חודשיים במשבר, בוא תספר לנו מה הפתרונות שאתה מעמיד, איזה פתרון אתה נותן למפעל "פניציה" בדרום, איזה פתרון אתה נותן למפעל "פניציה" בצפון, איזה פתרון אתה תיתן למפעלים האחרים שידברו כאן, תסביר לנו איך אתה מציל אותם, או שהאסטרטגיה היא לא להציל אותם.

גל ברנס: אני אגיד שכמו כל שאר המשק התעשייה זכאית לכל הכלים, אם זה, כמו שצוין פה קודם, הארנונה שחלה על כל התעשייה, אם זה קרן הלוואות בערבות מדינה, שבעיקר לבקשת התעשיינים גם הורחבה והופעלה למחזורים גדולים יותר.

עודד פורר: גל, אנחנו צריכים למקד את הדיון.

עודד פורר: מה הממשלה נתנה עד עכשיו, תאמין לי, אנחנו יודעים, בעיקר מה היא נתנה ומה היא לא נתנה.

עודד פורר: עכשיו אנחנו דברים על מפעלים שהם במצב חירום.

עודד פורר: כלי הסיוע שנמצאים כרגע על השולחן לא רלוונטיים.

עודד פורר: הם לא יסייעו לאף אחד, לפחות לא ל-15 המפעלים שידברו כאן, וכאן מדובר על אלה שמסכימים לדבר.

עודד פורר: השאלה אם יש לכם תוכנית הצלה, תוכנית חירום.

עודד פורר: אגב, אני אקבל כל תשובה.

עודד פורר: אני אכעס עליה, אני אצא נגד הממונים עליך, נגד השר שלך, נגד ראש הממשלה, אם אין תוכניות, אבל זה גם בסדר לבוא ולהגיד: אין לנו תוכנית הצלה, אין לנו תוכנית חירום לעניין הזה.

מיקי לוי: מעבר למה שיש.

עודד פורר: כן, מעבר למה שיש.

עודד פורר: את מה שיש אל תציג לנו, אנחנו מכירים.

מיקי לוי: אנחנו יודעים יותר מידיי טוב.

מיקי לוי: והאם שקלתם אפשרויות לבלום את כל הייבוא כדי למנוע תחרות מהתעשייה שנמצאת בארץ בסכנת הכחדה?

מיקי לוי: יש כאלה שאפשר לעשות את זה בצו.

מיקי לוי: זה לוקח בדיוק חמש דקות לשר הכלכלה.

עודד פורר: תודה, ח"כ לוי.

גל ברנס: אני רק אגיד שכן עלו פה טענות על סיוע תזרימי.

גל ברנס: הקרן היא כן מאוד רלוונטית לנושא הזה.

גל ברנס: למי שיש בעיות עם הקרן, אנחנו נשמח לדעת אבל - - -

עודד פורר: אני מדבר ברור, אני חושב, גל, נכון?

עודד פורר: נראה לי שאני מדבר ברור.

עודד פורר: הקרן – אם אני עוד פעם אשמע מפקיד אוצר ששולח אותי לקרן, זה כבר אפילו לא בשביל להתעצבן.

עודד פורר: כל כלי הסיוע הקיימים, כל הקרנות, כל הסיפורים, אנחנו מכירים אותם, תאמין לי, יותר מידיי טוב.

עודד פורר: יושבים פה עכשיו ויעלו לדבר עסקים שכלי הסיוע הקיימים כבר לא יסייעו להם.

עודד פורר: השאלה היא האם יש בכוונת

עודד פורר: כם לתת מכונות הנשמה למפעלים האלה, בעיקר בתחומים שאם המפעל נסגר אין את התחום הזה במדינת ישראל, הוא נכחד – לא ייצרו יותר זכוכית במדינת ישראל, לא בקבוקים, לא את התחום הזה וגם נשמע עוד תחומים אחרים – או לא?

עודד פורר: אגב, זו שאלה פשוטה.

עודד פורר: אני אקבל כל תשובה, רק אני רוצה פעם אחת לקבל תשובה ולא שמסובבים אותנו על האצבע.

גל ברנס: אני אגיד רק לנושא הזה שכיוון שאנחנו מוכנים לקיים שיח עם כל מפעל שיפנה אלינו, שיח פרטני ולראות כיצד ניתן לסייע - - -

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: התשובה ברורה.

גל ברנס: - - -

עודד פורר: תודה, גל.

עודד פורר: לא, אני לא מוכן לשמוע את זה יותר.

גל ברנס: אני כן יכול להגיד - - -

עודד פורר: לא, תודה, גל.

עודד פורר: אני רוצה לקבל פעם אחת תשובה אמיתית.

עודד פורר: שלוש פעמים אמרתי לך: תענה יש או אין.

עודד פורר: להגיד לי: "אנחנו מוכנים לקיים שיח" – אוקיי, שיח.

עודד פורר: הפתרון של משרד האוצר למשבר הוא שיח.

גל ברנס: אני אגיד ליו"ר הוועדה שכן מתגבשת תוכנית עם משרד הכלכלה והתעשייה - - -

עודד פורר: הו, תודה רבה, הצלחנו לחלוב משהו.

עודד פורר: כן.

גל ברנס: תוכנית שאמורה לסייע לתעשייה בהתאמות לתקופת הקורונה, אם בייצור מתקדם ואם בהתאמות פיזיות נדרשות, כחלק מהתוכנית הממשלתית שכבר עסקה בנושא, והכלים אמורים לצאת ממש בתקופה הקרובה.

עודד פורר: מה זה "התקופה הקרובה"?

עודד פורר: מפעל "פניציה" בצפון ייסגר ב-17 במאי.

גל ברנס: אני לא יודע תאריכים, אבל אני יודע שנעשית עבודה מאוד אינטנסיבית יחד עם המשרד כדי שהמענים האלה יינתנו בהקדם.

עודד פורר: אני אדמה את זה לכך שחס וחלילה היית מגיע לבית חולים כשאתה זקוק למכונת הנשמה ומנהל בית החולים היה אומר לך: אנחנו עכשיו בתהליכים אבל בזמן הקרוב תהיה לנו מכונת הנשמה.

עודד פורר: עוז כץ, משרד הכלכלה.

עוז כץ: שלום לכולם, אני אתייחס בקצרה.

עוז כץ: שמי עוז, מנהל מינהל תעשיות במשרד הכלכלה.

עוז כץ: אני אגיד כמה דברים בקצרה: אחד, אנחנו בקשר הדוק עם הרבה מאוד מפעלים, אנחנו מקיימים עשרות שולחנות עגולים ונפגשים באופן רציף גם ביחד עם ההתאחדות.

עוז כץ: התעשייה מתפקדת בצורה טובה, יציבה.

עוז כץ: בתקופת המשבר הם הצליחו לתפקד בייצור סדיר, אנחנו רואים שהתעשייה כענף באמת התעלה בתקופה הזו ואנחנו רואים שהפגיעה היא באופן יחסי יותר בענפים אחרים מאשר בתעשייה.

עוז כץ: אבל, כשאנחנו מסתכלים לתוך התעשייה אנחנו מבינים מה המשמעויות שקרו לחלק מהענפים.

עוז כץ: הפגיעה המרכזית היא כמובן כתוצאה מירידה בביקושים.

עוז כץ: אנחנו באירוע של ירידה בביקושים, ביקושים גלובליים וביקושים מקומיים, וזה כמובן האירוע המרכזי.

עוז כץ: אנחנו פותחים את האירוע הזה לכמה כיוונים: כיוון אחד, אנחנו מבינים שיש פה – ואני לא אומר את זה מהפה אל החוץ – הזדמנות להטמיע חדשנות, לקדם תהליכים בתעשייה.

עוז כץ: אנחנו מקבלים עשרות פניות ממפעלים שזו העת להכניס תהליכים מתקדמים, רובוטיקה, אוטומציה, מערכות לניהול, וזה המקום שאפשר להזניק את התעשייה קדימה.

עוז כץ: הערוץ השני שאנחנו עובדים בשיתוף הדוק – זה כמובן תוכניות שאנחנו מקדמים ביחד עם משרד האוצר – הוא כל מה שנוגע להפחתת רגולציה.

עוז כץ: דחינו את כל הממשק שיש לתעשייה עם הממשלה במספר חודשים.

עוז כץ: אנחנו בדיונים מעמיקים איך אפשר להקל על התעשייה בתקופה הקרובה כדי לנצל את ההזמנות ואת הסיטואציה שקרתה כדי להפחית את הרגולציה והדרישות בממשק עם הממשלה.

עוז כץ: אלו דברים שייצאו לפועל, וחלקם כבר יצאו ממש בתקופה המידית, גם תוכניות סיוע וגם נושא הרגולציה.

עוז כץ: מתבצעת בזה הרבה חשיבה והרבה מאמץ עם הגורמים השונים, כולל עם ההתאחדות והמפעלים עצמם.

עוז כץ: אני לא אכנס לסיפור של "חמת", אני לא מכיר את כל הפרטים שלו היטב.

עוז כץ: אני חושב שזה עניין של תקן שאפשר להכניס מחו"ל מוצרים מסוימים, אבל לא הייתי נכנס כרגע לעומק לשאלה שהעלית.

עוז כץ: הנושא של "פניציה" צפון – היינו בהרבה מאוד דיונים עם אייל זגגי, דיברנו, ניסינו לעזור, אנחנו בממשק מאוד צמוד.

עוז כץ: אני אגיד שבשנתיים-שלוש האחרונות "פניציה" צפון הייתה בקשיים די משמעותיים ומשרד הכלכלה סייע להם בהיטל, שאמור לפוג עוד מעט וקיבל הארכה של שנה, מול טורקיה.

עוז כץ: דבר שני, סייענו להם בקרן בערבות מדינה לפני המשבר של הקורונה, שרק העצים את הבעיה, ושוב הוא קיבל הלוואה מקרן לסיוע לעסקים במצוקה של 10 מיליון שקל.

עוז כץ: הדברים האלה קרו טרום המשבר, המשבר העמיק את המצב של "פניציה".

עוז כץ: אנחנו נמצאים אתם באופן - - -

עודד פורר: סליחה, עוז, לפחות תדייק.

עודד פורר: לא יכול להיות שקרן ההלוואות שאתם השקתם בגלל המשבר, אגב, שהושקה רק לדעתי בשבועיים האחרונים, נתנה את ההלוואה הזו טרום המשבר.

עוז כץ: לא, אני התכוונתי לקרן למפעלים במצוקה.

עוז כץ: זה מה שאמרתי, אולי טעיתי.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: ההלוואה של 9.6 מיליון שקל זה מה שסיפר לנו המנכ"ל שהוא קיבל עכשיו מהקרן.

עוז כץ: יש הלוואה נוספת מקרן ערבות מדינה שאני מבין שאייל מקדם מול הבנקים, זה שיח שמתנהל באופן עצמאי - - -

עודד פורר: איך הוא יחזיר את ההלוואה?

עוז כץ: יש הרבה מאוד מפעלים ועסקים שנמצאים במצוקה, אין ערוץ של פתיחת משהו פרטני בממשלה.

עוז כץ: זאת כרגע המדיניות.

עוז כץ: אין מדיניות כרגע לתפור חליפה לעסק כזה או מפעל אחר, אלא יש קווי מדיניות מנחים, התקבלו גם כן פה ודוסקסו פה בדיון.

עוז כץ: מה שכרגע עומד על הפרק זה דברים שאולי נשמע כאילו לא ניתן מענה, אבל בסך הכול בקרן ערבות המדינה כבר ניתן מעל 8.5 מיליארד שקל ומעל 21,000 עסקים קיבלו סיוע שם.

עוז כץ: אפשר לחדש, אפשר להגביר, עכשיו אישרו עוד 6 מיליארד, אז הדברים האלה באמת ניתנים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה לקבל התייחסות מאייל זגגי בעניין המידע שנמסר לנו כאן.

איל זגגי: הרבה מהמידע שנמסר פה הוא לא נכון, לא מדויק.

איל זגגי: קרן מפעלים במצוקה – הייתה התחייבות ל"פניציה" בשנת 2012, כשהחברה הגיעה להקפאת תהליכים, על השתתפות של קרן למפעלים במצוקה בהיקף של 20 מיליון שקל, לא התקבלה אגורה אחת.

איל זגגי: לפני שנתיים, במאמץ מאוד גדול, קיבלנו 12 מיליון שקל, גם זה היה בסיכומו של דבר אחרי תהליך מאוד-מאוד ארוך.

איל זגגי: לקחו כמעט 8 שנים מההתחייבות של הראל לוקר, שהיה אז מנכ"ל משרד ראש הממשלה – יש לי נספח פה אצלי – שנקבל 20 מיליון שקל וזה לא קרה.

איל זגגי: לגבי ההלוואה שמתנהלת עכשיו – אנחנו כבר פועלים שבועות בניסיון לקבל הלוואה, ומי ששאל פה מאיפה תוחזר ההלוואה, זו שאלה מצוינת, אבל בצוק העתים אנחנו אומרים: כל אגורה שתיכנס אולי תצליח לדחות בכמה ימים, בכמה שבועות, את הכיבוי, אולי בינתיים יקרה נס.

איל זגגי: את ההלוואה הזו, לכאורה בערבות מדינה, דורש הבנק ערבות מלאה של הבעלים.

איל זגגי: זו הפרקטיקה בשטח.

איל זגגי: הפרקטיקה היא שגם הבעלים הסכימו לתת ערבות מלאה ועד רגע זה לא ראינו אגורה אחת, ואני גם לא רואה שנקבל בימים הקרובים.

איל זגגי: אז זה נורא נחמד, כל הדיבורים האלה, הפרקטיקה היא אחרת לגמרי.

איל זגגי: גם כשנאמר שהיטל ההיצף הוארך לשנה זה גם מידע לא נכון.

איל זגגי: היטל ההיצף הוארך למיטב ידיעתי לחצי שנה.

איל זגגי: הוא חייב לפעול גם על זכוכית מוגמרת כי המעבדים, אם הם נתקלים באותה תחרות מטורקיה ומפולין ומכול מדינה אחרת - - -

עודד פורר: ברור.

עודד פורר: תודה, אייל.

עודד פורר: אני רוצה לפתוח את הדיון לחברי הכנסת.

עודד פורר: חברת הכנסת אימאן ח'טיב, בבקשה, ואחריה חבר הכנסת קושניר.

אימאן ח'טיב יאסין: צהריים טובים לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להתחיל בלדבר על מפעל "פניציה" בדרום ולהזכיר שהבעלים של המפעל זה הפילנתרופ הגדול-הגדול מורטון מנדל, שבאמת העשייה שלו רבה כאן בארץ.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה גם ממקום זה להגיד תודות על העשייה שלו כבוגרת בית הספר למנהיגות חינוכית מנדל בירושלים.

אימאן ח'טיב יאסין: כל המפעל הזה בעיקרו הוא לא מפעל רווחי.

אימאן ח'טיב יאסין: אם נסתכל על העובדים שעובדים שם – מחציתם מהפריפריה החברתית והגיאוגרפית של מדינת ישראל.

אימאן ח'טיב יאסין: חשוב לי לציין עוד דבר בקשר לאיך אפשר חוץ מהסיוע – שהיטבת לדמותו, עודד, למכונת הנשמה – ובנוסף לייבוא מטורקיה, במקביל יש עוד משהו שכבר התחיל לפני הקורונה, ב-2019, ודובר על כל רבות, וזו ההחרמה של פלח מאוד גדול מהחברה הישראלית של הבקבוקים בגלל שכבשן הזכוכית עובד בשבת.

עודד פורר: על זה דיברתי בהתחלה, החרם של הוועד הרבני למען אני לא יודע מה.

מיקי לוי: כי התנור ממשיך לעבוד בשבת.

עודד פורר: אין מפעל בעולם שהתנור לא עובד 7 ימים בשבוע.

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: אי אפשר.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר לעמוד בעלויות שלו.

עודד פורר: אין, אי אפשר לכבות תנור.

אימאן ח'טיב יאסין: גם אמרו שם שיש רישיון שהיה בזמנו מהרבנות הראשית.

עודד פורר: כל שומרי תורה ומצוות משנות ה-30, לדעתי, כשהמפעל הזה הוקם – אחר כך ב-64', אם אני לא טועה, הוא עבר לירוחם – שתו מהבקבוקים האלה גם בסעודת שבת ואין בזה שום דבר לעניין כשרות.

מיקי לוי: עודד, מצאנו פתרון – כל הבקבוקים שייוצרו בשישי-שבת ייוצאו בצו - - -

עודד פורר: אין בעיה.

עודד פורר: כשרוצים פתרונות מוצאים פתרונות, עזוב.

מיקי לוי: מצאנו פתרון.

עופר כסיף: שנים עושים את זה עם רפתות, עם חליבה.

עודד פורר: אני מציע לבדוק מי עומד מאחורי חלק מהיבואנים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שצריך לתת פתרונות דיפרנציאליים למקומות שיש להם זכות ועדיפות ראשונה, במיוחד למקומות שנותנים תרומה חברתית כזאת גדולה לחברה הישראלית לכלל האזרחים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חבר הכנסת קושניר, אחריו ראש עיריית נוף הגליל, שביקש להגיד עוד משפט.

אלכס קושניר: אני חושב שאנחנו נמצאים פה בשיח של חירשים.

אלכס קושניר: בהרבה מאוד נושאים, גם בנושא של מובטלים וגם בנושא של מבוגרים שלא זכאים לקבל דמי אבטלה, וגם עכשיו לנושא של תעשייה, התחושה היא – ואני לוקח אותך, אדוני היושב-ראש, בכוונה לסלנג הצבאי – שאתה נמצא תחת האש, אתה מבקש אש לחילוץ ואומרים לך שאש החילוץ תגיע עוד מעט ואנחנו עוד לא החלטנו אם לשלוח את המטוס מפה או מפה.

אלכס קושניר: זאת התחושה.

אלכס קושניר: מדברים פה על כך שהם עכשיו מנסים לקבוע מדיניות, מנהלים דיונים על איך לעזור – אנחנו כבר במשבר לפחות חודשיים, אם לא יותר, עוד לא חשבתם?

אלכס קושניר: כמה זמן אתם יכולים לחשוב?

אלכס קושניר: שמעתי עוד משפט – אני לא זוכר אם זה היה נציג של משרד האור או משרד הכלכלה – שאמר שלא תופרים פה חליפות פרטניות למפעל כזה או אחר.

אלכס קושניר: זה נכון, הם עסוקים כרגע בתפירת 36 חליפות לשרים ועוד 16 חליפות לסגני שרים ואף אחד לא באמת מנסה לעזור לחבר'ה האלה.

אלכס קושניר: ואגב, הפתרונות שמוצעים כאן - - -

עודד פורר: השאלה אם החליפות יהיו מיובאות או שזה משהו שייתפר כאן בארץ.

אלכס קושניר: כפי שאני מכיר את המציאות, עודד, הן יהיו מיובאות.

אלכס קושניר: חד-משמעית.

אלכס קושניר: אין ספק בכלל.

אלכס קושניר: יש פה גם פתרונות שמוצעים על השולחן הזה, ואגב, אני לא יודע אם הם נכונים או לא, אני לא יכול להגיד שאני מומחה בכל, אבל בחודשיים היה אפשר למצוא פתרונות לאנשים האלה ולמפעלים האלה.

אלכס קושניר: אני כבר לא מדבר על "פניציה" ירוחם, אנחנו יודעים על החרם שיש מחסידות גור על המפעל הזה.

אלכס קושניר: אני חושב שאם אנחנו לא נעצור את זה, חברים, אז אף אחד לא יוכל לעצור את זה.

אלכס קושניר: זה תפקידנו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: רונן פלוט, ראש עיריית נוף הגליל, בקצרה.

רונן פלוט: תוך כדי הישיבה שלכם הייתה לי שיחה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, רונן פרץ.

רונן פלוט: סיכמתי אתו שתוך שבועיים עד שלושה נשב עם הנהלת המפעל כדי באמת לחפש פתרון איך אנחנו לא סוגרים את המפעל הזה.

עודד פורר: רונן, הם סוגרים את התנור ב-17 לחודש.

רונן פלוט: אז אני פונה להנהלת המפעל גם כאן ואני אומר: חברים, אתם טוענים, ובצדק, שהפסדתם הרבה כסף, בואו ניתן צ'אנס עוד שבועיים, כולנו ביחד, נעשה שמיניות באוויר כדי לא לסגור את המפעל.

רונן פלוט: כל יתר הברברת לא שווה כלום.

רונן פלוט: זאת ההצעה על השולחן, כרגע דיבר איתי רונן פרץ, וזה מה שאני מציע לכם.

רונן פלוט: לא לכבות את התנור בשום פנים ואופן.

עודד פורר: רק שתבינו, מבחינת הסיוע שהם מבקשים, עלות שכר של 280 עובדים, שכר מינימום – אפילו לא עלות שכר אלא שכר המינימום, הברוטו – זה 17.5 מיליון שקל בשנה.

רונן פלוט: חברים, אני לא נכנס כאן למשא ומתן.

רונן פלוט: אני חושב שאפשר להביא את כל הצדדים לשולחן עגול ונעשה את הכול שייצא משם טוב.

עודד פורר: אני רק מסביר שאת השכר הזה ישלמו בסוף בדמי אבטלה.

עודד פורר: חבר הכנסת עופר כסיף.

עודד פורר: אחריו חברת הכנסת סונדוס ומנכ"ל "מודגל", רפי גרבר.

עודד פורר: אני רוצה לתת גם למפעלים נוספים.

עופר כסיף: אנחנו עדים פה בוועדה כבר במשך תקופה ארוכה לאוזלת היד של הממשלה בכלל ושל האוצר בפרט.

עופר כסיף: הרי מה שאנחנו נתקלים פה ושומעים שקורה ב"פניציה" הוא רק קצה הקרחון.

עופר כסיף: זאת הרי שערורייה שאי אפשר להעלות אותה על הדעת.

עופר כסיף: אנחנו מדברים פה על שתי הזנחות או הפקרות עיקריות שקשורות זו בזו: אחת, של מה שמכונה פריפריה.

עופר כסיף: שימו לב על איזה מפעלים דיברנו פה, דיברנו על ירוחם ודיברנו על נוף הגליל, וכמובן שהדוגמאות הן רבות – באר שבע, שדרות, שלומי, יישובים ערביים, איפה שיש בכלל - - -

אימאן ח'טיב יאסין: דווקא היישובים הערביים ב"פניציה" צפון סובלים.

עופר כסיף: אני יודע שיש את הבעיה הסביבתית, אני לא נכנס לזה עכשיו.

עופר כסיף: יש פה הזנחה פושעת של הפריפריה ומוסיפים חטא על פשע עכשיו.

עופר כסיף: זה כמובן בא קודם כל על חשבון העובדים, עובדים שיאבדו את פרנסתם.

עופר כסיף: ח"כ פורר דיבר על שכר מינימום.

עופר כסיף: תנאי העסקה, בימים כתיקונם, של העובדים במפעלים האלה, לפחות ברובם, הם תנאי העסקה מהגרועים ביותר.

עודד פורר: אני מוחה על זה, עופר, ואני אומר לך כמי שביקר גם ב"פניציה" ירוחם וגם ב"פניציה" ציפורי, תנאי ההעסקה שם – גם מערכות היחסים בין הוועד לבין ההנהלה, שיתוף הפעולה והשמירה על העובדים במשברים מאוד-מאוד קשים – הם טובים, העובדים שם מקבלים יחס מאוד טוב אז אני מציע לא להשמיץ את המעסיק הזה.

עופר כסיף: אני חולק עליך.

עופר כסיף: לא נקבתי בכוונה בשמות של מפעלים.

עופר כסיף: במפעלים תנאי ההעסקה של העובדים השכירים בישראל בכלל הם תנאי העסקה מחפירים, בעיקר במפעלים בפריפריה.

עופר כסיף: אנחנו זוכרים גם בחצור הגלילית, שכחתי את שם המפעל שם, אנחנו יודעים לגבי מפעלים שנסגרו בירוחם ובשדרות בסיטונאות, איך עבדו שם אנשים, ובעיקר נשים, בתנאים מחפירים, כך שהעובדות הן עובדות הפוכות.

עופר כסיף: הדבר האחרון שאני רוצה להזכיר הוא שבתחילת פברואר, לפני שהתחילה המגפה, מינהלת הרשות להשקעות במשרד הכלכלה אישרה 13 תוכניות להקמה והרחבה של מפעלים באזור פיתוח א' והתחייבו למענקים של למעלה מ-50 מיליון ש"ח לטובת זה.

עופר כסיף: איפה זה נמצא?

עופר כסיף: איפה זה נמצא?

עודד פורר: אנחנו נשאל אותם באמת.

עודד פורר: תודה, ח"כ כסיף.

עודד פורר: רפי גרבר, מנכ"ל "מודגל".

רפי גרבר: שלום לכולם.

רפי גרבר: אני מנכ"ל "מודגל" באזור תעשייה צח"ר ליד ראש פינה.

רפי גרבר: אני אדבר בקצרה כי דיברו פה הרבה אבל תכלס לא הרגשתי ששום דבר מתקדם.

רפי גרבר: אנחנו כמפעל חווים חוויה דומה למה ש"פניציה" תיארו פה ולא אחזור על זה.

רפי גרבר: לא באנו חזקים למשבר והמשבר היכה בנו עוד יותר.

רפי גרבר: גם אנחנו מתיכים.

רפי גרבר: אנחנו מפעל שממחזר ברזל ויוצר ממנו מוצרים, 60% לייצוא ו-40% לשוק המקומי.

רפי גרבר: פנינו לקבל מפעל מאושר אחרי השקעות של עשרות-מיליוני שקלים שעשינו פה, עוז כץ מכיר את הסיפור, וזה לא הסתייע עד היום.

רפי גרבר: פנינו לקבל הלוואה עכשיו, במשבר הקורונה.

רפי גרבר: כמו שאמר מנכ"ל "פניציה", רוצים 100% ערבות בעלים והבנק לא מאשר את זה מכול מיני תנאים, וגם אנחנו "נהנים", במירכאות כפולות ומכופלות, מכך שהייבוא הזול באיכות גרועה מגיע לארץ ויוצר לנו פה בעיית תחרות קשה בשוק המקומי שלנו.

רפי גרבר: היבואנים הם בעיקר מסין.

רפי גרבר: הממשלה הסינית מסבסדת את הייצוא, כולם יודעים את זה, והממשלה הישראלית לא עושה שום דבר.

עודד פורר: כמה עובדים יש לך?

רפי גרבר: יש לנו היום 100 עובדים, כולם עובדים ישירים.

רפי גרבר: תוסיפו על זה כ-10%-20% שנהנים מעצם זה שהמפעל קיים פה.

רפי גרבר: מפעל בן 50 שנה, מהאחרונים שיוצקים בארץ.

רפי גרבר: מערכת יחסים טובה בין העובדים לבין ההנהלה.

רפי גרבר: צודק חבר הכנסת שאמר – זה לא תנאים של חבר כנסת אבל התנאים פה הם טובים.

רפי גרבר: אפשר לשאול את העובדים ולשמוע.

רפי גרבר: כולנו ביחד מנסים לשרוד ואם לא נקבל איזושהי עזרה זה לא יקרה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ח"כ סונדוס ואחריה ח"כ אופיר סופר.

סונדוס סאלח: אני רוצה להתייחס למפעל "פניציה", וסליחה שאני מקלקלת את המסיבה כאן.

סונדוס סאלח: כולנו רוצים לתמוך בעסקים אבל באופן ספציפי בהקשר של מפעל "פניציה" - - -

עודד פורר: איזה?

סונדוס סאלח: צפון.

סונדוס סאלח: מישהו כאן מוליך אותנו שולל.

סונדוס סאלח: זו לא פעם ראשונה שהמפעל הזה מול משבר כלכלי.

סונדוס סאלח: מאז 2012, 2017, 2019, הוא כל הזמן במשבר כלכלי אחד מתמשך.

סונדוס סאלח: כל הזמן יש לו סיוע ותמיכה מהממשלה.

סונדוס סאלח: החיבור של מפעל "פניציה" לגז הטבעי בהחלטת ממשלה הוא בכדי להציל את "פניציה" מהמשבר הזה.

סונדוס סאלח: לעומת זאת, יש מפעלים ועסקים שקורסים תחת הגדרה שהם ענף בסיכון ולא מגיע להם סיוע, מענקים או הלוואות.

סונדוס סאלח: זה עסק שהוא תחת ענף בסיכון כלכלי ויש בו כל מיני בעיות כלכליות.

סונדוס סאלח: אפשר לעבור על כל הפרוטוקולים של החברה, במיוחד שפורסמו על ידי המנכ"ל הקודם, ולבדוק מחדש מה האפקטיביות והיעילות להשקיע בו.

מיקי לוי: מאז שהגז הוזרם המפעל הזה לא צריך שום סיוע כלכלי.

מיקי לוי: הייתי במפעל פעמיים, גם כסגן שר האוצר, אני רוצה להגיד לך חד-משמעית, אם המפעל הזה יפסיק לעבוד 300 עובדים מכפרי הסביבה יאבדו את מקום העבודה שלהם.

סונדוס סאלח: צריך לחקור את כל ההתנהלות הכספית של המפעל הזה.

סונדוס סאלח: מפעל שב-10 שנים נכנס לשלושה משברים כלכליים ומנהל לאורך כל הזמן משא ומתן להכניס משקיעים חדשים, זה אומר שיש פה נקודה שצריך לבדוק וזה אור אדום שצריך לבדוק אותו.

סונדוס סאלח: גילוי נאות – אני תושבת כפר משהד, זה מפעל שכל כך מסוכן לנו מבחינה זיהומית ושפוגע באיכות החיים של תושבי הכפר.

סונדוס סאלח: כל עובדי המפעל עוברים בכפר שלנו ואנחנו סובלים מזה.

סונדוס סאלח: ללא שום קשר, אני פונה אליכם לבחון את היעילות של כל החלטה ולבדוק את ההחלטות הקודמות שבהן נתנה הממשלה סיוע למפעל הזה, כמה הן סייעו ולמה הוא עדיין במשבר.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ח"כ אופיר סופר, בבקשה.

עודד פורר: אחריו אבקש מאלי מ"נגב זכוכית".

אופיר כץ: אני מתפלא קצת על הדברים של חברתי.

אופיר כץ: אני רוצה להגיד, אני ביקרתי במפעל "פניציה" ודווקא הדוגמה של הגז הטבעי, ששמה אותנו - - -

אימאן ח'טיב יאסין: בצפון?

אופיר כץ: כן, אני גר קרוב.

הכהן, 12: דווקא הסוגיה של הגז הטבעי היא דוגמה למשמעות של להקים מפעל בפריפריה.

הכהן, 12: כידוע, הגז הטבעי לא מגיע עדיין לאזור התעשייה תפן – שהוא אזור תעשייה גדול ומשובח – לא לאזור תעשייה דלתון, לא לאזור תעשייה צח"ר ולא לאזורי תעשייה אחרים.

הכהן, 12: אבל כן, גז טבעי שהגיע לאזור תעשייה ציפורי הצליח לשים את מפעל "פניציה" על הרגליים.

הכהן, 12: זה רק ממחיש כמה מדינת ישראל צריכה להשקיע במנועי צמיחה באזורי התיישבות חשובים, כמו גליל, נגב ובקעת הירדן.

עופר כסיף: בקעת הירדן זה לא ישראל אז זה לא רלוונטי.

אופיר כץ: לפעמים אנחנו מתבלבלים בשם כלכלת השוק החופשי.

אופיר כץ: שכחנו שאנחנו צריכים גם לעשות קצת ציונות וזה לעשות ציונות.

אופיר כץ: המפעל הזה מעסיק 300 עובדים מכול הצפון, ללא הבדל דת, גזע ומין, יש שם עובדים מסורתיים ויש שם מספר דורות - - -

סונדוס סאלח: יש עשרות מפעלים כאלה.

אופיר כץ: ולא בקלות הייתי מוריד את השלטר ממפעל בגליל.

אופיר כץ: לכן צריך להתכנס ולתת את הדעת על העניין הזה.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

אורית פרקש הכהן: אנחנו עוברים עכשיו לאלי ממפעל "נגב זכוכית".

אלי בן יוסף: עודד, אתה מכיר אותי גם ממקומות אחרים בהתנדבות הציבורית שלי.

אלי בן יוסף: אני מעבד זכוכית.

אלי בן יוסף: אנחנו הלקוחות של "פניציה".

אלי בן יוסף: אני לא מייצג 300 עובדים של "פניציה" אלא קרוב לעשרות-אלפי עובדים בענף הזכוכית, שבמידה ו"פניציה" תיסגר החרב מונחת על צווארינו גם.

אלי בן יוסף: נכון, צודקת חברת הכנסת שהבעיה של "פניציה" לא התחילה מהיום, אבל היא נובעת מכך שטורקיה וסין שולחות לפה סחורות ב-dumping, כולל סחורות מעובדות, ולכן אנחנו לא יכולים לקחת סחורה מ"פניציה".

אלי בן יוסף: היום רוב הזכוכית שאתם רואים בארץ היא מטורקיה או מסין, ואנו, כתעשיית הזכוכית בכלל – ואני מדבר פה על עשרות-אלפי עובדים, לא על 300 עובדים של "פניציה" – נמצא את עצמנו מחוץ לתחום.

אלי בן יוסף: אני אתן לך דוגמה על עצמי.

אלי בן יוסף: אני ציוני, אני גר בתל אביב ופתחתי מפעל באר שבע בדרום מטעמי ציונות, 30 שנה, אני מעסיק כ-50 עובדים.

אלי בן יוסף: אני אומר לכם שלא רחוקה הדרך שאני אשים את המנעולים על הדלת ואני אהיה יבואן, כי הכי משתלם למצוא מפעל בטורקיה שעושה את מה שאני עושה בארץ ואני ארוויח את העמלה באמצע.

אלי בן יוסף: אתם חייבים להבין, אתם חייבים להטיל כרגע, בגלל הקורונה או מכול סיבה אחרת, היטל שאסור לייבא זכוכית לישראל, לא גולמית ולא מעובדת, אם אתם רוצים להציל את התעשייה הזו.

אלי בן יוסף: אם לא, מה שקרה בטקסטיל קורה בזכוכית.

אלי בן יוסף: משמעות הדבר היא שבעוד כמה זמן מחירי הזכוכית בארץ רק יעלו כי הטורקים יבינו שאין אלטרנטיבה אחרת, ואז מדד תשומות הבנייה יעלה, ולא ירד כפי שאתם מצפים שהיום יקרה.

אלי בן יוסף: סגירת "פניציה" היא חלק מתהליך של סגירת ענף שלם, לא של 300 אנשים, של 30,000 ו-40,000 אנשים.

אלי בן יוסף: אני אומר לכם, אני יודע על מה אני מדבר.

אלי בן יוסף: אני מדבר עם כל הקולגות שלי.

אלי בן יוסף: אין היום זכות קיום במדינת ישראל למעבד זכוכית בתעשייה.

אלי בן יוסף: אין.

אלי בן יוסף: תודה.

עודד פורר: תודה, אלי.

עודד פורר: ח"כ מיקי לוי, אחריו אילן אצבעוני.

מיקי לוי: הפתרון הזה של טורקיה, של השתלטות טורקיה על התעשייה הישראלית ידוע.

מיקי לוי: יש לי דוגמאות למכביר.

מיקי לוי: אני מסתובב בכל הארץ.

מיקי לוי: אני אומר לכם דוגמה אחת מאיטליה – טורקיה קנתה את המפעל היחיד באיטליה שמייצר זכוכית, וראה איזה פלא, מחירי הזכוכית באיטליה קפצו בעשרות אחוזים.

מיקי לוי: זה לא רק "פניציה" חברים, זו התעשייה הישראלית בכלל.

מיקי לוי: כיבוי התנור ב"פניציה" – ואני מציע לך לבקר שם כי אחרי שהעבירו את הגז - - -

סונדוס סאלח: אני גרה שם.

מיקי לוי: לא ביקרת אבל במפעל.

סונדוס סאלח: ביקרתי.

מיקי לוי: אחרי שסיפקו גז למפעל, הזיהום כמעט שואף לאפס כי הגז הוא דבר אחר לחלוטין, ואפשר להגיד את זה עכשיו על תחנות כוח וכו'.

מיקי לוי: הנזק של הכיבוי יהיה במיליונים, במיליונים יותר מאשר יפצו את המפעל עצמו.

מיקי לוי: אני יכול להביא לכם רשימה ארוכה של מפעלים שיקרסו.

מיקי לוי: זו כל התעשייה הישראלית.

מיקי לוי: תזכרו מה קרה לנו עכשיו בביצים – חיסלו את הלולים בצפון, לא היו ביצים, רצו לספרד להביא מיליון ביצים במכה אחת.

מיקי לוי: יש לזה אפקט ארוך טווח.

מיקי לוי: אני אומר לכם, יש אפשרות בחמש דקות לפתור חלק רציני מהבעיה.

מיקי לוי: שר הכלכלה צריך לכנס את אנשיו ולעשות רשימה ארוכה של אותם מפעלים, לעצור את הייבוא למדינת ישראל לשנה וחצי-שנתיים, צו על הגבלת ייבוא: הגבלת ייבוא של דלתות עץ כדי להציל את יצרני דלתות העץ בארץ; הגבלת ייבוא של דלתות רב-בריח, שמביאים בספרד – התוצרת שלנו יותר טובה, להפסיק להביא דלתות "רב-בריח" מחו"ל, זה פטנט בכלל שהתחיל כאן בארץ; הגבלת ייבוא של בקבוקים; הגבלת יבוא של שמשות.

מיקי לוי: יש אפשרות.

מיקי לוי: מה שאי אפשר לייצר אפשר להביא, מה שאפשר לייצר צריך לעצור.

עודד פורר: בשדרות.

מיקי לוי: קונים בטורקיה ב-140 מיליון שקל כבלים והמפעל על 11 ליינים.

מיקי לוי: בשדרות, בפריפריה החברתית, הוא רק על ליין אחד.

מיקי לוי: הרשימה היא ארוכה.

מיקי לוי: אם אתם רוצים להציל את התעשייה הישראלית אפשר לעשות את זה במינימום השקעה ממשלתית.

מיקי לוי: תעצרו את הייבוא.

מיקי לוי: אפשר לעשות רשימות מסודרות.

עודד פורר: תודה, ח"כ לוי.

עודד פורר: אילן אצבעוני, מנכ"ל א.ל.ק זכוכית מחוסמת בע"מ.

עודד פורר: אחריו אבקש לשמוע את אלישמע פוקס, מנכ"ל ים מיכל יובל בע"מ.

אילן אצבעוני: שלום לכולם.

אילן אצבעוני: שמי אילן אצבעוני, אני מנכ"ל של חברת א.ל.ק זכוכית מחוסמת שעוסקת באספקת קירות מסך לבניינים שהיום רואים בכל הארץ.

אילן אצבעוני: הבעיה שלנו מחולקת לשניים, ואני קצת אחזור: בעיה אחת היא חומר הגלם/"פניציה", שכמובן שבלי יצרן של חומר גלם תהיה לנו בעיה להתמודד במוצר הסופי.

אילן אצבעוני: זו בעיה מספר אחת, שאין ספק שתהיה העלאת מחירים שתחמיר את מצבנו בתור מעבדים.

אילן אצבעוני: הפן השני, הוא התחרות העיקרית של המפעל שלנו, שטכנולוגית הוא עם הציוד הכי מתקדם שנמצא בעולם, זאת אומרת שאין לנו חסרון טכנולוגי לעומת יצרנים בטורקיה או בסין.

אילן אצבעוני: העניין הוא שאנחנו כבר עשינו איזשהן בדיקות מדגמיות מה קורה במחירי החומר המעובד בזכוכית לבניינים.

אילן אצבעוני: מסתבר שהמחיר בשוק הטורקי – דימינו יחד עם ההתאחדות פרויקט שהקמנו בארץ עם מחירים שנשלחו לארץ ועשינו אותו בטורקיה כביכול, המחירים היו שם יותר גבוהים.

אילן אצבעוני: בדקנו איזושהי אפשרות של עיבוד זכוכית עם פחים בסין ובארץ, מסתבר שהמחירים שנמכרים בסין גבוהים יותר.

אילן אצבעוני: הם גם לא מתביישים לבוא ולומר: אנחנו מקבלים סבסוד וכדאי לנו לייצא.

אילן אצבעוני: אז אנחנו פה בעצם נמצאים במצב, כמו שאלי הזכיר, שכל הענף הזה הולך ונכחד.

אילן אצבעוני: מכיוון שכל הבניינים שאתם רואים בתל אביב זה מאות-אלפי מטרים – ואני בכלל לא רוצה להיכנס כרגע לסוגיה של האיכויות כי זה לא נושא השיחה אבל גם שם יש בעיות – הכמויות האלה מגיעות לפה בגלל מחירי היצף, ולנו קשה מאוד, בגלל שיש הרבה מפעלים, לבוא ולבנות ולהגיע לדני טל - - -

עודד פורר: כמה עובדים אתם בחברה?

אילן אצבעוני: 60 עובדים.

עודד פורר: כמה זמן אתה עוד יכול לשרוד במצב הקיים?

אילן אצבעוני: אני כרגע נמצא בצומת די גדול.

אילן אצבעוני: אני כרגע נמצא במשאים ומתנים עם מחירים שאני לא אוכל להתמודד אתם.

אילן אצבעוני: לי כרגע יש עבודה צפויה לעוד כארבעה חודשים, לאחר מכן אין לי שום פרויקט וההצעות שאני מתבקש להגיש מול המחירים האלטרנטיביים, סין וטורקיה – אתה לא מצליח להגיע כי אתה נקטל בעלויות חומרי הגלם.

עודד פורר: כמה שנים העסק קיים?

אילן אצבעוני: תשמע, אני כבר דור שני ויש לי בן שהוא כבר דור שלישי בתוך העסק.

אילן אצבעוני: אני עוסק במפעל משנת 1980 אז אני מניח שימלאו 40 שנה.

עודד פורר: אז מדינת ישראל רצתה להקים תעשייה ישראלית, בשנות ה-80'.

אילן אצבעוני: כן.

אילן אצבעוני: הציודים שלנו זה מהמפעלים – הייתי מגדיר את זה בשפה פשוטה – זה מרצדס בענף המכוניות.

אילן אצבעוני: זה הציודים, כי גם האיכויות שלנו עומדות בסטנדרטים הכי גבוהים שקיימים ובארץ אין מפעל כזה.

אילן אצבעוני: אני מודה לכם על האפשרות להציג את הנושא ואני מקווה שתעזרו.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ח"כ ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: לצערי הרב, אני הולך לחזור על מנטרה שאני מדבר עליה בשבועות האחרונים.

עודד פורר: אני עושה את זה כבר חודשיים אז תרגיש חופשי.

ניר ברקת: היעד שהמדינה צריכה לשים לעצמה, האוצר, הוא למנוע פשיטות רגל ולעזור כמה שיותר מהר לשוק לחזור למצב שלפני הקורונה.

ניר ברקת: שתי מטרות פשוטות שלצערי הרב אני כל פעם מבקש לשמוע אותן, או לחלופין מטרה אחרת, שיגידו לנו באוצר למה הם מתכוונים.

עודד פורר: מה היעדים.

עודד פורר: אין יעדים.

ניר ברקת: אני איש עסקים, כשהייתי איש עסקים, כשאתה לא מגדיר מטרה ויעד, אתה הולך בדרך, לעולם לא תגיע ליעד.

ניר ברקת: תלך בדרך אבל היא לא מגיעה לשום מקום.

ניר ברקת: אני שואל את אנשי האוצר, את שר האוצר, את מנכ"ל האוצר, את מנהל אגף תקציבים: מה המטרה?

ניר ברקת: מהי הצלחה?

ניר ברקת: מהי הצלחה כלכלית שנוכל להגיד בסוף המשבר "הצלחנו"?

ניר ברקת: לא שמעתי יעד.

ניר ברקת: אני שומע איך מתחילים לפתוח, איך עושים פה, איך עושים שם, אבל לא שמעתי יעד.

ניר ברקת: אני מבקש לאמץ שני יעדים פשוטים.

ניר ברקת: פעם ראשונה.

ניר ברקת: פעם שנייה, אני רואה שיש תוכניות, אבל מה תכלית התוכניות?

ניר ברקת: אם היו מגדירים יעד של מניעת פשיטות רגל ולעזור למגזר העסקי לחזור כמה שיותר מהר למצב הראוי שאנחנו רוצים, כמו לפני הקורונה, לא היינו בכלל צריכים להגיע ולשמוע את "פניציה".

ניר ברקת: זה שהם מגיעים ומדברים כאן זה פשוט מבייש, זה פשוט מבייש שהם בכלל צריכים להתחנן ולהסביר את מצבם הגרוע.

ניר ברקת: האוצר היה צריך לרוץ אחריהם, לשבת אתם בשולחן עגול, להבין מה האתגר העסקי שלהם, והם היו אומרים להם, כמו "אל על" וכמו אחרים: אנחנו זקוקים לסיוע ישיר, בכסף ישיר, במוזמן, לחשבון.

ניר ברקת: גדול, קטן, עצמאי – זה לא משנה.

ניר ברקת: זה עסקים בסיכון.

ניר ברקת: רק בתמהיל שחלק ממנו הוא סיוע ישיר של המדינה, מזומן לחשבון – וקל לעשות את זה אופרטיבית – ותמהיל מסוים של אשראי שיעזור לאנשים לצוף.

ניר ברקת: גם לחברים האלה אשראי לבד לא יעזור.

ניר ברקת: הם זקוקים לפעולות נוספות כשהיעד הוא מניעת פשיטות רגל.

ניר ברקת: אני חוזר ואומר, נכון להיום הפעילות של האוצר בפועל תביא לסגירתם.

ניר ברקת: הפעילות בפועל אומרת שאין מטרה למניעת פשיטות רגל.

ניר ברקת: הפעילות בפועל, שבחרה רק אשראי, אומרת: חברים, כל משבר הקורונה זו בעיה של המגזר העסקי.

ניר ברקת: זו בעיה שלכם.

ניר ברקת: אתם תתמודדו.

ניר ברקת: אנחנו אולי נעזור לכם להתמודד עם זה בפריסת התשלומים, אבל כל הנזק, הכול נופל לכם על הראש.

ניר ברקת: אין מדינה.

ניר ברקת: המדינה בצד.

המדינה אומרת: היושב-ראש עודד פורר, אני קורא עוד פעם לוועדת הכספים לציין בסיכום שוב את הצורך המידי להגדיר מטרות ויעדים, את הצורך המידי לסיוע לעסקים.

המדינה אומרת: כולם משוועים לזה, מחכים לשמוע שינוי בתפיסה.

המדינה אומרת: שמעתי באוזן המוסיקלית, לשמחתי הרבה, שהתחילו להבין והתחילו לתת מענקים לעצמאיים, זה מצוין ותראה שעצמאיים יעמדו על הרגליים.

המדינה אומרת: אותו דבר צריך להיות לעסקים הבינוניים והגדולים ובוודאי-ובוודאי למפעלים כמו אלה.

עודד פורר: רצית משפט.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, משפט אחד, ברשותך, בהמשך למה שאמר עכשיו חברי ניר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לציין רק דבר אחד:

אימאן ח'טיב יאסין: בואו נעשה חישוב – אני בטוחה שכולם עשו את החישוב הזה אבל אני לא מבינה למה לא עושים את זה בפועל – חישוב מינימלי של 250 עובדים בשכר מינימום - - -

עודד פורר: מה שאמרתי, כמה יעלו דמי אבטלה.

אימאן ח'טיב יאסין: בדיוק.

אימאן ח'טיב יאסין: זה 9 מיליון בשישה חודשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להבין מה ההיגיון בכל זה וצריך לדבר על מענקים ולא על סיוע.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: יאיר דראל, "אורנת תעשיות מזון".

יאיר דראל: שלום, שמי יאיר דראל, "אורנת תעשיות", אנחנו עושים שוקולד.

יאיר דראל: אנחנו מפעל קטן.

יאיר דראל: אני לא אחזור על כל מה שאמרו לפניי, הרבה דברים חשובים וקריטיים, אני אנסה לתת זווית אחרת קצת לבעיות שאנחנו רואים.

יאיר דראל: אנחנו מפעל שוקולד של 36 ומשהו שנה ואנחנו מתחילת המשבר הוצאנו את כולם לחופשה כי התעשייה שאנחנו עובדים מולה היא תעשיית המלונאות, דיוטי-פרי, חברות, וכולם די נעלמו לנו, אז כרגע אין כמעט פעילות עסקית.

יאיר דראל: אנחנו לא בטוחים מה מצב המשבר שלנו כי יש לנו חובות שלנו וחובות של לקוחות.

יאיר דראל: חלק מהלקוחות, כמו "אל על", הודיעו שהם עוברים לשוטף 180 בינתיים, עד שנראה מה קורה.

עודד פורר: שוטף ונראה מה יהיה.

יאיר דראל: זה יבוא יחד עם הסיוע, אני בטוח.

עודד פורר: אני רוצה לומר משהו – ואנחנו נעלה את זה בסיכום למדינה גם – כל סיוע שיינתן ל"אל על" או למי מהחברות הגדולות, חייב להיות שם תנאי תשלום לספקים שלהם.

עופר כסיף: ושמירה על זכויות העובדים.

סונדוס סאלח: זה הכי חשוב.

יאיר דראל: אנחנו לא יודעים בדיוק מה עומק הבעיה והחשש שלנו הוא שאחרי שננסה לחזור לחיים, לחזור לחיים ולראות שהכול בסדר – ואני יודע שלא הכול בסדר אבל לפחות לנסות – תהיה המכה הבאה שתהרוג אותנו טוטאלית.

יאיר דראל: אני עשה סבב לקוחות שלי, רוב הלקוחות לא פעילים.

יאיר דראל: מי שפעיל קצת אומר: תחכה, אין כרגע מה לחזור, אין לנו - - -

עודד פורר: כמה עובדים יש לך, יאיר?

יאיר דראל: יש לי 15 עובדים, רובם עובדים 15-17 שנה, עובדים מאוד ותיקים.

עודד פורר: כרגע הם בחל"ת או שהעסק ממשיך לעבוד?

יאיר דראל: לא, העסק לא עובד.

יאיר דראל: הרוב בחל"ת והעסק מחכה.

יאיר דראל: השאלה מתי חוזרים.

יאיר דראל: לא ברור לי אם ומתי אפשר לחזור כי אין לי כרגע למי למכור, ממש-ממש בשוליים.

יאיר דראל: גם אם נגיד: אוקיי, נתחיל לייצר למלאי ונתחיל להחזיר את העובדים לעבודה – מה יקרה אם מחר בבוקר יעבור מישהו באיזה קניון ויגידו לו: עכשיו אתה חייב להיות שבועיים בבידוד, ואלה שהיו לידו גם שבועיים בבידוד?

יאיר דראל: מי משלם את זה?

יאיר דראל: אני לא אוכל לשלם כאלה דברים.

יאיר דראל: דבר נוסף זו הרגולציה.

יאיר דראל: תמיד הייתה פה רגולציה קשה מאוד, עכשיו יש לנו רגולציית קורונה.

יאיר דראל: איך אנחנו עובדים ברגולציית הקורונה?

יאיר דראל: זה עוד מישהו שבא, עוד הוצאות ועוד דברים שאני לא יודע מתי נראה אותם.

עודד פורר: תודה רבה, יאיר.

עודד פורר: יעל מ"רבגון דפוס", בבקשה.

יעל גוזלי: שמי יעל גוזלי, אני מנכ"לית דפוס "רבגון".

יעל גוזלי: אנחנו אחד מבתי הדפוס הגדולים בתחום שלנו.

יעל גוזלי: יש לנו בין 80 ל-100 עובדים, זה משתנה בתקופה.

יעל גוזלי: אני באה לייצג את הענף שלנו ולדבר באופן כללי.

יעל גוזלי: אני רוצה לדבר על שני דברים ואני מחלקת את זה: מצד אחד, תחילה לדבר על משהו שהוא לא רק קשור לענף שלנו אלא למשהו יותר רחב, שמדובר על עסקים בין 20 מיליון ל-100 מיליון.

יעל גוזלי: אני לא כל כך מצליחה להבין מדוע המדינה גוררת רגליים בנושא מתן המענקים.

יעל גוזלי: אני יכולה להגיד שבתוך החברות בענף שלנו יש הרבה אולד-סקול וכתוצאה מכך לוקח להם זמן להתניע את עצמם בשינויים המתרחשים שהיו מאוד-מאוד מהירים.

יעל גוזלי: הירידה במחזור שדיברתם עליה – דיברתם על מרס ואפריל אבל יש ירידה מתמשכת בענפים כאלה ואחרים ויש צורך בהתאמת כל המשאבים בהתאם.

יעל גוזלי: זה תהליך שלוקח זמן.

יעל גוזלי: כתוצאה מזה אין התאמה בין העלויות לבין ההכנסות.

יעל גוזלי: כדי להביא לכך שיהיו פחות פיטורין זה מתבקש שיתנו מענקים כדי לעזור.

יעל גוזלי: בנוסף, חוסר הוודאות לגבי מה יהיה המחזור הבא דורש הרבה מאוד עבודה ולא כולם יודעים לעשות את ההערכות האלה.

יעל גוזלי: כתוצאה מכך אם לא תהיה המשכיות בנושא החל"ת לפחות עד סוף יוני אז בסוף מאי יפטרו יותר אנשים ממה שנדרש.

יעל גוזלי: אני חושבת שחבל.

יעל גוזלי: זה דבר שהמדינה בהחלט יכולה לתת לו מענה.

יעל גוזלי: ממעבר למענקים, אנחנו נמצאים בסיטואציה שבה בתחום שלנו – אנחנו כמובן נותנים מענה לתחומים נרחבים במשק - - -

עודד פורר: קיבלת סיוע מהמדינה, יעל?

עודד פורר: איזשהו סיוע?

יעל גוזלי: לא קיבלתי כלום.

יעל גוזלי: חוץ מהארנונה, הביטול של השלושה חודשים בעצם לא קיבלנו שום דבר.

עודד פורר: הדבר היחיד שהיה בסמכות הוועדה.

יעל גוזלי: אני אספר על כמה דברים שאנחנו מתמודדים אתם מעבר לשוטף.

יעל גוזלי: קודם כל, בתוך הבום הזה הרבה חברות עצרו פעילות ופרויקטים באמצע.

יעל גוזלי: חלק ביטלו את הפרויקטים - - -

עודד פורר: עצרו לכם צ'קים, תשלומים שהיו אמורים להגיע?

יעל גוזלי: היו דברים שביקשו.

יעל גוזלי: לנו ספציפית יש לקוחות טובים, אנחנו בתיאום אתם ואנחנו מסתדרים עם הנושא.

יעל גוזלי: חלק ביקשו להאריך את התשלום, חלק ביקשו לעצור, אבל סך הכול אנחנו בתיאום אתם והדברים בשליטה.

יעל גוזלי: אני פחות מדברת על זה.

יעל גוזלי: מה שחשוב להדגיש אבל הוא שכתוצאה מכך שפרויקטים בוטלו, אנחנו נקבל את התשלום על החלק שבוטל אבל יש מקרים שבהם הפרויקטים נעצרו ועד שהלקוח החליט לצמצם את הנפח או להמשיך עם הפעילות היה לנו כאן מימוש של מספר חודשים, רק עכשיו בעצם קיבלנו תשובות על חלק מהדברים האלה.

יעל גוזלי: אנחנו מפעל שעוסק גם בייצוא.

יעל גוזלי: פנינו לכל מי שאפשר.

יעל גוזלי: הייתה לנו סחורה שהלקוחות שלנו לא יכלו להוציא אותה, ויש לנו עדיין סחורה שנמצאת במפעל כי עכשיו, כשכבר עזרו ללקוחות למצוא פתרון להוציא את הסחורה, המשלוח האווירי עלה במאות אחוזים.

יעל גוזלי: אז כרגע אנחנו תקועים עם סחורה שאנחנו נקבל עליה מתישהו כסף, אבל כרגע הסיטואציה היא שבאמת יש לנו נפח עבודה במלאי יותר גבוה ממה שהיה צריך להיות לאור הנתונים האלה.

יעל גוזלי: אנחנו חברה - - -

עודד פורר: תודה, יעל.

עודד פורר: אני מצטער אנחנו פשוט צריכים להתקדם לנושא הבא.

יעל גוזלי: אז אני מבקשת רק עוד דבר אחד, בבקשה, שקשור לענף שלנו.

עודד פורר: משפט סיכום.

יעל גוזלי: הנושא של הלוואה בערבות מדינה, ההלוואה של הקורונה.

יעל גוזלי: המדינה מאפשרת לבנקים להחליט למי לתת ולמי לא, נותנת להם משקל רב מאוד ויש ענפים שהם מסומנים.

יעל גוזלי: ענף הדפוס הוא ענף מסומן כענף שפחות יש רצון לתת לו הלוואות ואני שומעת על מעט עסקאות שנסגרות שמפעלים שזקוקים להלוואה מקבלים.

יעל גוזלי: הנושא הזה הוא חיוני ביותר לטיפול.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חושב שהמשפט האחרון שלך ממחיש עד כמה אין הבנה פשוט באוצר, בממשלה, מה קורה פה.

עודד פורר: אחד, לסיכום הדיון הזה ולפני שאנחנו פותחים את הדיון עם רשות המסים, אני רוצה כן לפנות ל"פניציה" צפון, נוף הגליל, להיענות לבקשה של ראש עיריית נוף הגליל וכן לנסות למצות את התהליכים עוד שבוע-שבועיים.

עודד פורר: אני מוכן גם להיכנס לעניין הזה.

עודד פורר: אני אומר את זה גם לרונן פלוט וגם למנכ"ל משרד ראש הממשלה, רונן פרץ.

עודד פורר: צריך לייצר איזשהו פתרון למנוע את הסגירה של המפעל הזה.

עודד פורר: אנחנו רתומים לזה, וכשאני אומר "אנחנו" אני אומר את זה בשם כל חברי הוועדה.

עודד פורר: ועדת הכספים תסייע לממשלה כדי להוציא לפועל סיוע כדי שהמפעל הזה לא ייסגר.

עודד פורר: זה לא עוד מפעל, זה היחיד שמייצר את הזכוכית בארץ.

עודד פורר: אין.

עודד פורר: אם הוא נסגר העסק נסגר.

עודד פורר: יש לי בקשה לאוצר, ואני מבקש שזה ייצא בפרוטוקול וגם להוציא מכתב בעניין הזה לפקידי האוצר, שכל מי שיעלה לדבר הוועדה שימנע משימוש בביטויים הבאים: "יש לנו שיתוף הדוק", "יש לנו שיח שוטף", "יש לנו דיונים מעמיקים", "אנחנו מגבשים תוכניות" ו"אנחנו עושים הרבה מאמץ".

עודד פורר: אין מקום לאמירות האלה יותר בוועדת הכספים.

עודד פורר: שבענו בחודשיים האחרונים מהמילים האלה.

עודד פורר: אני חייב לומר, אנחנו נמצאים במשק שנכנס למשבר הזה כמשק חולה.

עודד פורר: הצמיחה הכלכלית שאנחנו ראינו לאורך השנים, ומי שישב פה בוועדה ראה את הדוחות האלה, נולדה מצריכה פרטית.

עודד פורר: היא הייתה צמיחה שבמובנים מסוימים הייתה מדומה.

עודד פורר: היא הייתה כל כולה על בועת האשראי הצרכני הפרטי.

עודד פורר: לכן הייצור גם כך היה יחסית חלש עם לא מספיק פריון במדינת ישראל.

עודד פורר: ענף הייצור והתעשייה הוא קריטי כבסיס למשק בריא.

עודד פורר: כדי שאחרי הקורונה יהיה לנו משק בריא אנחנו חייבים ייצור, אנחנו חייבים תעשייה מקומית, אנחנו חייבים לחזור למקורות שהתחילו לבנות את המשק הישראלי והבינו שאין מה לעשות, צריכים להגן על הייצור המקומי כדי שיהיה ייצור מקומי, אפילו שהיה יותר זול להביא חלק מהדברים מבחוץ.

עודד פורר: אנחנו די חוזרים אחורה אחרי המשבר הזה.

עודד פורר: אגב, לא רק אנחנו, כל העולם.

עודד פורר: כל העולם הבין שמעולם גלובלי גבולות יסגרו לשנה הקרובה כדי לשמור על הייצור המקומי.

עודד פורר: מה ששמענו עכשיו ממנכ"ל "פניציה" צפון זאת התרעה.

עודד פורר: המצב שם והסגירה שלו – אם ייסגר וככל הנראה לשם זה הולך לצערי – זו צפירת האזעקה שצריכה להעיר את כולנו לפני ההגעה של הצונאמי.

עודד פורר: תבינו לאן זה הולך להגיע.

עודד פורר: אני חייב לומר שההתנהלות פה היא קלוקלת גם כי לא מבינים שההתנהלות במשבר הזה זו מלחמת יום כיפור של הכלכלה הישראלית.

עודד פורר: ההיערכות של הממשלה וההתנהלות שלה במשבר הזה נגועה כל כולה בחוסר יכולת ביצוע, בניהול כושל.

עודד פורר: ואגב, בניגוד למה שקרה במלחמת יום הכיפורים, ששם במהלך המלחמה ההנהגה התעשתה והובילה לניצחון במלחמה, כאן מובילה הממשלה את הכלכלה הישראלית לקבורה.

עודד פורר: לא פחות.

עודד פורר: אנחנו נראה עוד ועוד ועוד מפעלים נסגרים בחודשים הקרובים.

עודד פורר: זה נראה כאילו משרד האוצר שולח את המשק הישראלי להגיד "אל מלא רחמים", לבצע תפילת השכבה ולייחל לנס של תחיית המתים.

עודד פורר: אנחנו קוראים לממשלה לייצר לעסקים שנמצאים במצב קשה פתרון מידי ובמתכונת חירום, ולא פתרון שנוגע במילים של "שיתוף הדוק", "שיח שוטף", "דיונים מעמקים" ו"הרבה מאמץ", אלא פתרון חירום מידי לעסקים שנמצאים בסכנת סגירה, שזה כולל מענק לעסקים האלה.

עודד פורר: צריך להגדיר.

עודד פורר: הממשלה תצטרך להגדיר איזה עסקים היא מצילה, כן.

עודד פורר: צריכים להגדיר שיש נושאים שמדינת ישראל לא יכולה לוותר על כך שלא יהיה לה ייצור בתחומים אלה.

קריאה: למי נותנים מכונת הנשמה.

עודד פורר: כן, אבל צריכים לתת גם מכונת הנשמה.

עודד פורר: כרגע לא מגדירים למי נותנים וגם לא מגדירים שנותנים באופן כללי.

עודד פורר: בהקשר הזה, גם חסימת ייבוא בתחומים שבהם סגירת מפעל תביא להכחדת הענף מהמשק.

עודד פורר: אם יש תחום שאני מבין שכשמפעל אחד נסגר המשמעות היא שאין יותר ענף כזה במשק, הענף הזה נסגר ונהיה תלויים כל כולנו בייבוא, צריך לעצור.

עודד פורר: צריך לעצור, עם כל המשמעויות של ייבוא ופיקוח על המחירים, אבל זה בדיוק הכלים של הממשלה.

עודד פורר: אנחנו דורשים משר הכלכלה להתערב באופן דחוף ולעצור ייבוא, בוודאי ממדינות שלא מאפשרות לנו לייצא אליהן את הסחורה הזו.

עודד פורר: לא יכול להיות שאני מוגבל בייצוא זכוכית למדינות מסוימות והן לא מוגבלות למכור את הזכוכית שלהן כאן.

עודד פורר: חבר'ה, תתעוררו.

עודד פורר: פשוט תתעוררו.

עודד פורר: אני כבר לא יודע באיזו שפה להגיד את זה אבל זה המצב.

עודד פורר: תודה לכולם, הישיבה נעולה.