הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 18, 2020-05-04 00:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה לוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-4 למאי 2020, ואנחנו באסטרטגיית יציאה ממשבר הקורונה – מסגרות לפעוטות, גילאי לידה עד שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת קודם כל להתנצל לחלק מאלה שרצו להשתתף.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמצאים במצב כזה שיש לנו מעל ל-100 משתתפים בדיון הזה, ואפילו אם זה מתקיים דרך הרשתות החברתיות, ודרך זום, אבל גם בזום אנחנו מוגבלים.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהמשתתפים לצערי הרב, לא יוכלו להצטרף לשיחה, אבל תמיד אפשר לצפות בנו דרך אתר הכנסת, ולעקוב אחר הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה מעיד על משהו – זה מעיד על משהו שיש מעל ל-100 משתתפים שכבר נרשמו ומשתתפות שנרשמו.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי בתחילת הישיבה הזו, זה כמעט הפגנה ולא ישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה, וגם מהשיחות שקיבלתי אתמול, שאנשים מודאגים.

עאידה תומא סלימאן: אנשים מודאגים מכל הצדדים – מודאגים כלכלית גם כן בעניין הפיצוי על התקופה שנסגרו מנהלי או הארגונים שמנהלים את מעונות יום, מודאגים שעד עכשיו הם לא יודעים ולא מבינים בדיוק איך הם יפוצו על התקופה הקודמת.

עאידה תומא סלימאן: הם גם מודאגים לאסטרטגיית הפתיחה, כאשר היום אני שמחה, ושמחתי לשמוע שמספר הנדבקים הוא נמוך ביותר – רק 23 אנשים אתמול נדבקו.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה, שגם נגיע לימים שבהם שיעור ההדבקה הוא אפס, ונוכל לחזור לשגרה.

עאידה תומא סלימאן: אבל ככל שמתקרבים, אנשים מעלים שאלות, ועדיין יש להם חששות - חששות בריאותיות, חששות כלכליות, חששות חינוכיות, כאשר הם יודעים שהם מוסד חינוכי, והם אחראים גם על המצב החינוכי הנפשי של הפעוטות, והם שואלים שאלות שהם יותר בכיוון של איך אנחנו אמורים להתנהג באותו יום שאנחנו חוזרים ללמד.

עאידה תומא סלימאן: הישיבה הזו יהיה לה שני פנים שנדגיש אותם, ונרצה להבהיר את התמונה ולהגיע לתשובות ברורות.

עאידה תומא סלימאן: מצד אחד, את החוסן הכלכלי של הארגונים המפעילים את מעונות היום, ואת החוסן הכלכלי בשתי רמות – גם כארגונים וגם כאנשים עובדים בתוך המסגרות האלה, כדי שיוכלו להמשיך ולחזור לשגרה וליציאה מהקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם כן נרצה לדעת האם יש תשובות ברורות לכל השאלות הקשורות בהתנהלות הבריאותית והחינוכית לאחר החזרה.

עאידה תומא סלימאן: האם יש הוראות ברורות איך המטפלות גם כן יגנו על התינוקות ועל עצמן במצב הבריאותי הקיים?

עאידה תומא סלימאן: אלה שני ההדגשים שנרצה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות שהרבה חברי כנסת וחברי הוועדה הגיעו לדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת פור דה-רקורד להגיד את זה למען שיירשם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד גאה בחברי הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש מחויבות רבה של חברי הוועדה גם בישיבות, והגעה לישיבות, חברי כנסת אפילו שהם גם באופן רשמי לא חברים בוועדה כמו חברת הכנסת אימאן ח'טיב - מגיעה תמיד לדיונים, זה רק מעיד על זה שאנחנו מבינים גם שאנחנו במצב חרום, אבל גם לוקחים אחריות על המצב הזה.

איציק דניאל: אנחנו גם גאים ביו"ר הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: היום אני ארצה שננהל את זה, ותעזרו לי כי יש לנו באמת 100 משתתפים, כך שיהיה לנו קשה להשתלט, חוץ מזה, שאפשר להשתיק את כולם, ואנחנו לא מקיימים את הדיונים כדי להשתיק את האנשים, דווקא לתת להם לדבר.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, תרצו להגיד משהו, או שנתחיל עם נציגים של המשרדים מה האסטרטגיה שלהם, ועל סמך זה נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: אם תרצו משהו אפשר.

אלון שוסטר: אני כן רוצה משפט אחד.

אלון שוסטר: המשפט הקצר, אמרת אותו בקצרה בסוף.

אלון שוסטר: על הנושאים התקציביים, סמוך ובטוח שיהיה פה מהומה גדולה, ובצדק, כדי לאפשר את הפתיחה.

אלון שוסטר: אבל הסטירה בהנחיות הבריאותיות, חוסר אומץ הלב לומר את האמת.

אלון שוסטר: הרי אין אפשרות אחרת, או שמשרד הבריאות, משרד החינוך, משרד הרווחה, יגידו, אכן להפסיק את אמצעי המיגון שנקטנו משום כך וכך.

אלון שוסטר: מה קורה עם מי שיש לו מחלות רקע?

אלון שוסטר: מה קורה עם מי שיש לו גיל?

אלון שוסטר: נושא של היריון.

אלון שוסטר: איך מתייחסים לעובד, עובדת בדרך כלל שמפחדת – כל השאלות צריכות להיות על השולחן ולומר דברים ברורים, גם בהסכמי עבודה, וגם בהקשרי ההתמגנות - על זה אנחנו צריכים לקבל תשובה.

סונדוס סאלח: מה שאני רוצה להגיד שמוזר לי מאוד שאנחנו ומשרד הבריאות עם משרד האוצר, עומדים משני צדי המתרס בעניין של המסגרות, במיוחד מעונות היום.

סונדוס סאלח: רוצים להחזיר את המשק, זה דבר בסיסי להכין את מעונות היום לחזרה זו.

סונדוס סאלח: ממצאים אחרונים ונתונים מראים ש-40% מהנדבקים האחרונים הם ילדים ומתחת לגיל 18, זה אומר שזה עדיין אוכלוסייה שהיא נמצאים בסיכון.

סונדוס סאלח: כשליש מהצוות ומעונות היום והמטפלות הן מעל גיל 50, אז הן גם קבוצת סיכון.

סונדוס סאלח: יותר מזה, הדרישות המוגזמות, והדרישות שדורש אותן בין אם זה משרד החינוך, או משרד הבריאות, הן דרישות שכרוכות בעלויות כל כך גדולות, מצד אחד.

סונדוס סאלח: מצד שני, לא רוצים לפצות או לתת סיוע מספיק לארגונים אלה בכדי להתקיים בדרישות המינימליות שצריך בכדי לחזור למשק.

אימאן ח'טיב יאסין: רק משפט אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: לגבי מספר החולים שהתגלו – 23, אני שמה פה שאלה, כמה בדיקות נעשו?

אימאן ח'טיב יאסין: זו שאלה שחייבים לתת עליה תשובה כדי לדעת באמת שאנחנו במצב של ירידה.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר השני, בקשר לילדים בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מדברים על החוסן הכלכלי - כמעט 97 מהמסגרות בתוך החברה הערבית, לא מקבלים תקצוב מהמדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: ואם אנחנו רוצים להתנהל לפי הנוהל ולשמור על הילדים, זה יותר כוח אדם, וזה פחות קבוצות בתוך המעונות, אז זה אומר תקצוב יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: אז מאיפה זה יבוא?

אימאן ח'טיב יאסין: ההורים במצב מאוד קשה, אז מאיפה ישלמו?

אימאן ח'טיב יאסין: איך התקיימו?

אימאן ח'טיב יאסין: מצד שני, המדינה רוצה להחזיר את המשק לפעול.

אימאן ח'טיב יאסין: אם היא רוצה להחזיר את המשק לפעול, אז היא חייבת לקחת אחריות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להזכיר לכולם שבדיון הקודם פה, סירבו ממשרד האוצר להתחייב שלא ישיתו חלק מהעלויות על המשפחות, על ההורים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת גם להגיד, שבאוכלוסייה הערבית כבר הכריזו ראשי הרשויות המקומיות שלא מחזירים אף אחד, ואפילו משביתים ממחר את הרשויות המקומיות הערביות, כאשר המדינה כולה מתכננת אסטרטגיית יציאה מהקורונה.

עאידה תומא סלימאן: האוכלוסייה הערבית שוקעת, לצערי הרב, יותר ויותר בבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אחוזי ההדבקה והחולי הם גבוהים, ואף אחד לא מתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה גם כן קשור באיך מקבלים את ההחלטות.

עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות העיקריות - אני ניהלתי הרבה שיחות אתמול עם אנשים שרוצים להופיע היום, ההתרשמות העיקרית שלי שהשיח בעניין אסטרטגיית היציאה במעונות היום, בעניין לא רק הכלכלי, אלא יותר גם כן בעניין החינוכי והפסיכולוגי - אין שיח משותף.

עאידה תומא סלימאן: יש החלטות שמתקבלות, ואני לא יודעת עד כמה מקיימים את השיח עם אנשי מקצוע גם מאקדמיה וגם מהשטח.

ינון אזולאי: בהמשך לוועדה שהייתה אתמול, קיימת ועדה מאוד חשובה – אלימות במשפחה.

ינון אזולאי: חשוב להזכיר, גם אתמול היה עוד רצח, וכולנו הזדעזענו, ומזועזעים שגם שם אמרו שהכתובת הייתה על הקיר, וחייבים להגיד את זה גם ביום הזה, אפילו שזה לא נושא הדיון, אבל חייבים להגיד את זה גם ביום הזה, שבאמת צריך לעשות הכול, שדי לאלימות.

ינון אזולאי: אולי זה מתקשר גם לכך – להתחיל להחזיר את המשק לשגרה.

ינון אזולאי: אבל צריך להחזיר אותו כך שלא יהיו אחר-כך בעיות בתוך המסגרות, ולא יהיו בעיות שיחזרו עם כל מיני תסכולים מהבית, וגם שם ינסו לפרוק את זה.

ינון אזולאי: הנושא הזה מאוד חשוב, ולכן, היה צריך להעלות את זה.

ינון אזולאי: נשמח לשמוע את נציגי האוצר ומשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, חבר הכנסת אזולאי, האמת, אני התלבטתי אם להתחיל בזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל מאוד היה קשה לצאת מהדיון המאוד קשה שהיה לנו, לצאת החוצה ולשמוע שוב על עוד רצח ועל אישה שהייתה תחת איום, ובן זוג שהיה בכלא.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אחזור על השאלות ששאלנו אתמול את המשטרה - האם ידעו?

עאידה תומא סלימאן: האם דווח לאשה שהוא יוצא?

עאידה תומא סלימאן: כל השאלות ששאלנו נשאל שוב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לשים כאן אמירה שבתוכי אני יודעת שהיא מיותרת.

אימאן ח'טיב יאסין: התחלתי להגיד משפט שלדעתי, כולנו רואים ומכירים וחיים את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: תסתכלו איפה הבעיות הכי חזקות שקיימות היום, זה בשני נושאים – חינוך ואלימות, ושניהם קשורים לנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: כאשר מתעלמים מנושא כל כך מרכזי, לא נושא, ממגדר, מחלק כזה גדול בתוך האוכלוסייה, אז זה מה שאנחנו נקבל.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן, צריך לשים את זה גם על השולחן – עאידה, גם בוועדה של המל"ל וגם פה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני גם שמתי את זה, אבל צריך להמשיך ולעקוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שמים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול התקיים דיון רחב.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו גם מוגבלים בזמן.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו זה נשמע מאוד מוזר, שעאידה משתיקה דיון על אלימות, דווקא עאידה, זה לא קורה אף פעם, ולא יקרה, אבל מה לעשות, אני הבטחתי להרבה אנשים היום דיון מאוד ממוקד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנציגי המשרדים השונים לשטוח בפנינו את האסטרטגיה שהם נוקטים בה כדי להחזיר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שההחלטה נפלה שהמעונות צריכות להתחיל לעבוד כבר בתחילת השבוע הבא, ככה זה נראה.

עאידה תומא סלימאן: נרצה לדעת, ובאמת, הדיון התמקד בשני ההיבטים שהם קשורים, גם הצד הכלכלי וגם הצד החינוכי, בסופו של דבר.

עאידה תומא סלימאן: כל משרד ייתן את הזווית שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה את נציגי משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אמיר מדינה אתנו.

עאידה תומא סלימאן: או שנתחיל עם משרד האוצר דווקא.

עאידה תומא סלימאן: אז נתחיל עם משרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אסף, בבקשה.

אסף וסרצוג: מה תרצו שאתייחס בדיוק?

עאידה תומא סלימאן: דברנו על אסטרטגיות יציאה מהמצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת כדי להתחיל כדי להתחיל את החזרה לשגרה בשבוע הבא, תצטרכו גם כן אתם לספק תשובות שיעזרו באסטרטגיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת איפה אנחנו עומדים היום, גם בעניין מעונות היום וגם בעניין המשפחתונים.

ינון אזולאי: וגם הגנים הפרטיים.

עאידה תומא סלימאן: וגם הגנים הפרטיים, כמובן, כי בסופו של דבר, זה המתח הגדול.

עאידה תומא סלימאן: אבל אסף, ממש מרוכז כדי שנוכל להתקדם.

אסף וסרצוג: אעשה את מיטב יכולתי.

אסף וסרצוג: אני חושב שבראש ובראשונה, וזה לא מגיע ממקום של התחמקות.

אסף וסרצוג: צריך קודם כל לשאול ולהעלות פה את משרד הבריאות לעניין הזה.

אסף וסרצוג: בסוף צריך להבין - זה נכון לכל אסטרטגיית היציאה, דרך אגב.

אסף וסרצוג: כרגע הדיון הוא על המעונות, אסטרטגיית היציאה על כל המשק.

אסף וסרצוג: אנחנו מדברים על כל הענפים.

אסף וסרצוג: יש לנו הרבה דיונים סביב משרד הבריאות.

אסף וסרצוג: אנחנו גם פרסמנו אתמול עוד נייר מתווה יציאה מסודר שלשיטת משרד האוצר הוא המתווה הנכון ליציאה של המשק כולו, כולל מבחינת התנהלות מטה, מבחינת הקמת צוות בין-משרדי, מבחינת נושא זרימת הנתונים ודברים נוספים.

אסף וסרצוג: בסוף צריך להבין, זה אני אשמח שתעלו את המעונות ותשאלו אותם לגבי זה.

אסף וסרצוג: בסוף משרד הבריאות הוא זה שקובע את הכללים, הוא זה שקובע באיזה תנאים זה יהיה, מה יהיו הנחיות הבריאות וכן הלאה, וזה מאוד משפיע.

אסף וסרצוג: הרבה מהלחץ ומהבלגאן שאנחנו רואים כרגע, אלה דברים שיכולים להיפתר או להימנע בקשב אחר של משרד הבריאות וביותר מודעות שלו.

אסף וסרצוג: צריך להבין שכל מה שאנחנו עושים כאן כרגע זה נגזרת של החלטות שמשרד הבריאות נותן.

אסף וסרצוג: אם משרד הבריאות, לצורך העניין מחליט שמחלקים לקפסולות של 15 ילדים או 17 ילדים זה דרמטי.

אסף וסרצוג: אם משרד הבריאות מחליט שכל קבוצה של 15 ילדים צריכה לשהות בנפרד, ושתהיה מחיצה ביניהם למשך כל היום, ושיהיה כיור ושירותים נפרד לכל אחד, ושאולי המטפלות גם לא יוכלו לעבור בין אחד לשני, למרות שזה לא הכללים בבתי-ספר, המשמעות של זה שלא חילקנו ל-15 ילדים, אלא חילקנו ל-7, 8.

אסף וסרצוג: צריך להבין שהדברים האלה קודם כל מכניסים הרבה מאוד לחץ למערכת.

אסף וסרצוג: ולכן, אני חושב שיותר נכון להתחיל ולשמוע איפה משרד הבריאות עומד ורואה את הדברים, כי אנחנו גם מבינים משיח שלנו שאנחנו נמצאים בקשר שוטף עם משרד העבודה, גם עם המנכ"ל, וגם עם מוטי ואמיר, ומנסים להיות בקשר עם משרד הבריאות, זה פחות הולך בעניין הזה.

אסף וסרצוג: בסוף הרבה מאוד מחוסר הוודאות והלחץ נובע משם.

אסף וסרצוג: אני אשמח מאוד אם הוועדה, אחרי שתסיים לצעוק עלינו, גם תנסה להבין איך אפשר לעשות את זה בצורה יותר טובה.

עאידה תומא סלימאן: מה הסיפור עם ה"לצעוק עליכם".

ינון אזולאי: זה בשביל להיכנס לאווירה.

ינון אזולאי: ...

ינון אזולאי: אסף, אני מנסה לגלות איפוק.

ינון אזולאי: אבל כשאתה מבקש שמשרד הבריאות יענו, אני מסכים אתך, זה מתחילת הדרך.

ינון אזולאי: אני מסכים אתך שמשרד הבריאות צריך לתת את העמדה שלו וזה נכון.

ינון אזולאי: אבל אם שאול מרידור, ראש אגף תקציבים שהוא מעליך נמצא בישיבת ממשלה, ואומר שם ביום שישי, יוצאת הודעה, ובסופו של דבר מה שהיה שם שאמרו שהוא מבחינה תקציבית סגר את העניין.

ינון אזולאי: אם אין משרד הבריאות, איך אתה סוגר עניין?

ינון אזולאי: אני אתך.

אסף וסרצוג: אני לא רציתי להעלות את זה מטעמי האנשים שמדברים אתך מפאת כבודם.

אסף וסרצוג: אם אתה רוצה, אני אפתח את זה.

ינון אזולאי: אבל זה לא הוגן לבוא - - - ולהגיד.

אסף וסרצוג: מפאת כבודם של האנשים שמדברים אתך, אני לא העליתי את זה.

ינון אזולאי: אני לא אגיד לך שהיה לי שיחה עם האוצר, וכשאני שואל, אמרו לי, העניין של מרץ כבר נסגר.

ינון אזולאי: אם העניין של מרץ נסגר, תודיעו בצורה מסודרת לרשתות, תגידו להם תשמעו, הנה מסמך.

ינון אזולאי: קודם כל נרגיע את הרוחות – ניתן את הכוס מים קרים הראשון, את המים הצוננים – אתה יודע, קודם כל, בואו, תשמעו חבר'ה, אנחנו אתכם, נסגר, זהו, סגרנו על סכום X, Y, לא משנה מה.

ינון אזולאי: מבחינתי אני לא נכנס לסכום, ברגע שאתה סוגר איתם זה בסדר, אנחנו לא מתערבים בזה.

ינון אזולאי: אבל מצד אחד, אתה לא יכול לבוא ולומר, תשמע, אנחנו פה רוצים את משרד הבריאות, ומצד שני, אתם מנסים להגיד - הכול בסדר, ותיכף ינון יצעק.

ינון אזולאי: אז בוא, עם כל הכבוד.

ינון אזולאי: אתה יודע, אני אתן רק גילוי נאות ששכחתי גם הפעם לומר, אני אמרתי את זה כל הזמן.

ינון אזולאי: אשתי מנהלת מעון שנמצאת בחל"ת של משפחה, לא שלי, אני חייב להגיד את זה כל פעם, ואני אגיד את זה כל פעם משום הגילוי הנאות.

ינון אזולאי: אבל כשאני זועק, אני זועק מהמקום שאני מכיר, לא מהמקום ש- - - כי היא לא מקבלת שם אחוזים.

אסף וסרצוג: אני רוצה להגיד משהו.

אסף וסרצוג: בסופו של דבר, אנחנו נמצאים בשיח עם הארגונים.

אסף וסרצוג: אני אגיד לך יותר מזה.

אסף וסרצוג: אני עדכנתי את שר האוצר שיש לנו סגירה עם המעונות.

אסף וסרצוג: אני לא רוצה להיכנס במי אמר למי שזה סגור, ואחר כך החליט שזה לא סגור.

אסף וסרצוג: שביום שישי, פתאום אנחנו מגלים שבשעה שתיים בצהריים שיוצאת הודעה מטעם המעונות, שפתאום אחורה על חודש מרץ הם לא מבינים איפה התקצוב שלהם למרות שכבר סגרנו איתם את הסכום הזה ביותר אפילו ממה שביקשו – אני לא נכנס לזה.

אסף וסרצוג: אנחנו רדפנו אחרי המעונות שישי, שבת, ראשון, לנהל שיח – אמרו לנו, הם יושבים מדברים, יש ישיבת ועדה היום, רוצים לחכות?

אסף וסרצוג: אמרנו בסדר.

אסף וסרצוג: אנחנו ננהל שיח עם המעונות, אני אומר פה, להערכתי, אנחנו גם נדע לסגור עם המעונות.

אסף וסרצוג: אני גם אומר יותר מזה, אנחנו להבנתנו כבר היינו סגורים עם המעונות, מסיבות כאלה ואחרות הוחלט שאנחנו לא סגורים.

אסף וסרצוג: זה לא רלבנטי לדיון.

אסף וסרצוג: אבל אני לא חושד באף אחד.

עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, זה לא שיח של שניכם ביחד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, וטוב שאתה התחלת עם העובדה לגבי משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת לאסטרטגיית חזרה, אפילו כאשר קובעים תמיכה מסוימת, היא מאוד קשורה בהחלטות של משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: ככל שיגבילו יותר וישימו הדגשים חדשים, זה הצטרך סוג של פיצוי, וזה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש שני דברים שצריך שאני אבין אותם.

עאידה תומא סלימאן: אחד - מה הפיצוי שסוכם עליו בעניין מרץ?

עאידה תומא סלימאן: אתם אומרים לי שהיה סגור.

עאידה תומא סלימאן: הפערים - תתקנו אותי אם אני טועה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, מה היה הפיצוי, ומה היה מדובר על אסטרטגית והתמיכה כדי שהם יוכלו לתפקד, אנחנו אני נצטרך לדעת יותר מאוחר.

עאידה תומא סלימאן: אבל האם סוכם על הפיצוי הקודם.

אסף וסרצוג: קודם כל אסביר לעניין חודש מרץ, ואז אני אסביר איפה המחלוקות עומדות גם אחורה, גם קדימה, שיהיה ברור ונהיר לכל חברי הוועדה.

אסף וסרצוג: קודם כל, לעניין חודש מרץ, צריך להבין משהו.

אסף וסרצוג: התקצוב שמשרד האוצר נותן למעונות בסבסוד הורי, הוא לא למעון, הוא להורה.

אסף וסרצוג: הורה זכאי - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו יודעים, חבל על הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין האם סוכם - תגיד לי, לא סוכם אתם כלום, לא הולכים לשלם להם.

ינון אזולאי: חודש מרץ - עזוב.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין מה הוחלט?

עאידה תומא סלימאן: הוחלט לתת פיצוי, לא הוחלט, תגיד לי, לא מגיע להם.

עאידה תומא סלימאן: נקודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל פעם אחת תשובה.

אסף וסרצוג: אני אסביר.

אסף וסרצוג: יש לנו שתי סוגיות פתוחות בגדול מול המעונות.

אסף וסרצוג: אחד - התקופה מאמצע מרץ, ועד עכשיו.

אסף וסרצוג: זה אמור להיות 3 למאי, זה ככל הנראה נדחה ל-10 למאי, ככל שמשרד הבריאות לא יחליט שזה גם מוקדם מדי.

אסף וסרצוג: הסוגיה השנייה שבה באים המעונות ואומרים, בסדר, אם אתם רוצים להעלות את התעריף או לא, אבל בחודש מאי כרגע אין שינוי.

אסף וסרצוג: ולכן, לנו, מאחר ובאים פחות ילדים, יש יותר עלויות פר ראש, וצריך לקבל על זה איזשהו שיפוי, כי אנחנו לא יכולים – אלה שתי הבעיות.

אסף וסרצוג: לגבי אחורה - אנחנו נמצאים איתם בדיון.

אסף וסרצוג: מאחר והם מלכ"רים, נמצאים תחת תעריפים מפוקחים וכן הלאה, ובניגוד למעונות פרטיים, גנים פרטיים, לא זכאים לקבל את המענק הוצאות קבועות שיינתן דרך רשות המסים שהוצאנו.

אסף וסרצוג: הם יקבלו מאתנו סכום שמבטא את סדר גודל הדוגמה.

אסף וסרצוג: בעצם, נותן להם בגין ההוצאות הקבועות שלהם מאמצע מרץ, עד למעשה תחילת מאי, כולל היערכות.

אסף וסרצוג: יש להם היערכות נדרשת לפתיחת המעון מחדש, כולל העלות הזאת.

עאידה תומא סלימאן: לאיזה מהם – הפרטיים או המפוקחים?

אסף וסרצוג: לא, אנחנו מדברים רק על המפוקחים.

אסף וסרצוג: אמרתי עוד הפעם, למעונות הפרטיים יש גישה – קודם כל, לא אני מבדיל, המדינה מבדילה.

אסף וסרצוג: על המעונות המפוקחים אנחנו מפקחים, יש רישום, יודעים מה זה כל דבר.

אסף וסרצוג: מעונות פרטיים - אין למדינה שום שליטה או ידע לגביהם, מעבר לנתונים הכלליים והערכות שנאספות - זה ההבדל.

אסף וסרצוג: גנים פרטיים זכאים לקבל את המענק הוצאות קבועות מרשות המסים, העמותות, לצורך העניין המלכ"רים שמפעילות את המעונות המפוקחים לא זכאים, ולכן איתם אנחנו נגיע להבנה לגבי הסכום אחורה.

ינון אזולאי: ומשפחתונים?

ינון אזולאי: - כמו המפוקחים.

אסף וסרצוג: כנ"ל.

אסף וסרצוג: כל המפוקחים.

אסף וסרצוג: מבחינתי, כשאני אומר מפוקחים זה גם מעונות יום, אותה קבוצה, לא מבדיל בין הגילאים.

ינון אזולאי: רק להזכיר, פעם שעברה דיברנו על המשפחתונים, אמרנו שיקבלו את העצמאים ועל מרץ, כי אם חוזרים, חוזרים ב- - -

אסף וסרצוג: מה שאתה מדבר על מענק עצמאים של בעלות משפחתונים, זה אל מול עובדת במעון מפוקח שיצאה לחל"ת – זה המקבילה.

אסף וסרצוג: משפחתון עצמו גם הוא יקבל למעשה שני מענקים.

עאידה תומא סלימאן: יש מענק העצמאים ויש מענק פיצוי על התקופה שהוא יותר לעסק.

אסף וסרצוג: בעלת משפחתון תקבל גם וגם, תקבל את שני הדברים.

אסף וסרצוג: מענק עצמאים, הוא כביכול לבית, סוציאלי.

אסף וסרצוג: המענק הוצאות קבועות הוא לעסק, למשפחתון.

אסף וסרצוג: לגבי הקדימה, אנחנו גם נמצאים בשיח עם המעונות.

ינון אזולאי: אבל זה פחות רלבנטי, כי משרד הבריאות עדיין לא נתן את המתווה שלו.

סונדוס סאלח: רק שאלה עאידה.

סונדוס סאלח: לגבי ההוצאות הקבועות – זה חשוב.

סונדוס סאלח: זה נראה כאילו שיהיו סכומים גבוהים.

סונדוס סאלח: מה זה הוצאות קבועות?

אסף וסרצוג: הוצאות קבועות דווקא של מעונות מפוקחים הם יחסית נמוכים ביחס לאחרים, מהסיבה הפשוטה שלרוב אין להם ארנונה ואין להם שכירות.

אסף וסרצוג: לעסק, למעון מפוקח יש הוצאות.

אסף וסרצוג: ההוצאות המרכזיות שלו – נקרא להן הוצאות משתנות וקבועות.

אסף וסרצוג: בתוך המשתנות יש עובדים.

אסף וסרצוג: המעונות הוציאו את העובדים לחל"ת – זה על חשבון המדינה.

אסף וסרצוג: בנוסף, יש הוצאות משתנות כמו אוכל, חוגים, זה לא קורה בזמן שהמעון סגור.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אם שיפצו את הבניין בתחילת השנה - - -

אסף וסרצוג: הבינוי לא קשור.

אסף וסרצוג: הבינוי הוא בתקציב נפרד שבכלל לא קשור למעון.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על בינוי.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת אדם פתח מעון בתחילת השנה, כדי לפתוח אותו מתאים - הוא שם דשא סינטטי, ואני לא יודעת עוד מה עשה, וחילק את זה לתשלומים לאורך השנה.

עאידה תומא סלימאן: האם זה נכנס בהוצאות השוטפות הקבועות או לא?

אסף וסרצוג: עוד הפעם, אנחנו לא מתחשבנים מטעמי יעילות, וגם דרישה של המעונות.

אסף וסרצוג: זה לא פר חשבונית.

אסף וסרצוג: אם עכשיו כל מעון במדינת ישראל יגיש חשבונית על הוצאה, והוא יתחיל לסווג אם זו הוצאה קבועה כן או לא, יקבלו את התקציב הזה איפשהו ב-2036.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא יעשו דברים כאלה, הם יקבלו את השכירות וילכו הביתה.

עאידה תומא סלימאן: איך אתה מחשבן את זה?

ינון אזולאי: אסף, תגיד לי אם הבנתי, זה רק יעזור.

ינון אזולאי: אני דיברתי גם עם המעונות, ולכן אני יכול להגיב לשני הצדדים.

ינון אזולאי: מה שעכשיו נמצא על השולחן, זה חודש מרץ, כביכול, שהאוצר בא ואומר, אנחנו לא מסבסדים, אנחנו מסבסדים את ההורים.

ינון אזולאי: הוא לא אומר מה אני נותן לכם להורים פר ראש, או לא פר ראש.

ינון אזולאי: הוא אומר קודם כל מגיע לכם על ההפסד הזה, ואז אחר כך הם יושבים, והם אומרים - יש לנו הוצאות כאלה וכאלה, בא האוצר ואומר, בסדר, אנחנו נותנים לכם.

ינון אזולאי: אני אתן את הסכום שהוא לא סופי, כן סופי, לא משנה, שאחר כך יסגרו, כי אם המעונות יסכימו שזה בסדר, אז זה לא מעניין אותנו - 520 שקל עבור ראש שהם מוכנים לתת את זה למעונות המפוקחים, אומרים להם, זה עבור חצי חודש מרץ, על פסח אין מה לדבר, אנחנו לא נותנים, וכפי שהבנתי, זו הסכמה גם של המעונות.

עאידה תומא סלימאן: במשפחתונים זה חלק מההסכם שהם חתומים עליו ולשלם עבור זה.

ינון אזולאי: במשפחתונים הם יקבלו אותו דבר, ויקבלו את העצמאים.

ינון אזולאי: באים האוצר ובצדק אומרים בעניין הזה, תשמע, אנחנו מדברים אתכם עכשיו על חודש החזרה לשגרה.

ינון אזולאי: החזרה לשגרה, יש פה כמה בעיות.

ינון אזולאי: בעיה ראשונה קודם כל שמשרד הבריאות יחליט כמה חוזרים.

ינון אזולאי: הרי משרד הבריאות אומר - - -

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אזולאי, הבנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אתם לא נותנים לנהל את זה כדי להגיע גם למשרד הבריאות וגם למשרד העבודה ורווחה, וכל פעם מתחילים לספר לי את הסיפורים שכבר שמעתי בארבע ישיבות.

עאידה תומא סלימאן: אני בונה על הישיבות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מתחילה הכול מחדש כל פעם מחדש.

עאידה תומא סלימאן: כבר היה לנו דיון, וכבר השמענו את דעתנו בהרבה נושאים, ואני מבינה שהאוצר לא מקבל שום דבר מהדברים שאמרנו.

עאידה תומא סלימאן: פסח, זה כתוב בהסכם והיה צריך לשלם אותו - זו דעתי.

עאידה תומא סלימאן: האוצר לא מקבל, אני לא אחזור לזה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אם המשפחתונים ומעונות יום קיבלו את זה, הסכימו לדעה של האוצר - שיבושם להם, אני לא אכנס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבינה גם כן שעכשיו נשאלה שאלה בעניין ההוצאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבסך הכול, ההוצאות הקבועות, אנחנו מדברים אם יש ארנונה ושכירות דירה, זה מה שדובר עליו.

ינון אזולאי: בארנונה יש פטור.

עאידה תומא סלימאן: מעונות מפוקחים, או מעונות שקיבלו מהרשויות המקומיות, מעונות פרטיות כן משלמים שכירות.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת מה המצב וקראתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו שכל העניין של התכוננות ועזרה ותמיכה מהאוצר או מהמדינה בהכנות לאסטרטגיית יציאה, קשורה במה שמשרד הבריאות אומר, ואיזה הנחיות נותן.

אסף וסרצוג: בואו, רגע, אם תתנו לי שתי דקות, אני אשתדל לעשות את זה הכי ברור שאפשר ואתם תבינו.

אסף וסרצוג: קודם כל, לגבי מה שאמרת עכשיו, אנחנו גם אמרנו למעונות - בגדול, מה שמשרד הבריאות רוצה אנחנו מכירים.

אסף וסרצוג: אנחנו יודעים 15 ילדים.

אסף וסרצוג: אנחנו יודעים הפרדה עם מחיצות לכל קבוצה כזאת.

אסף וסרצוג: אנחנו יודעים את הדרישות לגבי שירותים וכן הלאה.

אסף וסרצוג: אמרנו להם בואו נסגור לגבי מה שאנחנו יודעים, ככל שיהיה שינוי מהותי בהמשך השבוע, אז אנחנו גם נדבר על זה.

אסף וסרצוג: ברור לי שאם מחר משרד הבריאות יבואו עם תנאי חדש שכל שני ילדים צריכים להיות בתוך בועה, אז נצטרך לתקצב את הבועה, אין לי דרך אחרת.

אסף וסרצוג: אבל אנחנו כרגע כן יודעים את רוב הדברים.

אסף וסרצוג: שוב, אני רוצה להסביר.

אסף וסרצוג: למעון מפוקח יש הוצאות קבועות כמו שיש לכל עסק במדינת ישראל, ההוצאות שלו לרוב הן יותר נמוכות, כיוון שרובם, לא כולם לא משלמים ארנונה, כי זה מבנים של הרשות המקומית.

אסף וסרצוג: רובם לא משלמים שכירות, כי זה מבנים של הרשות המקומית.

אסף וסרצוג: יש להם הוצאות קבועות נוספות - של תחזוקה, של דברים שחייבים לקרות, הוצאות מטה וכן הלאה.

אסף וסרצוג: על הדברים האלה, אנחנו נבוא איתם בהבנות.

אסף וסרצוג: לגבי מה העלות הקבועה, ומה לצורך העניין נותן מענה מבחינתם לדבר הזה.

אסף וסרצוג: במקביל, יש לנו את העלות קדימה.

אסף וסרצוג: העלות קדימה נובעת מזה, אם נעשה חשבון פשוט - בכיתה יש 3 כיתות במעון, בדרך כלל בין 24 ל-26 ילדים - מחר הצטרכו להיות 15.

אסף וסרצוג: המשמעות היא שאנחנו מצמצמים את כמות הילדים.

אסף וסרצוג: בואו רגע נניח שאין רוטציה, שזה 15 ילדים שמגיעים כל החודש, המשמעות היא שיותר עלות קבועה נופלת על פחות ראשים, על פחות הורים, ולכן, העלות הזאת תהיה יותר קבועה.

אסף וסרצוג: מאחר ומדינת ישראל עדיין לא עדכנה את התעריף, או עשתה איזשהו שינוי בהיבט הזה, ומאחר ואנחנו אחראים לתעריף אז אנחנו ניתן להם את ההבדל.

אסף וסרצוג: אנחנו כרגע בשיח אתם לגבי מהו ההפרש.

אסף וסרצוג: הם טוענים שההפרש הוא ככה, אנחנו טוענים שההפרש הוא ככה, אנחנו נגיע איתם להבנות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: אני פשוט ישבתי לבד בחדר המקביל, ואני ניסיתי כל הזמן לבקש רשות דיבור, מסתבר שלא שמעתם אותי.

עאידה תומא סלימאן: שמענו.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אבל לא ידעתי שזו חברת כנסת שמדברת, חשבתי שמישהו מהמשתתפים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אני רוצה לבקש ממשרד העבודה והרווחה.

עאידה תומא סלימאן: אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות יום ומשפחתונים על איך מתכוננים לחזרה לש\

עאידה תומא סלימאן: גרה, ומה העמדה של המשרד למה שקורה.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם הוראות ברורות, הפצתם?

אמיר מדינה: תודה רבה.

אמיר מדינה: כמו שאמר קודמי אסף, דיברו על שני צדדים, ובאמת, יש צד שלישי, שזה הצד הבריאותי, זה לא רק חינוך ותקצוב.

אמיר מדינה: יש פה גם את משרד הבריאות שבמידה רבה הוא זה שקובע איך תיראה המסגרת ביציאה, וכמה תצטרך המדינה לתקצב.

אמיר מדינה: מודל ההפעלה של המשרד, של אגף מעונות יום, מה שמסתמן הוא פחות או יותר מה שאושר למשרד החינוך.

אמיר מדינה: אנחנו בשיח מקצועי עם ד"ר דינה צימרמן ממשרד הבריאות.

אמיר מדינה: אני מקווה שעד מחר נוכל לפתור את מקרי ההפעלה, ואז גם באמת נוכל לשבת בצורה מסודרת אנחנו, האוצר ומשרד הבריאות ולתת תג מחיר מדויק.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה, בנוסח צו בריאות העם שעבר שבוע שעבר, היו שם כל מיני הטעיות שהן בכלל בלתי אפשריות מבחינת מעונות היום.

אמיר מדינה: זאת אומרת, זה לא קפסולות של 15 ילדים, זו ירידה בקבוצות של 7 ילדים.

אמיר מדינה: ואם יש גישה לשני חדרי שירותים – חדר שירותים לכל קבוצה של שבעה ילדים, אז ברור שזה לא יכול להתקיים.

אמיר מדינה: המעונות יום שלנו לא יוכלו לעמוד בדרישות.

אמיר מדינה: אז אנחנו בשיח הזה.

אמיר מדינה: נראה לי שעד מחר בצהריים נסיים ונוכל להוריד לשטח איזה משהו שהוא גם סביר.

אמיר מדינה: מודל הפעלה כמו שאמרתי באמת הוא דיי זהה למודל החלה של גני הילדים, גם בהיבט של שעות הפעילות, גם בהיבט של התקינה, ופה באמת הסוגיה היותר משמעותית, כי זה באמת משמעותי כמו שאסף אמר.

אמיר מדינה: אם זה 15 ילדים או 17 ילדים לכיתה, יש פה השלכות תקציביות יחסית משמעותיות.

אמיר מדינה: מספר אנשי צוות חינוך טיפול שיהיו בכל כיתה – אנחנו דיברנו על 3 לכל כיתה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני קוטעת אותך, כי פשוט אני מרגישה שאני לא מקבלת תשובות לכלום.

עאידה תומא סלימאן: אתם אומרים מחר יהיו לנו הוראות.

עאידה תומא סלימאן: אתה כבר יודע, ואני יודעת גם משיחות עם המפעילים, גם ממה שכתוב בעיתונות, על איזה סוג של פחדים מדברים המפעילים.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם תשובות לכל הנושא של קבוצת הסיכון בין המטפלות עצמן - מה יהיה איתן?

עאידה תומא סלימאן: מחר פותחים מעון יום, ויש התפרצות של המחלה, חס וחלילה באחת המעונות, והם צריכים להיסגר - מה יהיו עם האנשים, יקבלו חל"ת או לא יקבלו, יקבלו פיצוי נוסף, או לא?

עאידה תומא סלימאן: אתם מדברים על - אולי יש צורך בעוד שירותים כאשר המבנים הם ברורים, מה היכולת שלהם.

עאידה תומא סלימאן: תגידו לנו באופן הכי ברור.

עאידה תומא סלימאן: יש באמת אפשרות להיערך תוך שבוע ימים, ולהבטיח את בריאותם של התינוקות וגם של הצוותים, וכמה זה יעלה לנו?

עאידה תומא סלימאן: כמה זה יעלה למדינה?

עאידה תומא סלימאן: כי אי אפשר לבקש מהמפעילים האלה שהם יעשו את זה.

עאידה תומא סלימאן: האם גם מבחינה חינוכית בדקתם את העניין פסיכולוגית.

עאידה תומא סלימאן: תינוק שלא יוכל לקבל איזשהו מגע מהמטפלת שלו - איך?

עאידה תומא סלימאן: תגידו לי, פעם תנו לנו תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אל תתחילו הכול במדיניות על כזו.

אלון שוסטר: אמיר, אני רוצה לשאול.

אלון שוסטר: אמיר, אני מבקש בסיטואציה הזו, בוא נחזור חזרה – אתה מנתיב העשרה, אני ממפלסים.

אלון שוסטר: במצבי חירום אמיצים.

אלון שוסטר: אפשר לומר ולומר - אנחנו כדי להפעיל את המשק, פותחים את מערכת החינוך, וצריכים לקחת סיכונים.

אלון שוסטר: חלק מהסיכונים הם בריאותיים, חלק מהם הם פסיכולוגיים, חלק מהם הם כספיים.

אלון שוסטר: אין שום אפשרות לפתוח במוסדות חינוך לגיל הרך ולחינוך מיוחד, בלי לגעת בילדים, בלי לחבק, בהפרשות שונות של הגוף.

אלון שוסטר: צריך לומר את זה בבירור.

אלון שוסטר: צריך להיות מספיק אמיצים כדי לומר שההגבלות - שני המטר המפורסמים הם בלתי ישימים וצריך לעבור עליהם.

אלון שוסטר: יש לזה מחיר בריאותי, פסיכולוגי, חינוכי מסוים חברתי וכספי - כך צריך לדבר.

אלון שוסטר: כך הנהגה צריכה לפעול במציאות הזאת.

אלון שוסטר: אני לא שומע את הדיבור, אני שומע כל מיניסטריון מדבר על הצד שלו בלבד, ונותן לאזרחים להסיק את המסקנות.

אלון שוסטר: זה סוג של פחדנות.

אלון שוסטר: פחדנות של הנהגה לומר את האמת, זה מה שנדרש כרגע.

אמיר מדינה: ברשותם, אם הייתם מחכים עוד דקה, הייתי אומר בדיוק את מה שאמרת.

אמיר מדינה: לא ליד, אלא בדיוק בצורה מאוד ברורה.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, תגיד אמיר.

אמיר מדינה: אני אחזור חזרה כדי לענות לכם בצורה מסודרת.

אמיר מדינה: אמרנו שמודל ההפעלה - זה מה שהסתמן במשרד החינוך, גם מבחינת ימים ושעות, גם מבחינת תקינה ותפוסה במעון.

אמיר מדינה: בסוף ההבנה היא של משרד הבריאות, לא רק הבנה שלנו, שבתוך גילאי לידה עד גיל 3, אי אפשר למנוע לחלוטין מגע, חד משמעית.

אמיר מדינה: מה שנכתב בצו בריאות העם היה לא רלבנטי.

אמיר מדינה: אם אפשר למנוע מגע בין פעוטות.

אמיר מדינה: אם מבקשים שכל פעוט יהיה באיזה מין בועה עם עצמו, אז בוא נסגור את מעונות היום ולא נפתח אותם.

אמיר מדינה: אז ירדו מהדרישה הזאת, כי אם זה מה שנכתב בצו בריאות העם, בגרסה הקודמת שלו.

אמיר מדינה: וחלופה היא - שמירה על כללי היגיינה אישית – רחיצה של הידיים בזמן ההאכלה, וכמו שאמרת, איך מטפלים הפרשות גוף?

אמיר מדינה: אין מחטאים משטחים בחדרי שירותים השיח הזה מתקיים בצורה מקצועית עם משרד הבריאות, ואנחנו מקבלים הנחיות מאוד ברורות כדי שכן יהיה אפשר לפתוח את המסגרות.

אמיר מדינה: המטרה היא לא להשאיר שום דבר עמום.

אמיר מדינה: מי שמכיר אותי יודע שאצלי אין עמימות.

אמיר מדינה: אני לא אשאיר דבר עמום, ואנחנו נשים הכול על השולחן.

אמיר מדינה: בגלל זה, בניגוד למשרד החינוך, עוד לא הוצאנו דברים על הכתוב לפרסום בחוץ, כדי שאחר כך יגידו לנו שזה נכון או לא נכון.

אמיר מדינה: נסיים את העבודה בצורה מסודרת.

אמיר מדינה: כולנו רוצים לפתוח ביום ראשון הקרוב את המסגרות.

אמיר מדינה: אני יודע שאין סיכוי שנפיל את זה לא על המסגרות ולא על ההורים, זה צריך להיות בתקצוב נכון של משרד האוצר.

אמיר מדינה: זה צריך להיות עם פרק זמן סביר של שלושה ימים שהארגונים הגדולים והקטנים והבינוניים יוכלו להיערך, גם מבחינת המטפלות וגם מבחינת המעונות עצמם.

אמיר מדינה: זה בעבודה.

אמיר מדינה: אתם תפסתם אותנו היום ביום שני.

אמיר מדינה: אני אומר לכם שבשאיפה, עד מחר בערב, הנושא הזה סגור.

אמיר מדינה: ואם לא, אני חושש שלא נצליח לפתוח ביום ראשון, נדמה את זה ליום שני או שלישי.

אמיר מדינה: אנחנו עושים הכול כדי לעמוד בלו"ז שנקבע לנו.

אמיר מדינה: אבל אנחנו בעבודה אינטנסיבית, ואת ההנחיות אנחנו מקבלים ממשרד הבריאות.

אמיר מדינה: זו נקודה שחשוב להבין.

אמיר מדינה: אף אחד באגף מעונות יום לא יתנה על הנחיות בריאותיות.

אמיר מדינה: יש פה נושא של בריאות הציבור ובריאות הפעוטות, וזה נושא שהוא גובל גם על הנושא הכספי, וגם על הנושא החינוכי.

אמיר מדינה: פה אנחנו כולנו מבינים את הנושא הזה, אז נאזר עוד טיפה בסבלנות.

ינון אזולאי: אמיר, דבר אחד.

ינון אזולאי: השאלה האם אתה גם מסכים לזה, או שאתה תיתן לנו נתון אחר.

ינון אזולאי: גם כאשר יחזרו בקפסולות של 15 ילדים, הרי בסופו של דבר, לא יפתחו את המעון כולו, כי מעון על כלליותו יושב בערך על 78 ילדים, אם אני לא טועה.

ינון אזולאי: אז כלומר, גם אם כן, גם אם משרד הבריאות אומר, אנחנו לא ניתן לכם להגיע לכל ה-78 ילדים כי אין לנו מספיק את המרחבים שם בשביל לתת לכל קבוצה.

ינון אזולאי: הווי אומר, לפי מה שכרגע מדובר, עד 45 ילדים.

ינון אזולאי: אז יש לנו 33 ילדים שעדיין לא יגיעו לגן, ופה זה הפסד שכולנו צריכים לדבר עליו, והאוצר צריך לשמוע – זה החישוב הראשוני קודם כל שצריך לעשות.

אמיר מדינה: האוצר מצוי בפרטים.

ינון אזולאי: תענה לי בכן, ולא.

ינון אזולאי: האוצר מצוי בפרטים, אנחנו יודעים.

ינון אזולאי: אני צודק בנתון הזה או לא צודק.

אמיר מדינה: אתה צודק לחלוטין.

אמיר מדינה: כי אם המסגרת מפעילה בממוצע 78 ילדים, ואנחנו מכניסים רק 45, תחת הנחת עבודה שאין רוטציה, גם זה עוד לא נסגר סופית.

אמיר מדינה: לכל קביעה שאנחנו נקבע, תהיה השלכה גם על שוק העבודה, גם על ההורים, וגם מבחינה כספית.

אמיר מדינה: משרד החינוך נתן הנחיה של רוטציה בין הקבוצות.

אמיר מדינה: זאת אומרת, אותה מטפלת היא לא על שלוש קבוצות.

אמיר מדינה: נגיד מטפלת בכיתת הפעוטות אמורה כל מטפלת לטפל בקבוצה של חמישה ילדים.

ינון אזולאי: נשמע את ד"ר דינה צימרמן, שהיא מנהלת המחלקה לבריאות הציבור.

אמיר מדינה: איתה אנחנו בקשר.

ינון אזולאי: נשמע אותה על המתווה שמשרד הבריאות חושב איך אנחנו חוזרים לשגרה, ואחר כך נשמע את הארגונים.

דינה צימרמן: המטרה של משרד הבריאות זה לאפשר להחזיר את התינוקות והפעוטות למעון, תוך כדי הקפדה על כללי היגיינה מתוך הבנה על הצרכים ההתפתחותיים בגילאים האלו, וגם שהם שומעים מילדי גן בבית ספר, וגם התייחסות לשוני בין כל שכבת גיל בתוך מעונות יום.

דינה צימרמן: כמו שמר מדינה אמר, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה במשך כמה ימים, על מנת לבנות מתווה שיכול להתאים לשטח.

ינון אזולאי: את אומרת במשך כמה ימים.

ינון אזולאי: כלומר, משרד הרווחה, משרד האוצר מדברים, ואתם בכלל לא בתמונה.

ינון אזולאי: אין לכם מתווה.

דינה צימרמן: לא.

דינה צימרמן: אנחנו בתמונה.

דינה צימרמן: אני פשוט אמרתי שהעבודה הספציפית שלי עם מר מדינה, זה בימים האחרונים ומתקדם בקצב מאוד טוב ויפה.

דינה צימרמן: חלק מהאי בהירות גם כן הייתה, היו דיונים לגבי הבטיחות של הילדים, היו דוחות שהיו אמורים להגיע, ומשרד הבריאות רצה להוציא דברים באופן שיהיה מידע מדויק שעומד מאחור.

דינה צימרמן: מה שחשוב בקבוצה הספציפית הזאת – של לידה עד שלוש, אז אי אפשר לדבר על עניין של מרחקים בין ילדים בגילאים האלו, וזה גם כן לא נכון התפתחותי להגיד שאי אפשר מגע בכלל בין מטפלים לתינוקות קטנים.

דינה צימרמן: ולכן, הדגש כאן, השמירה של הבריאות הן של הילדים והן של הצוות, היא צריכה להיות שמירה על קבוצות קטנות, ולפעמים אפילו יותר קטנים ממה שיש בתוך בתי הספר.

ינון אזולאי: הווי אומר, מה המתווה?

ינון אזולאי: מה הקבוצות שאתם רוצים שיהיו.

דינה צימרמן: צריך לחלק בין כיתות, שזה החלל וקבוצה, שזו הקבוצה של הילדים.

דינה צימרמן: אז בכל חלל, בכל כיתה של החלל, מדובר על 15 ילדים.

דינה צימרמן: הדרך שמחולקים זה משתנה מבחינת הגיל.

דינה צימרמן: מתחת לגיל שנה בתינוקות - אנחנו מדברים על שלוש קבוצות, כל קבוצה של חמישה ילדים יחד עם המטפלת שלה.

דינה צימרמן: כשאנחנו מדברים על שתי קבוצות היותר גדולות, אנחנו מחלקים את שתיהן לשתי קבוצות, בגלל ש-15 לחלק ל-7 או 8, אז נהיה מ7-8, ששם יש מטפלת לכל קבוצה, ומטפלת נוספת.

דינה צימרמן: מטרת המטפלת הנוספת היא לענות על הצרכים של ההיגיינה שהמתווה הזה דורש.

דינה צימרמן: אי אפשר לבקש ממטפלת גם לטפל בקבוצה של ילדים, וגם תמיד לנקות אחריהן ולחטא אחריהן בשוטף על מנת לשמור על הכללים שדרושים בזמן הזה של הקורונה.

דינה צימרמן: לכן, אותה מטפלת תהיה נאמנה על ההיגיינה, שזה עונה על הרבה צרכים של הבריאות של הילדים.

ינון אזולאי: אמרת שתי קבוצות.

ינון אזולאי: יש עוד קבוצה, קבוצה שלישית.

ינון אזולאי: יש עד גיל שנה, יש פעוטות ומתבגרים.

ינון אזולאי: אז רק תגידי לי אם הבנתי נכון.

ינון אזולאי: יש קבוצה אחת בחלל שאת אומרת, שמתוך 15 תינוקות נחלק את זה ל-3 קבוצות, שלכל אחת יהיה מטפלת.

דינה צימרמן: נכון.

דינה צימרמן: אנחנו לא מונעים - - -

ינון אזולאי: ושם בתוך זה, כל מטפלת של חמישה ילדים, היא גם תדאג להיגיינה.

ינון אזולאי: ויש גם קבוצה נוספת של הפעוטות, שבעצם שם מחולק לשניים – זה יהיה 8 ו-7 ילדים, ושם בעצם תהיה עוד אחת שתדאג להיגיינה.

ינון אזולאי: וכן, בקבוצה השלישית של המתבגרים, גם זה בעוד חלל, כל אחד בחלל בנפרד, שגם שם יהיה.

ינון אזולאי: הווי אומר, שאת אומרת משהו כמו 45 ילדים במעון, בסך הכללי מחולק ל-3 כיתות, מתוך 78 – רק את מבינה שבמצב כזה אי אפשר לפתוח את המשק במאה אחוז.

ינון אזולאי: אתם לוקחים את זה בחשבון.

דינה צימרמן: לוקחים את זה בחשבון.

ינון אזולאי: כלומר, משרד הבריאות אומר, אנחנו לא בעד לפתוח את המשק, אנחנו לא בעד לפתוח את המעונות היום בכלל?

ינון אזולאי: או שאת אומרת – לא, אנחנו בעד לפתוח.

אלון שוסטר: בדיוק בנקודה הזאת אני רוצה לשאול.

אלון שוסטר: צוואר הבקבוק שהוא לא מחויב המציאות והוא יכול להתפרץ בתקופת חירום זה המבנים.

אלון שוסטר: הרי יש פה איזו הנחת מוצא שצריך להתבונן עליה.

אלון שוסטר: אנחנו אומרים שיש מבנים מסוימים שיש להם תקן, שיש להם הכרה, ויש מבנים שלא.

אלון שוסטר: אם ברשות יש אפשרות לתת מבנים נוספים, אנחנו יכולים לאפשר על ידי תוספת כוח אדם לקלוט את כל הילדים, ולשחרר את כל ההורים לעבודה במשק - צריך לקבל פה החלטה אמיצה.

אלון שוסטר: יש כל מיני גבולות שאנחנו מותחים אותם, ובצדק – גם בריאותית, גם חינוכית, גם כספית.

אלון שוסטר: יש פה שאלה של תקנים.

אלון שוסטר: המדינה עומדת כחומה בצורה והרגולטור לא לאפשר לכל מבנה להיות שמיש למעונות יום.

אלון שוסטר: אבל יש מעונות, יש מקומות, יש מרחבים שאפשר לקלוט בהם ילדים.

אלון שוסטר: צריך לקבל החלטה מיוחדת.

ינון אזולאי: אין מרחבים.

ינון אזולאי: הרי במעונות כאשר צריך מרחב, כל מרחב צריך - - -

אלון שוסטר: אני מדבר על מבנים אחרים, נוספים.

ינון אזולאי: אין מבנים.

ינון אזולאי: הלוואי, אין מעונות במדינה, יש חוסר של מעונות.

אלון שוסטר: אי אפשר לפתור את כל הבעיות.

אלון שוסטר: אבל יש ברשויות מקומיות כל מיני מבנים, יש מקלטים.

ינון אזולאי: שמשרד הרווחה יענה על זה.

אלון שוסטר: בסדר גמור.

אלון שוסטר: אני אומר, זו מדינה שלמה שרוצה לפתוח את המשק שלה, היא צריכה להעמיד את החללים הפתוחים כדי לאפשר להכניס שם את הילדים.

ינון אזולאי: אדרבא, אולי זה יהיה גם פתרון לעתיד – להוסיף עוד מקומות יום.

ינון אזולאי: בעצם, מה יהיה עם שאר הילדים - אני לא יודע אם זה למשרד הבריאות.

ינון אזולאי: אבל יש עוד 33 ילדים שלא יגיעו - איך בוחרים אותם?

ינון אזולאי: עוד דבר, איך אתם נערכים לאשה, מטפלת שתחלה, מה יהיה עם שאר הילדים, אתם לוקחים את זה בחשבון שהם עלולים להיות בבידוד, המטפלת בבידוד.

ינון אזולאי: מה נעשה עם זה?

ינון אזולאי: ואחר כך נראה איך לשפות את המעונות או את המטפלות.

ינון אזולאי: אבל קודם כל ברמה הבריאותית איך אתם מתארגנים לדבר הזה?

דינה צימרמן: ברמה הבריאותית – אז קודם כל אנחנו מדברים על עצם זה שצריך לחזור באופן הדרגתי.

דינה צימרמן: מבחינת מתווה לפתוח את המשק, זה לא שהכול נפתח.

דינה צימרמן: אנחנו חוזרים לשגרה בצל הקורונה, וגם כן לומדים תוך כדי עם ציפייה באיזשהו שלב שאולי אפשר להגדיל.

דינה צימרמן: אבל בשלב ראשון שפותחים את זה, זה צריך להיות - - - שגם שומר על הכללים של הבריאות, ולכן, העניין של הקבוצות הקטנות הם חשובים.

דינה צימרמן: צריך לקחת בחשבון שיהיו הורים שרוב הסיכויים שיהיה להם סיבות אחרות שאולי לא יחזרו.

דינה צימרמן: אנחנו חושבים על זה, אבל צריך גם לחשוב על הילדים שמגיעים לשם עכשיו.

דינה צימרמן: אחד הדרכים שניסו לפתור את זה מבחינת הילדים היותר גדולים, זה העניין של הרוטציה.

דינה צימרמן: בילדים מאוד קטנים, צריך לקחת בחשבון שצריך לתת להם זמן להסתגל.

דינה צימרמן: לכן, המתווה הזה של שלושה ימים כן, ושלושה ימים לא, מבחינה התפתחותית היא יותר בעייתית.

דינה צימרמן: איך סוגרים מבחינת כל ההורים האחרים, זה צריך עבודה גם של מקומות אחרים, אבל מבחינת המתווה של הבריאות, חשוב להתחיל בכיתות קטנות, כי אין ריחוק חברתי.

דינה צימרמן: אין שתי מטר.

דינה צימרמן: המטפלות ייגעו בילדים האלה, ואנחנו חייבים להגן גם על הילדים, וגם על הצוות על ידי נתינת אפשרות לשמור על כללי ההיגיינה.

אימאן ח'טיב יאסין: ומה יעשו עם ההורים שצריכים לצאת לעבודה בשלושה הימים האחרים?

ינון אזולאי: לא, היא אומרת ששם אין רוטציה.

ינון אזולאי: אבל אם את רוצה לעשות רוטציה, אז בעצם מה קורה עם שאר הילדים?

ינון אזולאי: ועם הילדים האלה – ה-33 ילדים שלא מגיעים מה עושים איתם?

ינון אזולאי: ודבר נוסף שהוא הכי חשוב – לוח זמנים.

ינון אזולאי: מתי אתם נותנים את המתווה שעכשיו דיברת עליו.

ינון אזולאי: כתוב – שיוכלו להפיץ אותו כבר לרשתות, למעונות היום, גם למשפחתונים.

ינון אזולאי: אני רוצה לשמוע ממך מה את אומרת בנושא המשפחתונים שזה 5 ילדים, 6 ילדים, שיש כיום, או שאתם ממליצים פחות.

ינון אזולאי: משפחתונים זה בדירה.

ינון אזולאי: דבר נוסף, השלב הבא, מתי אתם מחזירים למאה אחוז את התפוסה של הילדים במעונות היום והמשפחתונים?

דינה צימרמן: קודם כל, מבחינת המשפחתונים, הם ממילא עונים על המספרים שאנחנו מדברים עליהם, אז אנחנו לא רואים באופן עקרוני איתם בעיה, כל עוד שהם עומדים בכללים של ההיגיינה וכו' שייצאו.

דינה צימרמן: המתווה שאנחנו מדברים עליו הוא ממש בשלבי התקדמות, זה כתוב.

ינון אזולאי: מתי?

ינון אזולאי: זמן?

ינון אזולאי: היום, בשעתיים הקרובות זה יגיע למשרד הרווחה שיוכל להפיץ את זה?

ינון אזולאי: הם צריכים התארגנות.

ינון אזולאי: מעונות היום צריכים התארגנות.

דינה צימרמן: נכון.

דינה צימרמן: לכן הם בקשר הדוק יחד אתי.

ינון אזולאי: אני יודע שהם בקשר הדוק.

ינון אזולאי: תני לנו לוח זמנים.

ינון אזולאי: המעונות צריכים כמה?

ינון אזולאי: – שבוע, או לפחות חמישה ימי הערכות.

ינון אזולאי: האם יהיה לך היום – בתוך שעתיים המתווה הזה יגיע למשרד הרווחה?

ינון אזולאי: יגיע לאמיר מדינה שיוכל להפיץ את זה אחרי שיקבל את האישורים של המשרד?

דינה צימרמן: נראה לי שאנחנו מדברים כמו שהוא אמר, אבל מבחינה כללית להתחיל להתארגן כבר יש לו.

ינון אזולאי: מה השלב הבא.

ינון אזולאי: מתי אתם יכולים לפתוח במאה אחוז?

דינה צימרמן: מבחינת פתיחת המשק למאה אחוז, זה משהו שנלמד מהמדינה עצמה.

ינון אזולאי: לא המשק.

ינון אזולאי: כמה זמן אתם צריכים להבין אתם שאתם יכולים להחזיר את הילדים במאה אחוז תפוסה?

דינה צימרמן: בגלל שאנחנו מדברים על וירוס שזה לוקח שבועיים עד שאנחנו רואים את התוצאות שלו, אז התשובה הזאת, עד שיעברו בערך שבועיים שלוש.

דינה צימרמן: ואז יש נתונים שעליו אפשר לבנות את התשובה לראות שעכשיו זה בטוח, להרחיב את זה יותר.

אלון שוסטר: גברתי עוד שאלה נוספת שקשורה לניהול הכולל של המערכה הזאת.

אלון שוסטר: זאת מערכה מורכבת מאוד, אני מבין את העניין.

אלון שוסטר: אני מבקש שתשימו לב, ברשויות מקומיות, במדינה באופן כללי, לא חוזרת באופן מלא לעבודה.

אלון שוסטר: יש פה שאלה - מכיוון שיש צוואר בקבוק, כל עוד לא פותרים, כל עוד אין מספיק מבנים, ויש בעיה תקציבית, אולי, לא כולם יכולים להיכנס לחזרה.

אלון שוסטר: יש צורך לתת עדיפות לאותם הורים שהם עובדים חיוניים.

אלון שוסטר: כל עוד אנחנו במצב חירום, יש דרוג בצורך של ההורים.

אלון שוסטר: חלק יש שאלות רגילות, של קריטריונים רגילים, של הורים בסיכון, ילדים בסיכון וכו'.

אלון שוסטר: אבל יש שאלה מהצד של המשק - מיהו עובד חיוני ברשות או במשק, או בכוחות הביטחון וכו'.

אלון שוסטר: הוא חייב לעת חירום לקבל עדיפות לתקופה מסוימת.

אלון שוסטר: את הנושא הזה אני מבקש להבין האם אתם לוקחים את זה בחשבון, כי זה קשור לתפקוד המשק בזמן חירום.

דינה צימרמן: שאלה טובה, ואני חושבת שזו שאלה בקשר לוועדת הרווחה למי הם מכניסים.

עאידה תומא סלימאן: תודה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

עאידה תומא סלימאן: אמיר מדינה, אתה יכול לפתוח את הווידאו אצלך.

עאידה תומא סלימאן: זה מקשה עלינו.

אמיר מדינה: לצערי הרב, אני לא יכול.

אמיר מדינה: לשאלה של אלון, כמובן, שיש כבר מסלול ירוק לאישור.

אמיר מדינה: אם נצליח לאשר לצורך העניין לצורך מעונות יום טיפוליים, וממ"דים שעומדים בכל הנהלים, ואפשר גם ליצור כיור ופינת האכלה, אז אפשר גם להכניס לא רק 45 ילדים, אפשר גם בג'ימבורי הקטן של ה-40 מטר להכניס עוד 7 או 5 ילדים קטנים, כדי לאשר את ההגדלה של מספר הילדים הכולל לתוך מעון.

אמיר מדינה: הכול כמובן, בהתניות שמתבקשות על-ידי משרד הבריאות, ואנחנו נעשה את זה.

אמיר מדינה: כל מבנה חלופי, אנחנו עשינו את זה בעבר, ואנחנו נוכל לעשות את זה גם עכשיו, במיוחד בתקופה הלחוצה הזאת.

אמיר מדינה: יש מסלול ירוק ומבנים חלופיים שהם עומדים בסטנדרט הבסיסי יאושרו, וככל שיש רשויות מקומיות שיודעות להמציא מבנים אחרים שלא עומדים בשימוש, אני חושב שזה קיים קצת יותר במרחב הכפרי, וקצת פחות בערים הגדולות איפה שיש עודף ביקושים אמיתי, אנחנו נדע לתת מענה גם לזה.

אמיר מדינה: בקשר לרוטציה כן או לא – כמובן, שרוטציה זאת האפשרות השלישית או הרביעית והאחרונה.

אמיר מדינה: בהסתכלות קדימה, אנחנו נאפשר למעונות יום לבצע כמה פעולות לפני שמגיעים לרוטציה שהיא פחות טובה, היא גם מייצרת רעש די גדול.

אמיר מדינה: כי נניח שהורה שיש לו ילד בגן ילדים של משרד החינוך שעובד ברוטציה של שלושה ימים, שלושה ימים, או אם זה חמישה ימים, אז זה יומיים, יומיים, ועכשיו הוא גם צריך להכניס את הילד למעון היום.

אמיר מדינה: אם חלילה לא יהיה סנכרון בין המעון יום לגן הילדים, אנחנו יצרנו אנרכיה.

אמיר מדינה: זה אתגר שהוא מאוד גדול לא רק בהיבט הבריאותי והחינוכי כלפי הילד, אלא גם בהיבט התפעולי בסוף היום, ככה שהאפשרות הזאת היא פחות טובה.

אמיר מדינה: אני רוצה להגיע למשהו שהוא מלמעלה.

אמיר מדינה: הגזרה, במרכאות כפולות של עבודה בחמישה ימים, היא גזרה זמנית, אני מניח, וזה מה שנגזר עלינו ברגע הזה.

אמיר מדינה: אם הקבוצות יעלו ל-20 ילדים, אנחנו נשחרר את זה ל-20 ילדים.

אמיר מדינה: אני לא יודע לתת מענה עכשיו לכולם.

אמיר מדינה: אני יודע להגיד – אני הכי גמיש שאני יכול במסלולים ירוקים כאלה ואחרים כדי לייצר עוד חללים ועוד איזון.

אמיר מדינה: אבל אני לא יודע לתת מענה לכל ההורים, אני מצטער.

ינון אזולאי: כלומר, מעון שאומר לך שיש לו עוד חלל, אתה תיתן לו אפשרות, אבל בד בבד הוא הצטרך להביא עוד אנשי צוות.

אלון שוסטר: מה לגבי להכניס קריטריון של עדיפות הורים חיוניים?

אמיר מדינה: קיים.

אמיר מדינה: חשבנו על זה, הקריטריון הזה קיים היום.

אמיר מדינה: יש עדיפות קודם כל לילדי עובדים חיוניים.

עאידה תומא סלימאן: אתם תבנו איזושהי רשימה של תעדוף מבחינת חזרת הילדים?

אמיר מדינה: הוא קיים כבר.

אמיר מדינה: לא משנים את חוקי המשחק באמצע הדרך.

אמיר מדינה: הקדימות וקבלת הילדים למעון ילדים הוא קיים, זה משהו שהוא קיים לאורך כל השנים.

עאידה תומא סלימאן: לא, אבל אנחנו מדברים על תעדוף לא בשגרה, במצב החרום הזה.

אמיר מדינה: אני בשגרה לא מכניס את כל הילדים למעון יום ומקיים תיעדוף.

אמיר מדינה: לא כולם מצליחים להיכנס לתוך מעונות יום שלנו.

אמיר מדינה: אנחנו מתעדפים קודם כל שני הורים.

עאידה תומא סלימאן: תעצור שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על התעדופים הרגילים בתחילת שנה.

עאידה תומא סלימאן: יש ילדים שכבר רשומים למעון.

עאידה תומא סלימאן: אתם לא מחזירים את כל הילדים בבת אחת.

עאידה תומא סלימאן: אז מה?

עאידה תומא סלימאן: מי יחליט איזה ילדים יחזרו בנגלה הראשונה, בוא נגיד ככה?

אמיר מדינה: גברתי, כמו שעניתי ואני אענה עוד פעם.

אמיר מדינה: כמו שאנחנו בתחילת שנה לא מכניסים מהילד ה-30, אנחנו לא נכניס עכשיו מהילד ה-15 באותם קריטריונים.

עאידה תומא סלימאן: מי יחליט מי זה הילד ה-15?

ינון אזולאי: אתה אומר שיש לכם קריטריונים.

ינון אזולאי: כלומר – ילדי רווחה זה במספר אחד, הורים עובדים במספר שתיים.

ינון אזולאי: בתקופה הזאת אתה לוקח את זה לפי הרשימות האלה.

ינון אזולאי: אבל מה עם הרשימות, מי קובע אותן?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, חלק גדול מההורים הם בחל"ת, וחלק הם עובדים חיוניים.

עאידה תומא סלימאן: מי קובע איזה ילדים ייכנסו?

עאידה תומא סלימאן: אם אתה אומר להם תיקחו את הרווחה, זה עלול להיות וסביר להניח שאולי חלק מהם יהיו הורים בחל"ת, וההורים החיוניים יהיו הילד ה-16 או ה-17.

אמיר מדינה: טוב, אז יש חוק, והחוק מחייב אותי קודם כל להכניס ילדי רווחה.

אמיר מדינה: אתם המחוקקים קבעתם את זה, לא אני.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל בחירום צריך לשנות.

עאידה תומא סלימאן: קבענו בימים רגילים, ויש לכם סמכויות לתקנות לשעת חירום שאין לי אותן.

אימאן ח'טיב יאסין: רק לאיכונים יש...

אלון שוסטר: הבקשה שלנו כרגע זה גם בנושא חרום - עובדים חיוניים, וגם בעניין המבנים, המסלול הירוק למבנים יהיו הרבה יותר פתוחים.

עאידה תומא סלימאן: בואו ננסה להוציא תשובות.

עאידה תומא סלימאן: ממילא אני מרגישה שמסתובבים סחור סחור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובה ברורה.

עאידה תומא סלימאן: אתם אומרים להנהלת המעונות – תלכו לפי החוקים של הימים הרגילים בחזרה ממצב חרום?

אמיר מדינה: כן.

אמיר מדינה: חד משמעית כן, עם תוספת של תיעדוף לילדי עובדים חיוניים.

ינון אזולאי: אני, אני לא יודע אם אני נקרא עובד חיוני, כן, לא משנה.

ינון אזולאי: אבל סתם אדם שהוא לא עובד חיוני, אבל הוא חזר עכשיו לעבוד, או שעובד במפעל.

ינון אזולאי: חזר לעבוד, מה שיגרום לו עכשיו את הבעיה, כפי שאומרת היושבת-ראש, הרי אם אתה הולך לפי ההתחלה, אתה מתקצב אותם ככה באותה מידה בדרוג הזה של ועדת הקבלה.

ינון אזולאי: אז היא אומרת עכשיו מה יקרה?

ינון אזולאי: אותו אחד כביכול שהוא עובד והוא מקבל שכר גבוה, אז הרי הוא בעדיפות האחרונה בוועדת הקבלה.

ינון אזולאי: מצד שני הוא עובד, ובן-אדם אחר שלא עובד, הדרוג שלו יותר נמוך, והוא בפנים כבר.

ינון אזולאי: אז אתה אומר לו – הוא אפילו שלא עובד, ימשיך הילד שלו להיות בפנים, יהיה לו בייבי סיטר.

אמיר מדינה: לא, זה לא מה שאמרתי.

ינון אזולאי: זה מה שיוצא.

ינון אזולאי: אז תגיד לנו במפורש.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים לשמוע את ה-15 ילדים איך אתה מדרג אותם.

אמיר מדינה: אז לא הסברתי, אני אסביר עוד פעם.

אמיר מדינה: אנחנו כאילו ב-1 בספטמבר.

ינון אזולאי: תן לנו את הדרוג, אל תגיד לנו ה-1 בספטמבר.

עאידה תומא סלימאן: לא, סליחה, אנחנו לא ב-1 בספטמבר תשכחו מזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בחזרה ממצב חרום, כאשר מעל למיליון ו-200 אלף בני אדם יצאו לחל"ת.

עאידה תומא סלימאן: כאשר משפחות שלמות נמצאות במצוקה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אלימות משתוללת בתוך הבתים.

עאידה תומא סלימאן: תצאו לי מהרוגע הזה של ה-1 לספטמבר, אנחנו לא ב-1 לספטמבר.

עאידה תומא סלימאן: עוד מעט תגידו לי חגיגת תחילת שנה - אי אפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני שומעת ממנהלי מעונות, אומרים לי – מי יחליט שיהיה הילד הראשון שייכנס?

עאידה תומא סלימאן: אתה אומר לי רווחה.

עאידה תומא סלימאן: יש עובדים חיוניים.

עאידה תומא סלימאן: יש עובדים שרק עכשיו חוזרים לעבודה, ואם לא יחזרו לעבודה, המשק שרוצים להתניע לא יתניע.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו תסבירו איך אתם מחזירים אסטרטגיה ברורה של חזרה של ילדים.

עאידה תומא סלימאן: המטפלת לא צריכה לטפל בזה.

אמיר מדינה: אני אסביר עוד פעם.

אמיר מדינה: אני רואה שאני לא מצליח להעביר את הפואנטה, אני אנסה בצורה אחרת.

אמיר מדינה: כשאני אומר 1 בספטמבר, אני מודע לעובדה, גברתי, שאנחנו לא ב-1 לספטמבר.

אמיר מדינה: אני אומר כאילו היינו ב-1 בספטמבר מבחינת טיפוס סדר הקדימות בכניסה למעונות יום.

אמיר מדינה: כשאנחנו מכניסים עוד משתנה שבדרך כלל לא היה, אם בעדיפות ראשונה היה ילד רווחה, ושאלת החיוניות לא הייתה רלבנטית, אז שאלת החיוניות כן הופכת רלבנטית, וההתייחסות לא באדישות, חס וחלילה.

עאידה תומא סלימאן: לא שומעים.

עאידה תומא סלימאן: שומעים מקוטע....

אמיר מדינה: - - - תוך התייחסות לעובדה הבסיסית היא שלי אין יכולת להכניס את כולם, ואני אומר את זה בפה מלא ובגילוי רב - אין לי יכולת להכניס את כל האנשים.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אנחנו שואלים איך תבחרו מי יחזור.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שאנחנו יודעים שלא תוכלו להחזיר את כולם.

אמיר מדינה: כמו שבתחילת שנה אנחנו מבצעים תיעדוף, והשיקולים הם שיקולים שבעיקרם שיקולי תעסוקה, כך אנחנו גם עכשיו.

אימאן ח'טיב יאסין: יש מתווה לזה כתוב?

אמיר מדינה: המתווה הזה קיים והוא כתוב בעשור האחרון.

אמיר מדינה: אנחנו מכניסים בשיקול השני עוד שורה שאומרת שיש פה שיקול חיוניות.

אמיר מדינה: ואז במקום לעצור בילד ה-30 כמו שאנחנו עושים בדרך כלל - - -

אימאן ח'טיב יאסין: העובד צריך להביא כאילו אישור שהוא עובד חיוני?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סיימנו עם הנושא של חיוניות, כי החיוניות הייתה כשהיה הסגר.

עאידה תומא סלימאן: העובדים החיוניים ניסיתם למצוא להם פתרונות אז - ופתחתם את מעונות יום בבתי חולים.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אנחנו מדברים על חזרה לשגרה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם זה שעובד בחנות בגדים, האמא שעובדת בחנות בגדים, והרשו לה בממשלה לפתוח את החנות, היא עכשיו צריכה סידור לילדים שלה.

עאידה תומא סלימאן: המטפלת או מנהל המעון להחליט מי יותר חשוב - המדינה צריכה לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך נהלים.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אמיר, אני ניסיתי כבר, נתתי מעל לעשר דקות לנסות להסביר שאנחנו לא במצב רגיל, ואנחנו לא בתחילת חודש ספטמבר, ואנחנו ביציאה ממצב חירום שהוראות ברורות חייבות להיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו, להגיד לכם את האמת, אני מבינה את התסכול של מפעילי מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: בדיון הזה, אני מבינה את התסכול כי אני לא מצליחה לקבל תשובות ברורות - זאת הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: יש תשובות שהן קשורות מעבר לעניין של פיצוי וכמה הפיצוי.

עאידה תומא סלימאן: יש גם שקשור בלנהל מעונות יום ולחנך ילדים.

עאידה תומא סלימאן: אמיר, אנחנו נרצה לראות הוראות ברורות של איך בוחרים איזה ילדים חוזרים, ואני רוצה לראות את זה כתוב כדי שנוכל להגיב לזה, אחרת זה לא יעבוד.

אלון שוסטר: אמיר, לגבי המסלול הירוק במבנים, איך אפשר להקל באמת, כי אחרת, אתה יודע הביורוקרטיה תהרוג לנו, ולא נוכל לפתוח עוד מסגרות, עוד מבנים

ינון אזולאי: לקיבוצים יש להם הרבה מבנים פנויים.

ינון אזולאי: אנחנו בערים אין לנו מבנים.

ינון אזולאי: הוא קיבוצניק, הוא חי - -

אלון שוסטר: לא, יש מקלטים - - -

ינון אזולאי: אני צוחק, אלון.

ינון אזולאי: הוא אומר – קח את המבנים האלה, ותיקח חלק מהילדים לשם.

ינון אזולאי: אז אמיר אומר, אין לי בעיה.

ינון אזולאי: שם אני אעשה להם מסלול ירוק כמה שיותר מהר בשביל להכשיר את המקומות האלה.

ינון אזולאי: אבל זה פרטי לכמה מקומות.

ינון אזולאי: הוא בעד.

אלון שוסטר: כן, אבל זה ירוק, אדום.

ינון אזולאי: היושבת-ראש, אני כן הייתי רוצה, אם אפשר, משרד הבריאות קודם אמר.

ינון אזולאי: אבל יש שתי שאלות שלא שאלתי אותן.

ינון אזולאי: רק לשאול את גברת דינה צימרמן ממשרד הבריאות.

ינון אזולאי: למה אתם לא עושים דבר ראשון כמו כיתות א', יש 17 ילדים, תעשו גם במעונות 17 ילדים, את מביאה פה עוד אלפי ילדים בחזרה למעונות, ועוד אלפי הורים למעגל העבודה את מחזירה אותם.

ינון אזולאי: דבר שני, מה יהיה עם בעלי סיכון, אם זה נשים בהיריון, אם הן חוזרות.

ינון אזולאי: האם יש להן אישור לא לחזור, וכן גם מעל גיל 67 או כל אחד שנמצא בקבוצת סיכון.

ינון אזולאי: תני לנו אם אפשר תשובות לדברים האלה.

דינה צימרמן: לגבי קבוצת סיכון, יש מסמך בשלבי גמירה מבחינת קבוצת הסיכון שכלול לכל המשק שאני לא חושבת שזה קשור ישירות למעונות.

דינה צימרמן: בכל החזרה לעבודה בצל הקורונה, יהיו אנשים שהצטרכו לקבל החלטות לגבי רמת הסיכון שהם מוכנים לקחת על מנת להתפרנס.

ינון אזולאי: מתי זה יקרה?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אתם מטילים את זה על האזרח, על העובד להחליט את רמת הסיכון שלו?

עאידה תומא סלימאן: היא אמרה את זה בצורה מפורשת.

עאידה תומא סלימאן: אנשים הצטרכו להחליט באיזה רמת סיכון.

עאידה תומא סלימאן: אם ככה, היו מחליטים לפתוח את החנויות שלהם מזמן, זה לא בידיים.

עאידה תומא סלימאן: יש בעיה פה של קבוצה שעובדת בצורה ישירה עם תינוקות, עם הפרשות.

עאידה תומא סלימאן: אתם כמומחים לבריאות צריכים לתת את דעתכם, וזה באחריות שלכם.

דינה צימרמן: צריך להפריד בין הסכנה למטפלים וסכנה לילדים.

דינה צימרמן: בגלל שיש סכנה למטפלים מבחינת האפשרות של הפרשות וגם כן, אם עובדים קרוב לילדים, זו הסיבה שבשלב ראשון מתעקשים על הקבוצות היותר קטנות ממה שיש בגנים.

דינה צימרמן: גם על המחיר שזה מאפשר פחות אנשים.

דינה צימרמן: אם אנחנו נגלה אחרי שבועיים, שלוש, שאף מטפלת לא נדבקה, והורים שמרו על הילדים, רק הביאו לשם ילדים שהיו בריאים, אז יהיה מקום בהחלט לדבר.

ינון אזולאי: אבל אומרים שההדבקה של הילדים גם ככה היא נמוכה, אז מה זה משנה לך אם זה גן או מעון לתת 17 ילדים?

דינה צימרמן: המגע ביניהם היא שונה.

דינה צימרמן: בגן, אני יכולה להגיד, תשב שם, אני לא יכולה להגיד לפעוט אל תיגע בדברים האלו.

דינה צימרמן: בדרך כלל, מטפלת צריכה להרים את התינוק על מנת להאכיל אותו.

עאידה תומא סלימאן: מה עם המטפלות שהן בקבוצת סיכון גבוהה?

עאידה תומא סלימאן: מה את ממליצה להן?

אלון שוסטר: האם היריון נחשב קבוצת סיכון או לא, אני מכיר הרבה חששות.

דינה צימרמן: בעמדה שאמרנו את זה כבר המון פעמים שהיריון לאשה בריאה שזה לא היריון בסיכון, נחשב סיכון רגיל, ולא קבוצת סיכון גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מטפלות שנמצאות בקבוצות הסיכון, מה את מציעה להן?

דינה צימרמן: אנחנו ממליצים להן לא לבוא לעבוד במסגרת הזו, ולדבר עם המעסיק.

אימאן ח'טיב יאסין: מי ישלם להן?

עאידה תומא סלימאן: הן נשארות בחל"ת.

אימאן ח'טיב יאסין: עד כמה יתנו להן חל"ת?

אימאן ח'טיב יאסין: ולמה הן צריכות להפסיד 20% מהשכר שלהן?

דינה צימרמן: אנחנו יכולים לקבל המלצות בריאותיות.

דינה צימרמן: אנחנו צריכים לעשות החלטות בהתאם, ולתת מידע על מה שאנחנו לומדים היום, תוך כדי למידה, תוך כדי תנועה עם הבנה של כל אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה אותך שהרבה מהמידע סובב את הווירוס הזה וההתנהלות סביבו הם לא ברורים, והכל מתנהל סביב לקחת סיכון באופן הדרגתי.

עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי הרב, אנשים שמנהלים מוסדות, לא יכולים להרשות לעצמם את חוסר הבהירות הזו.

עאידה תומא סלימאן: והם לא יכולים, במיוחד אם לא ברור להם גם אם חוסר הבהירות היא כוללת החלטת הממשלה אם לעמוד לצדם או לא.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אנחנו מנסים לדלות מכם כמה שאפשר מידע שיאפשר.

עאידה תומא סלימאן: ועד כמה שאני רואה, עד עכשיו אני מתנצלת, ואני אומרת לכם, זה לא נראה שביום ראשון הכול יהיה פיקס ונוכל לפתוח את המעונות ולדבר.

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים להבהיר יותר בחדות את ההוראות שלכם כדי שאנשים יידעו.

עאידה תומא סלימאן: הם יוכלו לקחת סיכונים, אבל סיכונים מחושבים, לא סתם סיכונים.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך.

אלון שוסטר: אני רוצה עוד הערה.

אלון שוסטר: אני קיבלתי כרגע מהמאזינים מאוד פופולרי.

אלון שוסטר: ינון, יש בכל רשתות המתנ"סים בכל הערים והמועצות המקומיות יש חללים פנויים, ואותם מסלולים ירוקים שיהיו באמת ירוקים, יכולים לקלוט אלפי ילדים.

עאידה תומא סלימאן: שוסטר, במדינה יש חוץ מהקיבוצים - יש ערים, יש אוכלוסייה ערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: רק תזכרו שרוב מוחץ מהעובדים במתנ"סים הוצא לחל"ת גם.

אלון שוסטר: אני אומר שיש מתנ"סים בכל היישובים.

אלון שוסטר: יש מועדוני נוער, ואפשר להשתמש בהם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לאפשר לאנשים שהקשיבו לנו עד עכשיו בהרבה סבלנות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לאפשר לפרופ' אבי שגיא שוורץ מאוניברסיטת חיפה.

אבי שגיא-שורץ: תודה רבה.

אבי שגיא-שורץ: בוקר טוב, הקשבתי בהאזנה רבה למה שקורה.

אבי שגיא-שורץ: כמומחה לגיל הרך, קבוצה שהם כ-20 מומחים בגיל הרך מהאקדמיה, שהיא לא רק במגדל השן, היא מאוד מחוברת למעונות היום, אנחנו מקשיבים בהאזנה רבה למה שקורה כאן ומה שעולה.

אבי שגיא-שורץ: אני חושב, חברת הכנסת סלימאן, את מגלה, אני שמח תובנות.

אבי שגיא-שורץ: אפילו אני לא צריך להביא את הידע שלנו.

אבי שגיא-שורץ: הדברים עולים בצורה ברורה.

אבי שגיא-שורץ: גם חבר הכנסת שוסטר העלה את הדברים בצורה מאוד ברורה.

אבי שגיא-שורץ: אני חושב שמה שחסר, וזה ברור חד משמעית ממה שעולה כאן, זה שלא קמה ועדה רב מקצועית שתטפל בכל הסוגיות שעולות כאן.

אבי שגיא-שורץ: יש כאן אלמנטים של היגיינה, יש כאן אלמנטים של המצב הרגשי של הילדים.

אבי שגיא-שורץ: המצב הרגשי והבריאותי של המטפלות, כמובן, לכל מה שכן עלה.

אבי שגיא-שורץ: זה ברור לכולנו, יש פן תקציבי מאוד משמעותי.

אבי שגיא-שורץ: אנחנו כמומחים מקשיבים, ואנחנו די המומים לשמוע שאגף מעונות היום מסכים ללכת עם קבוצה של 15 ילדים בקבוצת תינוקות ופעוטות.

אבי שגיא-שורץ: התקן הבינלאומי בימים כשיגרה, לא בימי מגפה הוא 6-8 ילדים בקבוצה כל כך צעירה עם שתי מטפלות קבועות.

אבי שגיא-שורץ: אנחנו כרגע משלמים מחיר על אי השקעה כל השנים, והיום אנחנו במצב חרום.

אבי שגיא-שורץ: אלון דיבר על מבנים ועל כל המקומות, והוא צודק.

אבי שגיא-שורץ: אם לא תהיה כאן החלטה, וכמובן, הגדלת כמות המטפלות.

אבי שגיא-שורץ: אם לא תהיה כאן החלטה אסטרטגית ענקית שחייבים להשקיע בפתרונות האלה עם ועדה דחופה רב מקצועית - - -

ינון אזולאי: הלוואי והיינו במקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאידיאלית זה המצב שצריך להיות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אתה שמעת שעה וחצי על מה אנחנו נלחמים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נלחמים על הדברים הכי פשוטים.

עאידה תומא סלימאן: אם יש הצעה קונקרטית למצב הקיים – אני הבנתי שההצעה שלך זה להקים ועדה רב מקצועית שתדון ותסביר איך בדיוק מחזירים בצורה הכי בטוחה לכולם את הלימודים.

אבי שגיא-שורץ: זו הנקודה העיקרית.

אבי שגיא-שורץ: אנחנו עובדים על מתווה וחבל.

אבי שגיא-שורץ: זו התנדבות שלנו.

אבי שגיא-שורץ: אנחנו זמינים.

אבי שגיא-שורץ: אבל זה לא רק אנחנו, חייב להיות כאן חיבור בין הארגונים המפעילים, הפרטיים, המפוקחים, הציבוריים עם מומחים בין מקצועיים.

אבי שגיא-שורץ: חייב כאן להיות חיבור עם אגף מעונות היום.

אבי שגיא-שורץ: אנחנו ממש חושבים שביום ראשון הבא אין מקום לפתוח את מעונות היום, זה יהיה מאוד מסוכן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

יניב בר אור: בוקר טוב, שוב, תודה על ההזדמנות ליושבת-הראש ולתמיכה בנושא של הגנים הפרטיים.

יניב בר אור: מרוב הפגנות וצעקות ודיונים ארוכים עם האוצר, אני כתבתי הרבה מאוד דברים לגבי כל מה שאמרו כאן המומחים, גם לגבי קורונה לתינוקות שנולדו עם קורונה, ועוד כהנה וכהנה.

יניב בר אור: העברנו גם מסמכים מאוד ברורים.

יניב בר אור: אני רוצה להתמקד בנושא הכלכלי.

יניב בר אור: אנחנו פשוט מרגישים שזורקים אותנו כמו בשר תותחים, שלא מתייחסים אלינו.

יניב בר אור: ועד עכשיו כל מה שמשרד האוצר עשה – זה שיחות ונטילציה, וגם כאן הם הגיעו בלי שום תשובות לגבי הגנים הפרטיים.

יניב בר אור: כנראה שמשרד האוצר רוצה לראות דם ברחובות.

יניב בר אור: כנראה שמשרד האוצר רוצה לראות שוב מצב שגננות מתאבדות.

יניב בר אור: כנראה שמשרד האוצר רוצה לראות גם את ההורים, גם את הגננות ברחובות, כי אף אחד לא נותן תשובות איך, לכל הרוחות, גנים פרטיים יעבדו עם 8 ילדים, כשיש להם 70 או 100 ילדים - מאיפה הם יביאו את התקציבים לעוד מטפלות?

יניב בר אור: הרי המשרד לא מאפשר בכלל להכשיר מטפלות בתוך הגנים הפרטיים, הם לא מאפשרים את זה.

עאידה תומא סלימאן: יש שיח ביניכם לבין האוצר כמעונות יום פרטיים?

יניב בר אור: הייתה אתמול שיחה טלפונית מאוד טעונה, שוב, שיחת ונטילציה של איך אתם מרגישים.

יניב בר אור: אבל אין שום תשובות לאף אחד.

עאידה תומא סלימאן: האם יש ישיבות מסודרות, מישהו שומע את הבקשות שלכם?

יניב בר אור: התשובה היא לא.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתם כגנים פרטיים מייצגים כמעט את רוב - - -

יניב בר אור: יש 350 אלף פעוטות.

עאידה תומא סלימאן: מתוך 600 אלף.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מעל 50% זה אצלכם.

עאידה תומא סלימאן: ואף אחד לא מדבר אתכם, אתה אומר לי.

יניב בר אור: שוב, יש שיחות אישיות, אבל אף אחד לא נותן תשובות.

יניב בר אור: השיחות האלה לא מקדמות שום דבר, מלבד שיחות ונטילציה שלרוב הנציגים יושבים ומקשיבים, וכשמגיע הזמן לתת תשובות, הם פשוט אומרים – נגמר לנו הזמן, אנחנו חייבים לרוץ לישיבה אחרת.

יניב בר אור: אין שום תשובות מאף אחד.

יניב בר אור: עוד משהו.

יניב בר אור: אני שיתפתי כאן בצ'ט את הביזיון הזה של הפיצוי לעצמאים שמכלילים אותנו עסקים, במקום להגדיר אותנו עוסקים בתחום החינוך, דיברנו על זה פעם שעברה, מכלילים אותנו בתור עסקים, ונותנים את הפיצוי הבזוי של 4,000 שקל בפעימה השלישית עד מיליון וחצי המחזור שנתי, הם יכולים אולי לקבל 15%.

יניב בר אור: נתתי פה את הלינקים לאקסל שאישר אותו ירון ורועי כהן מלה"ב.

יניב בר אור: אם רועי כהן מלה"ב נמצא כאן, אני אשמח שהוא ידבר.

יניב בר אור: גם אשתי נמצאת כאן, גננת בוגרת נמצאת כאן בדיון.

יניב בר אור: אני אשמח שתשמעו את הגננות מהשטח.

עאידה תומא סלימאן: יש 100 רשומים בזום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אוכל לתת לכולם לדבר.

עאידה תומא סלימאן: שמעתי את צעקתך.

יניב בר אור: חייבים לשמוע את השטח.

יניב בר אור: אתם חייבים לשמוע את השטח, את הגננות עצמן.

יניב בר אור: את השבר של הגננות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידו לי – צריך לשמוע את השטח.

עאידה תומא סלימאן: אין אחד בכנסת הזו ששומע את השטח כמוני.

יניב בר אור: אין לך מושג כמה אני מעריך את מה שאת עושה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בלחץ של זמן.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ינון אזולאי כעס על זה שאני אמרתי שאני מקשיבה לשטח יותר מכל אחד אחר בבניין.

עאידה תומא סלימאן: הוא גם כן שומע את השטח.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לשבת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה שהישיבה הזאת תהפוך לישיבת ונטילציה.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: בואו, עם כל הכאב שבדברים שאני אומרת, וכן כואב לי על כל גננת ועל כל אשה שעובדת במעון יום ועל המפעילים, אבל אי אפשר להקשיב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר להפוך את הישיבה לגם כן סוג של ונטילציה, אחרת, אני עושה דברים פופוליסטים עכשיו כדי שימצא חן בעיניכם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות.

יניב בר אור: גברתי היושבת-ראש, מעל ל-2,000 גנים כבר נסגרו.

יניב בר אור: ל-80 אלף פעוטות, כבר לא יהיה לאן לחזור ב-10 למאי.

יניב בר אור: זה יהיה עוד תאריך שהשמש תעלה ותשקע.

יניב בר אור: הגנים הפרטיים לא יוכלו לחזור בתנאים האלה, משרד האוצר לא מבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: יניב, אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא הזמן לתת לאחרים גם להתבטא.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: דניאלה שחר מעיריית תל אביב יפו.

עאידה תומא סלימאן: לא שומעת אותנו.

עאידה תומא סלימאן: ליאור גבאי נאות מרגלית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ליאור גבאי: שלום גברתי, תודה רבה, ואני מצטרף לכל המברכים את היושב-ראש, ואת שאר החברים שנמצאים בתוך התהליך הזה.

ליאור גבאי: זה לא מובן מאליו, אני מודה לכולם, כולל חבר הכנסת ינון אזולאי - - - יחד עם יושב-ראש הוועדה.

ליאור גבאי: לגופו של עניין.

ליאור גבאי: יש סעיף אחד שלא התמקדנו בו, זה הנושא של המטפלות במשפחתונים.

ליאור גבאי: לגבי הפיצוי שלהן – בשבוע שעבר, נציג האוצר, או רשות המסים אמר שיהיה להן פיצוי, והן יקבלו את התעריף.

ליאור גבאי: עד לרגע זה, אף אחד מהן לא קיבלה שום דבר לא הודעה, ובוודאי שום תשלום.

ליאור גבאי: מדובר במטפלות שהמצוקה היא כל כך קשה.

ליאור גבאי: הן לא קיבלו גם חודש שעבר את הפעימה הראשונה, שלא לדבר על הפעימה השנייה.

ליאור גבאי: אני מבקש מהיושבת-ראש להיות מול רשות המסים כלל האפשר, בכדי שהפתרון הזה יבוא לידי ביטוי ויוכלו לקבל את הכסף, כי מדובר על מקור החיים שלהן.

ינון אזולאי: כמה מתוכן הגישו?

ליאור גבאי: הגישו כולן.

עאידה תומא סלימאן: 1,500 קיבלו.

עאידה תומא סלימאן: לא, יש כאלה שנזרקו מהמערכת.

עאידה תומא סלימאן: רשות המסים היו פה, והם הבטיחו קודם כל, שמיד אחרי פסח יפתחו טפסים מיוחדים לאלה שלא היו רשומות ברשות המסים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך, ביקשו הארכה, ואמרו, מיד אחרי העצמאות.

עאידה תומא סלימאן: אתמול, היו לי שיחות עם רשות המסים, מגלה שעדיין לא פיתחו.

עאידה תומא סלימאן: והם טענו, שבגלל שאנחנו פעם אחרונה אמרנו להם, ביקשנו שלא יירשמו עוד פעם לפעימה השנייה.

עאידה תומא סלימאן: שמי שמקבלת את הפעימה הראשונה, תקבל את הפעימה השנייה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו מפתחים טופס מיוחד שייקח עוד שבוע כדי שהם ישלמו את שתי הפעימות.

עאידה תומא סלימאן: איציק, אתה יודע שהבעיה הזאת קיימת עם רשות המסים.

עאידה תומא סלימאן: אני אתמול דיברתי עם נדב.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת שעכשיו לזרוק את זה, בגלל שאנחנו ביקשנו שישלמו את שתי הפעימות ביחד, כאילו, זה מה שמעכב אותם.

עאידה תומא סלימאן: זה כבר נסחב חודש וחצי.

עאידה תומא סלימאן: אני אומר לכם.

עאידה תומא סלימאן: אלה נשים שברוב המקרים, או אמהות חד-הוריות, או מפרנסות יחידות במשפחה, הן כבר חודש וחצי בלי אוכל בבית.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: אם מדינת ישראל ב-2020, לא יודעת לפתח טופס, לשלם למנהלת משפחתון, אז אני לא יודעת מה אפשר לעשות כן.

עאידה תומא סלימאן: תגיד לי, קורה שם.

איציק דניאל: אני אתייחס לנקודה של המשפחתונים.

איציק דניאל: כמו שאת יודעת, דיברת בעצמך, הם מטפלים בזה.

איציק דניאל: ערן בעצמו נדרש לנושא הזה, מטפל בו ולוחץ על האנשים שלו, ושם את זה בראש סדר העדיפויות.

איציק דניאל: אני כרגע קיבלתי עדכון שבאמת הנושא הזה ייפתר בתחילת שבוע הבא.

איציק דניאל: רשות המסים עכשיו עוברת, עושה המון צעדי.

איציק דניאל: ברור לנו, כמו שאת אומרת, לוחות הזמנים הם לא באמת תואמים את מה שהיינו מצפים.

איציק דניאל: אבל כמו שאת יודעת - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, הם לא תואמים את מה שהם הבטיחו.

עאידה תומא סלימאן: לא את הציפיות שלי.

עאידה תומא סלימאן: הציפיות שלי היו לפני חודש – שכחתי מהציפיות שלי.

עאידה תומא סלימאן: הם ישבו פה בזום.

עאידה תומא סלימאן: בהתחלה אמרו אחרי פסח.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אומרים אחרי העצמאות.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אומרים בשבוע הבא.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר לא בטוחה שאפילו בשבוע הבא יהיה טופס.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להעביר את זה למפעילים, ושהמפעילים יחלקו את הכסף למשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אתמול הייתה לי שיחה קשה עם רשות המסים.

ינון אזולאי: אולי צריך גם השלמה.

ינון אזולאי: את זוכרת.

ינון אזולאי: גם השלמה שיש כאלה שקיבלו רק 1,000 שקלים.

ינון אזולאי: מה קורה עם ההשלמה, הרי על ההשלמה כבר היו צריכים להעביר להן.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת להם - תשלמו להן מקדמות, אומר לי - ומה אם נעביר להן יותר מדי, איך נתחשבן איתן?

עאידה תומא סלימאן: אני כמעט מקבלת התקף לב מזה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני לא יכולה אפילו לתאר לעצמי את האשה שיושבת בבית ומחכה ל-2,000 שקל האלה - מה קורה?

עאידה תומא סלימאן: מדברים על 80 מיליארד שקל, ו-2,000 שקלים לא יודעים איך לשלם אותם.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת מר גבאי.

עאידה תומא סלימאן: אבל בלי לקבל תשובות, אי אפשר להתקדם, זה בלתי נסבל כבר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יושבים ושורפים שעות על גבי שעות, ובסוף אומרים לי – מטפלים בהרבה דברים.

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לי – תביאו אנשים שיושבים בחל"ת, ושיעבדו ברשות המסים, ויפתרו את הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: וככה גם תחסכו את החל"ת וגם אנשים יעבדו.

עאידה תומא סלימאן: נדב הבטיח לחזור אליי.

עאידה תומא סלימאן: מר גבאי יש עוד משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אבל הנושא הזה של המטפלות כבר משגע אותי.

עאידה תומא סלימאן: את הסיפורים שאני שומעת ממש נוגעים ללב.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר כבר לעמוד בכל הסיפורים האישיים של אנשים שרוצים להאכיל את הילדים, ועכשיו, אומרים להן תחזרו לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: עוד לא שילמו להן על התקופה הקודמת, ואומרים להן תחזרו לעבודה כמו גיבורות.

ינון אזולאי: הם צריכות לעשות קניות.

ינון אזולאי: הן צריכות להוציא כסף מהכיס שלהן – מאיפה?

ינון אזולאי: ממה שלא היה להן לתת לילדים שלהן?

ליאור גבאי: גברתי, אני מודה לך על העניין הזה, ואני מצפה שרשות המסים באמת יעזרו לאותן מטפלות מסכנות.

ליאור גבאי: הדבר השני, אני שמח על ההתקדמות עם משרד הבריאות, ואנחנו ביחד כל הארגונים נחכה ונמתין להוראות של משרד העבודה והרווחה, ביחד עם משרד הבריאות, ואז נצטרך להתמודד מול האוצר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נועה ניצני.

עאידה תומא סלימאן: ראש ענף הגיל הרך וכוח לעובדים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נועה ניצני: הרבה דברים נאמרו ותודה.

נועה ניצני: נכון להיום, כמו שאמרתם, כ-3,700 מטפלות משפחתוני משרד העבודה והרווחה עם אפס הכנסות כבר עוד מעט חודשיים מאמצע מרץ.

נועה ניצני: הפתרונות שכאן עלו בעצם לא נותנים פתרון לשום דבר, לא מבחינה בריאותית, ולא מהבחינה של הפרנסה שלהן ושל המשפחות שלהן.

נועה ניצני: אנחנו כבר אמרנו את זה.

נועה ניצני: התרענו ומשרד העבודה והרווחה ומשרד האוצר יודעים על המצב ש-18 אלף הורים לא יוכלו לחזור לשוק העבודה.

נועה ניצני: כפי שאמרתם, הן לא קיבלו מענק, ולא קיבלו שום דבר.

נועה ניצני: יש להן שני דברים ייחודיים בעבודה שלהן שלכן, כל הפתרונות של מעונות היום לא רלבנטיים עבורן, גם כי הן עובדות מהבית שלהן, וגם כי הן נחשבות כעצמאיות, למרות שהן משוללות עצמאות.

נועה ניצני: הנושא של עבודה מהבית שלהן, זה אומר שבעצם נכנסים ילדים לבית שלהן, ויש את הנושא הבריאותי שגם בני המשפחה שלהן, שהרבה מהן מבוגרות ובקבוצות סיכון, בעלים שבקבוצות סיכון, ילדים שבקבוצות סיכון, צריך לתת מענה למטפלות שלא יוכלו לפתוח את המשפחתונים, אם באמת בשל המצב שלהן או של משפחתן.

נועה ניצני: צריך להיות לזה פתרון, גם אם ייכנסו בעצם לבידוד בגלל משהו שיקרה במשפחתון, לא יהיה להן שום מענה כלכלי.

נועה ניצני: ושוב, כפי שאתם רואים, ועדה אחרי ועדה, צריכות להתחנן בסך הכול לקבל כמה אלפי שקלים כדי לכלכל את עצמן ואת המשפחות שלהן.

נועה ניצני: ברגע שהן ייכנסו לבידוד או יהיו חולות, או משהו כזה, או מישהו מבן משפחתן, לא יהיה להן לא אפשרות למחלה, כי הן עצמאיות, לא אפשרות לדמי אבטלה, כי הן עצמאיות, והן שוב יישארו בלי שום שקל.

נועה ניצני: אז עד שאין פתרון לזה שברור שזה יקרה בקרוב משהו מהמקרים האלה, אז הן לא יוכלו לחזור.

נועה ניצני: וגם כמובן, גל נוסף של קורונה שכבר מדברים עליו.

נועה ניצני: הן צריכות מענה וכן תשלום על חצי ממתווה אפריל, על החודשים האלה.

נועה ניצני: הנחיות ברורות שניתנות ליישום – דיברתם על זה, לכן אני לא ארחיב.

נועה ניצני: גם פיצוי כלכלי על מה קורה עכשיו, וכבר הרבה הורים הודיעו שהם לא יחזירו את הילדים שלהם למשפחתונים, בגלל שהם חוששים.

נועה ניצני: צריך לתת להם מענה, כי כל ילד שלא נכנס, זה עוד פחות כסף ועוד פחות משכר מינימום.

נועה ניצני: אפשר לדעת על מה הם חושבים מבחינת איך הם יעמדו בזה כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עולא פחראלדין: בוקר טוב לכולם, ותודה, הגב' עאידה, על ההזדמנות להשתתף ולהשמיע.

עולא פחראלדין: קמה לה עכשיו בחברה הערבית ארגון "ינבוע", הוא ארגון הגג של מעונות היום בחברה הערבית, שאני מנהלת אותו עם קבוצה של אנשים נהדרים.

עולא פחראלדין: הקטסטרופה של הקורונה אספה אותנו, לשמחתי, והביאה אותנו קודם כל, לקדמת הבמה שאף פעם לא היינו מיוצגים.

עולא פחראלדין: בחברה הערבית יש 150 מעונות יום, מתוכם 124 פעילים, עובדים רק במחוז הצפון, ויש ביניהם 100 מעונות יום של יזמים פרטיים שבנו את מעונות היום מהכספים הפרטיים שלהם.

עולא פחראלדין: יש לנו 7,500 ילדים שאנחנו מחנכים בתוך המעונות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה שחשוב להסביר על העבודה שלכם, אבל אנחנו ממש בלחץ זמן.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי מה הדרישות שלכן עכשיו לחזור לתפקד.

עולא פחראלדין: בגלל שאנחנו יזמים פרטיים, אנחנו משלמים הון תועפות על שכירות.

עולא פחראלדין: השכירות אינה באה לידי ביטוי בסל התעריפים של סבסוד ילדים, אז כך שהמפעילים יהיה להם מאוד קשה לחזור עכשיו לשגרה שיש לנו את חודש מרץ וחודש אפריל שלא קיבלנו אפילו גרוש אחד.

עולא פחראלדין: אנחנו במצב של קריסה.

עולא פחראלדין: תוסיפי על זה שאנחנו צריכים להחזיר חצי מעון – חצי מעון זה חצי מהכסף שאנחנו אמורים לקבל.

עולא פחראלדין: עוד משהו, גם הכסף שאנחנו אמורים לקבל מההורים הוא מצומצם כי ההורים בחברה הערבים אינם משלמים מלוא התשלום בגלל התחרות של המעונות הפרטיים שמקבלים 800 שקל לילד לחודש מצד אחד.

עולא פחראלדין: מצד שני, בגלל שהמצב הסוציו-אקונומי בחברה הערבית מאוד גרוע.

עולא פחראלדין: אנחנו פונים מפה ומבקשים לא לפתוח את המעונות שלנו כשאנחנו לא מוכנים, ובלי הכסף של מרץ ושל אפריל שהוא אקוטי לנשום.

עולא פחראלדין: היום אנחנו עוסקים בהישרדות ולא בחינוך.

עולא פחראלדין: אנחנו רחוקים מלהיות מעונות שעובדים בחינוך גם ביום יום.

עולא פחראלדין: אנחנו חברנו לארגון "אימא" – יחד אנחנו 850 מעונות בארץ שאנחנו יזמים פרטיים, שזה שליש ממספר המעונות בארץ.

עולא פחראלדין: אנחנו באנו ונכנסנו לחלל הזה של מעונות היום, במקום שהמדינה הייתה צריכה לתת מענה לילדים אנחנו נכנסנו.

עולא פחראלדין: בינתיים אנחנו מעונות מופקרים ולא מקבלים את מה שמגיע לנו.

עולא פחראלדין: לא נסכים לחזור כל עוד לא קיבלנו את מה שמגיע לנו בחודשים של מרץ ואפריל.

עולא פחראלדין: אני מקווה שנחזור לשגרה הטובה שאנחנו מרגישים טוב, ויש לנו גם כוחות לתת לילדים שלנו ולחזור בכיף.

מיכאל מלכיאלי: יש לציין שאותן נשים שעושות עבודות קודש, המעונות שלהן לא מקבלים קרקעות מהמדינה כמו הגדולים שמקבלים הקצאות ובינוי.

מיכאל מלכיאלי: הן צריכות לשכור את המקום ולשפץ, והרגולטור מחיל עליהן את כל החובות, בלי לתת זכויות, גם זה צריך לדעת.

עולא פחראלדין: נכון.

עולא פחראלדין: נציג האוצר אמר שהבעיה של המעונות יום זה הארנונה שלא משלמים ארנונה.

עולא פחראלדין: אנחנו משלמים שכירות, ואנחנו משלמים הלוואות במשך שנים רבות בשביל להקים את המעונות האלה איפה שהמדינה לא יכלה להכניס את היד, להוציא כסף ולבנות מעונות.

מיכאל מלכיאלי: חד משמעית.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך גברת עולא.

עאידה תומא סלימאן: נעמי מורנו מויצ"ו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נעמי מורנו: הרבה דברים נאמרו, אני רוצה להדגיש שתי נקודות ספציפיות.

נעמי מורנו: האחת – הסנכרון בין ההיבט של ההנחיות הברורות להיבט התקציבי.

נעמי מורנו: קיים חשש סביר שההנחיות אולי יגיעו לפתחנו בלוח זמנים כזה או אחר, היום בערב, מחר בערב, מחרתיים בערב.

נעמי מורנו: אבל הדברים עדיין בהתדיינות של ההיבטים התקציביים לא תבוא ביחד איתם, אז חשוב שהכול יהיה מסונכרן באותה נקודת זמן.

נעמי מורנו: דבר נוסף שקשור לנקודת הזמן, שאנחנו כולנו מדברים על חמישה ימי היערכות, שלושה ימי היערכות.

נעמי מורנו: אני חושבת שבמינימום צריך שלושה ימי עבודה להיערכות.

נעמי מורנו: יש פה הרבה מאוד תהליכים, גם של הטמעה של דברים.

נעמי מורנו: צריך לעשות את זה מהר, בשעת חירום, אבל צריך לעשות את זה באחריות של שעת חירום.

נעמי מורנו: אנחנו צריכים לספור מיום ראשון המתוכנן אחורה, וכבר לראות שאנחנו בפיגור.

נעמי מורנו: צריך להביא בחשבון שאם לא יהיה סגירה של שני הנושאים בו זמנית, הן התקציבית והן ההנחיות שחייבת להיות שם סגירה בשני ההיבטים – ואין זמן היערכות מינימלי של שלושה ימים לפחות, אנחנו נצטרך לספור את הזמן עד שנגיע למקום הזה.

נעמי מורנו: חשוב לכן מאוד שתהיה היערכות מאוד מהירה, מענים מאוד מהירים, סגירות מאוד מהירות – כי ככל שהזמן מתארך, ה-1 לחודש הוא שאיפה ולא באמת צריך יעד ריאלי.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידי לי ב-1 לספטמבר.

נעמי מורנו: סליחה, יום ראשון הקרוב, הכוונה ל-10 לחודש ביום ראשון הקרוב.

נעמי מורנו: זה התאריך שכרגע מדובר.

נעמי מורנו: אז צריך להביא בחשבון, זה לספור מאותו יום אחורה, כמו שעושים בכל תהליך שמתכננים אותו.

נעמי מורנו: נראה לי שאנחנו נתקשה להיות שם במקום הזה, בזמן הזה, אלא אם כן, תהיה פה עבודה מאוד זריזה ומאוד מסונכרנת בין כולם.

נעמי מורנו: דבר נוסף, בכל מה שקשור לשינויים שיהיו תוך כדי.

נעמי מורנו: הסוגיה עלתה, והיא לא קיבלה התייחסות.

נעמי מורנו: זאת אומרת, מעון שנסגר.

נעמי מורנו: מטפלת שחלתה.

נעמי מורנו: יש פה הרבה יותר רגישות לתחלואה של עובדים, התחלופה של עובדים.

נעמי מורנו: ילד שחלה, בן משפחה שחלה, כל הדברים האלו עלו אבל לא קיבלו התייחסות.

נעמי מורנו: יש פה התייחסות גם בהיבטים של הנחיות שצריכה להיות וגם בהיבטים התקציביים, כי זה בעצם לסגור ולפתוח מעונות.

נעמי מורנו: אז צריך להביא בחשבון את ההיבט הזה, זה חלק מההנחיות שצריך לקבל גם בהיבט תקציבי וגם בהיבט התפעולי.

נעמי מורנו: תודה רבה.

נעמי מורנו: באמת, היה פה היקף מאוד מרשים של עמדות ושל היבטים.

ינון אזולאי: שיהיה פה היקף של תשובות זה מה שחשוב.

ינון אזולאי: ....

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: קרן איוס.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

קרן אוחנה איוס: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה, אני מאוד שמחה על ההזדמנות.

קרן אוחנה איוס: אני רוצה להודות לך על ההבנה, ועל מתן מקום ומענה לצרכים של הקטנטנים האלה.

קרן אוחנה איוס: מאוד חשוב לנו שבאמת ירדו לרזולוציות שהן חשובות לנו – הן מבחינת מתווה הבריאות, והן מבחינת הכיסוי והשיפוי.

קרן אוחנה איוס: אני לא אחזור על דברים שנאמרו קודם.

קרן אוחנה איוס: אני רק רוצה להזכיר לכולם, שאת ה-1 למאי כבר עברנו.

קרן אוחנה איוס: ככל שימשיכו עוד עם דיבורים כמו חול, לנו באמת לא יישאר מה לאכול.

קרן אוחנה איוס: אנחנו צריכים להיות פרקטיים, ואני ממש מקווה שבמקום הוועדה הזאת, גם משרד האוצר וגם משרד הבריאות יקראו לנו לשולחן קבלת ההחלטות כדי לחבר בין השטח לבין מה שבסוף יוציאו, כי יהיה חייב להיות פה שילוב בין טובת הציבור לבין טובת הכלכלה.

קרן אוחנה איוס: ושוב, אני מודה לך מקרב לב על ההשתתפות בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שכמעט כיסינו את כל הנושאים שקשורים בדיון.

עאידה תומא סלימאן: יש מישהו מחברת המתנ"סים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, שלומית למדן.

עאידה תומא סלימאן: יש לך מה להוסיף על כל מה שעלה עד עכשיו.

שלומית למדן: בפועל לא קיבלנו שום מענה בקטע של המעונות - איך לעבוד בפועל.

שלומית למדן: לא קיבלנו מידע מדויק.

שלומית למדן: המדריכות והמפקחות לא נדע איך לרדת עם זה לשטח.

שלומית למדן: אין לנו שום מידע מה לעשות בפועל.

ינון אזולאי: חמור מאוד.

שלומית למדן: ישנן המון שאלות, ולא קיבלנו תשובות.

שלומית למדן: אני מוצאת שאנחנו לבד צריכות לבנות מתווה.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא חושבת שאתן לבד צריכות לבנות מתווה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהממשלה צריכה לבנות מתווה, וצריכה לבנות את זה בשיתוף פעולה בין כמה משרדים.

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים לקבל הנחיות ברורות, זה בלתי מתקבל על הדעת מה שקורה בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבדוק אם עו"ד גליה עציון מנעמ"ת נמצאת.

עאידה תומא סלימאן: איציק, קיבלת איזשהו מידע מרשות המסים מה קורה.

איציק דניאל: ניסיתי לתפוס את נדב, והוא לא ענה לי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד כאשר דיברתי איתם בעניין הטפסים, הם הבטיחו לי, כשאמרו לי - מיד אחרי פסח, ואני כמעט צעקתי שוב.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי, מה, עד אחרי פסח?

עאידה תומא סלימאן: אמרו לי: נעשה מאמץ שנסיים בפחות מ-14 יום, שזה הסתיים ב-10 ימים.

עאידה תומא סלימאן: אני האמנתי וחיכיתי, עברו 10 ימים - - -

ינון אזולאי: לא אמרו איזה פסח...

עאידה תומא סלימאן: כרמית, יש לך מה להוסיף על כל מה שנאמר עד עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: שלא תגידו שאני לא מקשיבה לשטח...

כרמית פולק כהן: דיברנו פה על הרבה סוגיות, אני חושבת שאחד הדברים החשובים שחשוב לשים על השולחן זה הילדים.

כרמית פולק כהן: אני חושבת שכאשר מדברים על מתווה שנעשה בין משרד הבריאות למשרד העבודה, ומדברים על שיקולים כלכליים ובריאותיים, חשוב מאוד לשים את הצרכים של הילדים החינוכיים, הפדגוגיים, הסוציאליים של הילדים על השולחן, ולכן, אני חושבת שחייבים להיות מעורבים פה גורמים נוספים.

כרמית פולק כהן: סוגיה נוספת שחשוב לי לשים עליה דגש היא ילדים בסיכון.

כרמית פולק כהן: אם עושים מתווה, והמתווה מתפרסם אפילו בימים הקרובים צריך לקחת בחשבון שמתווה למעונות הכללים לא יכול לתת מענה לפעוטות בסיכון.

כרמית פולק כהן: לפעוטות בסיכון צריך להיות מתווה ייחודי, ייעודי.

כרמית פולק כהן: ולכן, לעמדתי, צריך שאם משרד הבריאות ומשרד העבודה יושבים ודנים במתווה למעונות הכלליים, חייבים לערב את משרד הרווחה כדי לדון במתווה ייחודי וייעודי לפעוטות בסיכון.

כרמית פולק כהן: הרי לא יכול להיות שאנחנו פעוטות בסיכון ונגיד להם – אתם יום כן מקבלים מענה, יום לא מקבלים מענה.

כרמית פולק כהן: מדובר בילדים שמלכתחילה היו צריכים לקבל מענה לאורך כל התקופה הזאת ולא קיבלו.

כרמית פולק כהן: אלה הילדים שהכי צריכים את המענה.

כרמית פולק כהן: בנוסף לכך, במעונות הכלליים ברור שאם חלק מהילדים לא חוזרים לשגרה, צריך לתת תעדוף חד משמעי לילדים שנמצאים במעונות על תקני רווחה כדי שהילדים האלה יוכלו לקבל מענה מיטבי.

כרמית פולק כהן: באופן כללי אני חושבת שהשיח שלנו שיח שהוא מתחבר ומתקשר אחד לשני.

כרמית פולק כהן: בסוף, טובת הילדים היא טובת המפעילים.

כרמית פולק כהן: סימה חדד, ראש המועצה לגיל הרך לא דיברה, בעיניי זה קריטי.

כרמית פולק כהן: אני חושבת שיש לנו פה חלון הזדמנויות שבו כל המעונות גם הפרטיים אומרים למדינה - אנחנו רוצים לעבוד בשיתוף פעולה.

כרמית פולק כהן: יכול להיות שהשיתוף פעולה הזה יתחיל מכלכלי, אבל אני מאמינה שהכלכלי הזה יניב לנו דברים ששאפנו ורצינו וייחלנו להם במשך שנים.

כרמית פולק כהן: לדעתי, יש פה חלון הזדמנויות שחובה לנצל.

כרמית פולק כהן: תודה רבה.

ינון אזולאי: מה שנקרא - מתוך שלא לשמה יבוא לשמה.

אלעד חדד: מארגון "אמא" – מעונות יום ארצי.

אלעד חדד: אני רוצה להדגיש נקודה אחת שלא הודגשה מספיק, בעצם, מעונות היום יש שלוש סוגי מסגרות.

אלעד חדד: יש את המסגרת הרגילה, המפוקחת כמו ויצ"ו ונעמ"ת מקבלים מהמדינה מבנים מסודרים, מקבלים מהמדינה גם בינוי, ולהם יש כרגע את המצוקה שלהם, והם עושים עבודת קודש, ויש להם את המצוקה שלהם שהיא צריכה לבוא לידי ביטוי ולתת להם מענה.

ינון אזולאי: ממכם שוללים לגשת גם לקבל מינוי?

ינון אזולאי: שוללים הקצאת מבנים ובינוי.

אלעד חדד: לא שוללים מאתנו את האפשרות, אבל אני מדבר כרגע על אותם אלה שלא מקבלים.

אלעד חדד: לא שוללים, אבל יש שמיכה קצרה, כמו שאתם יודעים, ובסופו של דבר, זה הולך לגדולים יותר, לחזקים יותר.

אלעד חדד: אבל יש עוד יזמים פרטיים, שזה כשליש מהמעונות יום הארציים, שהם בעצם נמצאים במבנים שהם שכרו בעצמם.

אלעד חדד: הם שילמו בינוי בעצמם.

אלעד חדד: לקחו הלוואות ומשלמים חודש בחודשו.

עאידה תומא סלימאן: מר חדד, אנחנו יודעים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת אם יש לך עוד נקודה שלא עלתה בדיון, וחשוב שנשים אליה לב.

אלעד חדד: אני רוצה לשים את הנקודה עצמה, להבליט אותה בעיקר, זה שעד לרגע זה לא קיבלנו ממשרד האוצר מתווה כלשהו שמביא לידי חשבון את הוצאות שכירות וההוצאות של הבינוי שאנחנו שילמנו עליהם בבינוי הראשי של הבנייה של המעון, לא בשוטף, לא החזקת מבנה שוטפת.

אלעד חדד: בשני הסעיפים האלה - - -

עאידה תומא סלימאן: סעיף הבינוי ומה?

אלעד חדד: בינוי ושכירות, זה סעיף שמגיע לידי ביטוי בסדר גודל של 500 שקל לילד לחודש.

ינון אזולאי: מה אתה מייצג מפוקחים או פרטיים?

אלעד חדד: מפוקחים.

אלעד חדד: מעונות יום מפוקחים שהם בעצם שליש ממעונות היום המפוקחים בארץ שפועלים במבנים שהם הסבו אותם, או בנו אותם מלכתחילה.

אלעד חדד: אבל הכול על-ידי כספים שהם הביאו מהבית ללא שום סבסוד מדינה.

אלעד חדד: שכירות – שהם לא מקבלים על זה.

אלעד חדד: וכל סל המחירים שיורדים שם לרזולוציות של חומרי ניקיון, של כמה שקלים לסך הכול לילד, ובסל המחירים.

אלעד חדד: אבל בפיל הגדול שזה השכירות – מדובר על 260 שקל לילד ממוצע, ועל בינוי – מדובר על עוד כ-270 שקל לילד בממוצע.

אלעד חדד: בסך הכול, סדר גודל של למעלה מ-500 שקל לילד לחודש, הוצאה קשיחה.

עאידה תומא סלימאן: עברה הנקודה.

אלעד חדד: מה שאנחנו רוצים זה לשמוע כרגע תשובות ממשרד האוצר איזה הצעות הם נותנים לאותם גופים.

אלעד חדד: עד לרגע זה לא קיבלנו הצעה לנקודות האלה הספציפיות.

אלעד חדד: תודה רבה לך.

מיכאל מלכיאלי: אגב, שווה פעם אחת לעשות דיון אחד ומקצועי על מה שהוא אמר – איך זה יכול להיות שחלק מקבלים וחלק לא.

 << אורח >> עמית דהרי: תודה על רשות הדיבור.

 << אורח >> עמית דהרי: אני חושב שצריך להחזיר את הדיון לילד ולמטפלות שהולכות לטפל בילדים ומי מכין אותם, ומי מטפל בחרדות שלהם ובחששות שלהם, ואיך עושים את התהליך הזה לפני החזרה למעון.

 << אורח >> עמית דהרי: ומי מטפל בהורים החרדתיים והדיכאוניים.

 << אורח >> עמית דהרי: אנחנו יודעים שהאלימות במשפחה עלתה.

 << אורח >> עמית דהרי: אנחנו יודעים שהאלימות בזוגיות עלתה.

 << אורח >> עמית דהרי: יודעים שאלימות כלפי ילדים עלתה.

 << אורח >> עמית דהרי: החזרה למעונות היום תהיה בשבוע הבא, תהיה בעוד שבועיים, יותר משמעותית מהחזרה בספטמבר אחרי הניתוק הגדול ביותר שהיה.

 << אורח >> עמית דהרי: הרבה יותר גדול מהניתוק בחופש.

 << אורח >> עמית דהרי: צריך לחשוב על כל התהליכים האלה ולהכין אותם מעבר למחיצות והחלוקה לכיתות.

 << אורח >> עמית דהרי: לתת חשיבה לדבר הזה, גם ככה הגיל הרך הוזנח.

 << אורח >> עמית דהרי: אנחנו רואים כתוצאה מהקורונה את הפער המשמעותי בנושא הזה, על אחת כמה וכמה, אני מקווה שהוועדה תקרא להכניס מיד אנשי מקצוע בתחום הנפש, פסיכולוגים התפתחותיים, מדריכות, יועצות לגיל הרך, שיתכננו גם את החזרה במובן הרגשי והחברתי הזה.

 << אורח >> עמית דהרי: ניתן מעטפת והכנה גם להורים וגם לצוות המטפלות שבוודאי חוששות להתחיל את התהליך הזה.

 << אורח >> עמית דהרי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: איציק מהאוצר, שמענו גם מהגנים הפרטיים שטוענים שעד עכשיו לא נפתח שום משא ומתן איתם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שמחזירים אותי להתחלה שאסף אמר שאתם מתייחסים לזה כעסקים מבחינת הפיצוי.

עאידה תומא סלימאן: ואני שואלת, אם הגישה היא שאנחנו באמת מדברים על יותר מ-50% מהמעונות יום שאנחנו צריכים אותם כדי שהמשק יתחיל לתפעל.

עאידה תומא סלימאן: אני מהבוקר שומעת על הוויכוח הקיים בין האוצר לבין הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: הבריאות שרוצה לחזור לשגרה בהדרגתיות, והאוצר שחושב שמיד אפשר לחזור להפעיל את המשק.

עאידה תומא סלימאן: אז אם אתם דוגלים באוצר בגישה שאומרת שצריך להפעיל את המשק מיד - למה לא חושבים על פתרון?

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם אתם חושבים שלא מגיע להם, והם עסקים, והם פרטיים, אבל הם חיוניים כדי להוכיח שהגישה שלכם אפשרית.

עאידה תומא סלימאן: אין אף אחד ששוקל באמת להתייחס אליהם אחרת כדי שיהיו מוכנים.

עאידה תומא סלימאן: ובעניין של המפוקחים, בעניין השכירות והבינוי.

עאידה תומא סלימאן: מה קורה.

איציק דניאל: אני אתייחס לנושא הראשון של המעונות הפרטיים.

איציק דניאל: אנחנו באמת קיימנו איתם שיח, ובאמת, העבירו נתונם ומסמכים.

איציק דניאל: יש מורכבות שונה בין מעון שהוא מפוקח ושם התעריף מפוקח, מספר הילדים אנחנו יודעים בדיוק כמה נמצאים.

איציק דניאל: יודעים כמה יש בכל מעון, ואנחנו מכירים את המנגנון ואת המבנה.

איציק דניאל: והמעונות הפרטיים, כרגע חסר לנו את כל המידע ואנחנו לא מכירים מספיק את המערכת.

מיכאל מלכיאלי: יש לו פיקוח רגיל, אתה יודע כמה ילדים יש לו.

איציק דניאל: היא שאלה לגבי המעונות הפרטיים לחלוטין שהם ללא סמל, אז שם יש לנו איזושהי מורכבות.

איציק דניאל: אנחנו כמובן נמשיך את השיח.

איציק דניאל: אנחנו באמת ננסה לתת איזשהם מענים כרגע, אבל זאת הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים.

איציק דניאל: לגבי השכירות, כמו שציינו הגורמים מלפניי, השכירות כרגע היא לא מרכיב בתעריף, התעריף אך שהוא בנוי, לא לוקח מרכיב של שכירות או בינוי, אלא בנוי על דברים אחרים – שכר מטפלות, אוכל לילדים וכו'.

איציק דניאל: כרגע, המרכיב הזה פשוט לא נמצא בתוך המסגרת.

איציק דניאל: כאשר נעשה דיון על התעריף, ביום מן הימים, נוכל להיכנס לסוגיה.

איציק דניאל: אנחנו מכירים את הטענות האלה שעלו, ולכן, במסגרת המענה שאנחנו נותנים לארגונים, אנחנו לא באים ואומרים - זה המענה והוא בלתו.

איציק דניאל: מי שרוצה, יוכל לגשת למענה הרגיל שקיים לכל העסקים, ולעשות את הבחירה שלו - האם הוא רוצה ללכת למענה שמשרד האוצר בא ועשה התאמה לאותם ארגונים שהמחיר שם מפוקח, ואנחנו יודעים בדיוק את הסבסוד.

איציק דניאל: ומי שלא, יוכל ללכת למענה של רשות המסים.

איציק דניאל: ככל שמישהו מהגופים האלה חושב שהוא נפגע בגלל שיש לו שכירות ועלויות קבועות שונות, יכול ללכת למסלול שעושה את זה בצורה יותר מדויקת, וזה המסלול של רשות המסים.

איציק דניאל: כרגע זה מבחינתנו המענה שאנחנו נתנו לסוגיה הזאת.

ינון אזולאי: מצד אחד אנחנו אומרים אתם מפוקחים, אתם נמצאים במערכת חינוך מסוימת.

ינון אזולאי: זה כמו שתגיד לבית ספר או לגן ילדים לכו לעצמאים.

ינון אזולאי: יש פה איזשהו מרכיב, שאתה אומר עם מרכיב המפוקחים שאין להם את השכירות, אני נותן להם את הסכום איקס.

ינון אזולאי: אני מדבר על המפוקחים שיש להם את השכירות, אתה בעצם בא ומפלה אותם לרעה פעמיים – למה?

ינון אזולאי: פעם אחת המדינה הפלתה אותם שלא נתנה להם מבנה, ופעם שנייה, כשהם באים עכשיו ואומרים, תשמע, לקחתי על עצמי – אני לא אומר שהם לא מרוויחים במשך השנה, בסדר, הם מרוויחים במשך השנה.

ינון אזולאי: אבל בשביל להרוויח, הם לוקחים לעצמם איזשהו סיכון פה בשכירות, או במבנה שהם בונים, בהתאמות שהם עושים.

ינון אזולאי: וכשאתה מגיע, ויש להם הוצאה של חודש של עוד 510 שקלים, גם אם תיתן להם את ה-520 שקלים, לצורך העניין שאתה נותן לכולם, אז נתת לכולם אותו דבר.

ינון אזולאי: אבל פה, ה-520 שקלים ייבלעו לך, בשבילם יישארו מתוך זה 10 שקלים, כי הם ייבלעו לך בבינוי.

ינון אזולאי: אז צריך לעשות גם חשיבה.

ינון אזולאי: אתה יודע מה, תגיד לי, תשמע, אני יכול לתת להם רק על חלק, זה מובן, אבל אי אפשר להתעלם מזה לגמרי.

איציק דניאל: אני רק אגיד לגבי האפליה שלך בהקצאת המבנים.

איציק דניאל: אני רוצה להאמין שכל הקצאת המבנים שנעשית על ידי הרשויות המקומיות או על ידי משרד העבודה, נעשית בצורה כשרה ותקינה, ואין פה היבטים של התקינה.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: אני מדבר אפליה – בזה שאין למדינה מספיק לתת להם מבנים, לא שהיא אמרה דווקא לפלוני ולא לאלמוני, לא, ודאי שלא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהמדינה הייתה צריכה להיות אחראית על החינוך של הילדים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא המצב.

אימאן ח'טיב יאסין: וככה היא מצהירה, אבל בפועל לא נעשה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, נכנסנו למשבר הזה עם ממשלה שיודעת להגיד תן לי ולא תיקח.

עאידה תומא סלימאן: אני ממש – מה תגיד לי?

עאידה תומא סלימאן: תגיד לי שלא עשיתם חשבון על הדברים האלה?

עאידה תומא סלימאן: שלא עלו בפניכם, ותחזור ותגיד לי, ואני יודעת איציק, זה לא אתה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש מדיניות.

עאידה תומא סלימאן: שיש ממשלה שמחליטה שהמדיניות שלה - כמה שאפשר לא לשלם.

עאידה תומא סלימאן: וכמה שאפשר שהאזרח הפשוט יישא בעול ההוצאות, וזה לא אתה.

עאידה תומא סלימאן: אתה בא להסביר מדיניות, יכול להיות שאתה משוכנע בה, יכול להיות שאתה לא משוכנע בה.

מיכאל מלכיאלי: בוא נדון אותו לכף זכות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה איך אפשר לבוא ולהגיד, אנחנו רוצים לחזור לשגרה, אבל לא אחראים איך לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: לא נותנים הוראות ברורות.

עאידה תומא סלימאן: לא מבינים שזה כרוך בהוצאות.

עאידה תומא סלימאן: לא מפצים על הימים שהיו סגורים, ולא נותנים תמיכה כדי לפתוח - ולכו ותעשו.

ינון אזולאי: מה החלמאות הכי גדולה?

ינון אזולאי: הרי כל יום שעובר והמשק סגור, זה מאות מיליונים הפסד למדינה.

ינון אזולאי: במקום שיסגרו את העניין הזה, הרי כל יום שהם יעשו שביתה, ובצדק, ואני אומר פה בצדק, שהם ישבתו ולא יחזירו את הילדים שלהם, מה יקרה?

ינון אזולאי: המדינה תפסיד מאות מיליונים.

ינון אזולאי: שימו להם את זה, ותנו להם להחזיר את המשק לשגרה.

ינון אזולאי: האוצר כל הזמן אומר – תנו למשק לחזור, צועק על משרד הבריאות.

ינון אזולאי: וכשנותנים איזשהו מתווה, אז מתחילי לשחק עם המתווה הזה.

ינון אזולאי: יהיה לכם מענה?

ינון אזולאי: אתם צריכים לעבוד עכשיו על המתווה של ה-33 ילדים, זה בלי לדבר, 33 ילדים חייב שיהיה להם מענה לדבר הזה.

איציק דניאל: אמיר מדינה נמצא.

איציק דניאל: אנחנו כן חושבים על הסוגיה הזאת.

איציק דניאל: וכמו שאלון שוסטר דיבר קודם, כן, השאיפה שלנו שבאמת נמצא מענה לכמה שיותר ילדים, אם זה באמצעות הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: מה עם המעונות הפרטיים שהם מהווים מעל ל-50% מהמעונות יום?

איציק דניאל: אמרנו, כרגע הכלים שאנחנו יודעים לתת להם, זה הכלים שבאמת נתנו לכל העסקים – זה פטור מארנונה לשלושה חודשים.

איציק דניאל: יש מענק שניתן עבור הוצאות.

עאידה תומא סלימאן: זה עבור הפיצוי.

עאידה תומא סלימאן: מה עם התקופה הבאה?

עאידה תומא סלימאן: לא שאני מסופקת מהמענה שנתת.

עאידה תומא סלימאן: אני רושמת לפרוטוקול.

איציק דניאל: מעונות היום הפרטיים, אנחנו למעשה לא מתפעלים ולא יודעים להגיד שום דבר לגבי תמחיר העלויות שלהם.

איציק דניאל: לגבי מספר הילדים.

איציק דניאל: לגבי המטפלות.

עאידה תומא סלימאן: לא חשוב.

ינון אזולאי: הבאנו הצעה.

ינון אזולאי: שיביאו מרואה חשבון את המאזן שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ליבי אתכם.

עאידה תומא סלימאן: לא ידעתם על קיום מעונות פרטיים במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: לא ידעתם ש-50% מהמעונות יום - פתאום זה נפל.

עאידה תומא סלימאן: פתאום עכשיו אנחנו יודעים, ואנחנו צריכים אותם, אין מה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רגילה לדבר בשפת השוק הכלכלית הזו של צורך שקיים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו צריכים אותם, מה תעשו איתם?

איציק דניאל: כרגע, בסיטואציה שבה אנחנו נמצאים, שעוד אין מתווה של משרד הבריאות, ולדעת בדיוק אין המודל הזה נראה, כרגע אין יכולת.

איציק דניאל: אפילו הארגונים הפרטיים אלו שצריך לדעת מה המבנה, איך הדבר הזה צריך להיראות, ואז אחרי זה נבוא ונחשוב איך אנחנו בכלל מתייחסים לסוגיה לגבי המסגרות הפרטיות.

עאידה תומא סלימאן: אז הם לא יעבדו.

עאידה תומא סלימאן: ואפילו פחות מ-50% שאתם יודעים עליהם לא יעבדו במלוא היכולת שלהם, ואז יהיו כ-20% של הילדים במדינה שאולי יש להם מענה, שהיה להם מענה ויקבלו, ותחזירו את המשק לתפעל, בוא נראה אתכם.

ינון אזולאי: אני אגיד משהו שאולי הארגונים קצת יכעסו על זה.

ינון אזולאי: אני הייתי מצפה גם מהארגונים שיעשו יד אחת בעניין הזה עם הפרטיים, כי בסופו של דבר, היום זה פוגע בזה, מחר זה יפגע בהם.

ינון אזולאי: אבל, לצערי, הם לא מסוגלים, כנראה עדיין לא בנויים לשלב את הידיים ביחד, דבר שאולי חשוב שאנחנו אומרים את זה.

ינון אזולאי: אבל אם היו משלבים ביחד, תאמינו לי, שהאוצר היה מזמן סוגר את העניין.

ינון אזולאי: אבל צריך להגיד להם, שבאמת, אנחנו איתם.

ינון אזולאי: אם לא פותחים את זה, רק שתדעו, גם לא נתתם מענה, אבל על ה-33 ילדים האלה יש לכם מענה כספי?

ינון אזולאי: יש לכם מענה כספי שאתם נותנים להם על ה-33 ילדים שנשארים?

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ינון, אין תשובות, בוא לא נשלה את עצמנו.

עאידה תומא סלימאן: תשמע, התחלנו בשעה תשע וחצי, עוד מעט שתים עשרה.

עאידה תומא סלימאן: אתה קיבלת תשובה מעבר למה שידעת כאשר נכנסת?

ינון אזולאי: אני מעדיף להגיד שלא הבנתי את השאלה...

עאידה תומא סלימאן: זה מה שקורה אחרי שיושבים כל כך הרבה שעות.

ינון אזולאי: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה.

ינון אזולאי: יש עובדת שנדבקה, היא תגמור את החל"ת שלה ואת חופשת ימי המחלה שלה – לקחתם את זה בחשבון?

עאידה תומא סלימאן: ינון, העלינו את זה.

ינון אזולאי: יש לכם תשובה לזה?

ינון אזולאי: עובדת נדבקה, היא עכשיו הגיעה ונדבקה.

ינון אזולאי: מה קורה איתה?

ינון אזולאי: מי ישלם לה את החל"ת הזה?

ינון אזולאי: יכול להיות שעוד מעט יעבור לה הזמן של החל"ת.

עאידה תומא סלימאן: לא, יגידו לה, תנצלי את ימי המחלה שלך, ואחר-כך ישכחו ממנה.

ינון אזולאי: אז כלומר, ימי חופשת המחלה שלה על חשבון זה שהיא שבועיים בבידוד צריכה להיות.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת המכובדים, אני מבקשת מכם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנתנו מעל ומעבר גם מבחינת זמן, וגם מבחינת אפשרות לקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת להגיד, שאני מרגישה שבדיוק כפי שנכנסתי לדיון הזה, אני יוצאת ממנו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רואה שזז איזשהו - אפילו אין צעד אחד לקראת המטרה שקבעה לעצמה הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה בעצמה בהתעקשות שלה בלא לקחת בחשבון שיש אחריות על הממשלה בלהחזיר את המדינה למסלול שבשגרה, לא למסלול הטבעי, ולא למסלול האידיאלי, אלא למסלול שבשגרה, והיא לא תוכל לעשות את זה, אם לא תיקח בחשבון שהיא יכולה כן לסמן לעצמה אולי הצלחה ברמת ההדבקות, ואולי הצלחה ברמה הנמוכה, לצערי הרב, על כל אדם, אבל במספרים נמוכים של תמותה מהקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל היא קיבלה ציון כושל לגמרי בתוצאות הכלכליות חברתיות של ניהול המשבר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אם מישהו צריך לשלם עבור הניהול הכושל הזה זו הממשלה עצמה, ולא האזרח הפשוט, ולא המטפלת של המשפחתון, ולא המטפלת בתוך מעון היום, וגם לא המפעילים של מעונות היום.

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה קיבלה החלטה לסגור את המשק, מצוין.

עאידה תומא סלימאן: בראש ובראשונה, מה שאנחנו מדברים עליו היום – מעונות היום וכל מה שקשור בזה.

עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שגם כן הדיון יזניח, או לא ייקח בשיא הרצינות את טובתם של הפעוטות, של הילדים, של המטפלות עצמן והצוותים שיהיו מעורבים בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהממשלה תיתן תשובות ויותר ברורות, ויותר מספקות, ולא להתקמצן, ולא לסגור את הכיס, ולא להוציא.

עאידה תומא סלימאן: מה שצריך עכשיו - אם רוצים לקבל בחזרה את המשק פועל, ולהפסיק את ההפסדים מהשבתת המשק, להכניס את היד עמוק בכיס, להוציא תקציבים.

עאידה תומא סלימאן: לתמוך בארגונים ולפעול.

עאידה תומא סלימאן: ולארגונים, אני כן מצטרפת לקריאה שלך, חבר הכנסת ינון אזולאי.

עאידה תומא סלימאן: אני כן מצטרפת, ואני אומרת, יש לכם הזדמנות שמישהו בכלל חייב להסתכל עליכם.

עאידה תומא סלימאן: כבר התעלמו מהקיום שלכם, לא ידעו שיש מעונות פרטיים יותר מ-50%.

עאידה תומא סלימאן: לא נזכרו בצורך של להיות אחראים על החינוך מלידה לילדי המדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: יש הזדמנות עכשיו, אבל תגלו קצת אחדות, גם הארגונים הגדולים, גם הארגונים הקטנים.

עאידה תומא סלימאן: מי שנוגע היום בפרטיים, ייגע מחר בכם.

עאידה תומא סלימאן: ואתם בעצם גם כן לא מקבלים את מה שמגיע לכם עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן פעם אחת לשדר מסר מאוד.

עאידה תומא סלימאן: חוזרים לעבוד, כאשר שלומנו ושלום ילדינו, ושלומנו הכלכלי מובטח, והמדינה לוקחת אחריות על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהסיפור של מטפלות המשפחתונים מראה איך שהקבוצות הכי מוחלשות נדרסות ברגל גסה על ידי המדינה, וזה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שהנשים שצריכות לחכות ל-2,000, 3,000 שקלים, צריכות לחכות מאמצע מרץ עד היום - בושה.

עאידה תומא סלימאן: זאת שערורייה של רשות המסים, של משרד האוצר, של ממשלת ישראל, ומי שעומד בראשה.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה ש-3,000 שקלים שמנהלת המשפחתון מחכה להם, יש משפחות במדינת ישראל מוציאים את זה על ארוחה אחת.

עאידה תומא סלימאן: והן מחכות לזה מעל לחודש וחצי, זה מביש כבר.

עאידה תומא סלימאן: אומת ההייטק.

ינון אזולאי: היושבת-ראש, תוסיפי רק את ההתחייבות של משרד הבריאות שהתחייבו.

ינון אזולאי: אני חושב שזה ייכלל בדברי הסיכום שלך שעד מחר הם יגישו את המתווה הסופי.

ינון אזולאי: גם בתוך שבועיים שהם רואים אם יש הדבקות, אין הדבקות, הם יוציאו את המתווה של חזרה של מאה אחוז.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה יותר מזה.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לממשלה להקים ועדה רב מקצועית שתכלול חיבור בין הארגונים המפעילים, בין המשרדים הרלבנטיים, לבין מומחים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להשאיר את זה בידיים רק של – עם כל הכבוד, לפקידי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש מומחים מאוד טובים שיכולים לתרום לשיח, ויכולים לגשר על הפער בין עמדת הארגונים לבין עמדת הממשלה, והגיע הזמן להקים ועדה כזו שתתחיל בלדון על החזרה לשגרה, אבל תמשיך אחר כך לדון גם כן בעניין החינוך באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, גם המועצה לגיל הרך תהיה חלק מזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקבל לידיים שלי את ההוראות שגם משרד הבריאות וגם משרד העבודה בהתאם יפתחו לתוך זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להתעדכן באופן יומי, יומי מהאוצר, על השיח שהוא מקיים עם המעונות כדי לדעת אם הם מוכנים.

עאידה תומא סלימאן: בעניין מעונות פרטיים – לפתוח במשא ומתן איתם, ולשמוע להצעות שלהם, ולא להתבצר.

עאידה תומא סלימאן: האוצר שלא התבצר במתווה שנתן עד עכשיו לעסקים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על קבוצה מאוד חשובה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת גם כן לדעת על זמן ההיערכות שניתן לארגונים.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על פתיחה ביום ראשון הבא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר ביום שני.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא קיבל לידיים שלו עדיין הוראות ברורות שמחייבות בהכנות מיוחדות והיערכות מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאנחנו מזלזלים בבריאות של התינוקות ושל הצוותים.

עאידה תומא סלימאן: יתנו זמן היערכות סביר, תקציבים והנחיות תפעוליות, אחרת, אנחנו לא רק מסתכנים בזה שהמעונות לא ייפתחו, אנחנו מסתכנים, ואולי זאת השפה שהממשלה מבינה, מסתכנים בזה שהמשק לא יחזור לפעול.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם.