הוועדה המיוחדת בעניין ההתמודדות עם נגיף הקורונה - זמנית, כנסת 23, פרוטוקול מספר 31, 2020-04-26 09:00

עפר שלח: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת בעניין ההתמודדות עם נגיף הקורונה.

עפר שלח: הישיבה תעסוק היום בשני ענפים, ענף המסעדות וענף האולמות וגני האירועים, גם כשלעצמם אבל גם כמייצגים את מה שקראנו לו בישיבות הוועדה "ענפים בסיכון", ענפים שנכנסו למשבר הזה בשלב מוקדם ועדיין אין תרחיש מדויק איך הם יצאו ממנו ולכן הם נמצאים ממש בסיכון קיומי.

עפר שלח: יש כבר ידיעות על מסעדות שמודיעות שהן לא יפתחו את שעריהן גם לאחר שהקורונה תיגמר כי הן לא יכולות לעמוד בזה.

עפר שלח: לכן אנחנו נתייחס בדיון עצמו לא רק לבעיה עצמה אלא גם לבעיה כבעיה מייצגת של ענפים נוספים.

עפר שלח: אני רוצה בדברי הפתיחה שלי להתייחס לנושא שהוא מאוד על סדר-היום וזה סוגיית יום הזיכרון והאיסור על משפחות שכולות להגיע אל בתי העלמין.

עפר שלח: אני יכול להבין מאיפה האיסור הזה בא.

עפר שלח: שמעתי הבוקר את מנכ"ל משרד הבריאות אומר שיש מיליון וחצי אנשים שמגיעים בדרך כלל לבתי העלמין הצבאיים וסכנת ההדבקה היא כמובן מאוד גבוהה.

עפר שלח: ההחלטה היא לא בלתי סבירה, היא לא מופרכת, אבל בעיניי היא מוטעית והיא מייצגת דבר שהוא מהותי ועלה הרבה פעמים בדיוני הוועדה, והוא שבמקום להדריך את הציבור הישראלי, להתייחס אליו כאל ציבור אינטליגנטי שמסוגל לקבל הנחיות ולבצע אותן, עוסקים פה במשיכות מכחול גדולות באיסורים גורפים שבסופו של דבר גם גורמים לפגיעה.

עפר שלח: יום הזיכרון, כמו לרבים מהאנשים שנמצאים פה בחדר הזה, קרוב ללבי.

עפר שלח: אני לא משפחה שכולה אבל ביום הזיכרון אני פוקד ככל שאני יכול, ואני נמצא בקשר עם עשרות משפחות, חברים של אבא שלי, חברים שלי, לצערי בשנים האחרונות גם חברים של הבן שלי.

עפר שלח: אם היו אומרים שרק משפחות שכולות יכולות להגיע לבתי הקברות ויכולות לעשות את זה בריווח נאות ותוך שמירה על כללי התנהגות, ושמאנשים כמוני לא מצופה להגיע, לא הייתי מגיע.

עפר שלח: אני בטוח שבני המשפחות היו מעדיפים מצב כזה וגם הם היו מודיעים למי שצריך.

עפר שלח: אז אני אומר, ההחלטה היא לא בלתי סבירה אבל בעיניי היא גורמת לכאב מיותר להרבה מאוד משפחות בישראל, וגם מעידה על כך שעדיין לא הופנם בדרג הממשלתי שאם אנחנו מדברים על חיים בנוכחות הקורונה אז חיים בנוכחות הקורונה לא יהיו רק באיסורים, הם צריכים להיות בהסברה, בהבנה, בלסמוך על הציבור הישראלי שהוא יודע מה שהוא עושה וחבל לי שזה מתחיל דווקא בנושא הכאוב הזה.

משה אבוטבול: אפשר להתייחס?

עפר שלח: כן, בבקשה.

משה אבוטבול: קודם כל, אני מצטרף לאמירה שלך.

משה אבוטבול: אני חושב שזה נושא רגשי טעון שאי אפשר באמת לוותר עליו לגמרי.

משה אבוטבול: ייתכן שהיו יכולים לשקול אפשרות שמכול משפחה יהיה נציג אחד בלבד.

משה אבוטבול: נניח מי שהכי קרוב, אבא, אימא או אח אחד, וזה היה מצמצם את זה למספר של אלפים, כי כמה היו לנו במלחמות ישראל?

משה אבוטבול: גם אם אתה מוריד את אלה שלצערנו כבר עברו שנים רבות ואין אף אחד, אז לפחות היינו נותנים להם לפרוק את רגשותיהם והיו מעבירים את זה בשידור ישיר.

משה אבוטבול: אני גם מצטרף לנושא הזה.

משה אבוטבול: כמו כן, באותה הזדמנות אני מעלה עניין נוסף – וכבר ששלחתי מכתב לשר הדתות לגביו – שישנם רבים שהרבה שנים לא היו להם ילדים והם קראו לילדם שמעון, כיוון שהם היו אצל רבי שמעון בר יוחאי, ואחרי שלוש שנים הם הולכים לגזוז את השיער בקבר רבי שמעון.

משה אבוטבול: זה נקרא מנהג החלאקה.

משה אבוטבול: יש כמה מאות כאלה.

משה אבוטבול: אני הצעתי לעשות עמדות של עד 19 אנשים שיוכלו לגזוז להם את השיער, סביב השעון, בחניונים הרחוקים ממירון.

משה אבוטבול: זה לא צריך להיות בתוך מירון עצמו.

משה אבוטבול: זה עניין רגשי, עניין סנטימנטלי של אנשים וגם בנושא הזה צריכה להיות קצת התחשבות.

משה אבוטבול: אותם אנשים קראו לילדם שמעון על שם רבי שמעון בר יוחאי, לא תהיה להם עוד הזדמנות.

משה אבוטבול: אם לא תהיה האפשרות הזו, בזה זה נגמר.

משה אבוטבול: גם את זה צריכים לקחת בחשבון.

משה אבוטבול: אין קשר בין הנושא שלך לנושא הזה אבל כשמדברים על רגש אז כל הסכרים נפרצים ולכל אחד יש את הרגשות שלו.

משה אבוטבול: זה יכול להיות אישה שהייתה עקרה או כל אדם אחר.

משה אבוטבול: גם צריכים לעשות את זה.

משה אבוטבול: דיברתי גם עם השר עצמו שיאפשרו לעשות זאת בעמדות אפילו לא במירון, יש הרבה חניונים צמוד למירון, וזה ייעשה ברישום מראש.

משה אבוטבול: לא כל אחד יבוא ויגיד שהוא צריך עכשיו לספר את התינוק שלו.

משה אבוטבול: זה יהיה לפי תאריך לידה ואנחנו יודעים בדיוק מי הם בני השלוש.

משה אבוטבול: אני מקווה, בעזרת-השם, שגם כן יאזינו לבקשה הזאת.

משה אבוטבול: תודה.

עפר שלח: חבר הכנסת שחאדה.

אנטאנס שחאדה: בוקר טוב.

אנטאנס שחאדה: קודם כל, אחרי הישיבה האחרונה של ועדת הקורונה, שדנה בתקנות לחודש הרמדאן והדרישה שהועברה גם דרך הוועדה וגם באמצעים אחרים ל-70 מיליון שקל מהממשלה, עודכנו לאחר הישיבה שהממשלה הקצתה עד כה 55 מיליון שקל לרשויות מקומיות ערביות.

אנטאנס שחאדה: זו היענות שבמקומה ובתחילת חודש הרמדאן בטח תעזור רבות לרשויות המקומיות.

אנטאנס שחאדה: אבל עדיין חסרים 15 מיליון שקלים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מקווים שהממשלה תימצא דרכים לגייס כספים לרשויות המקומיות.

אנטאנס שחאדה: אם כבר אנחנו מדברים על חודש הרמדאן אנחנו פונים גם מכאן, מהוועדה, לממשלה, לשר הפנים ולראש הממשלה, לשקול עוד פעם את כל סוגיית סגירת העסקים בין 18:00 ל-03:00 כי זה מייצר עומסים לפני השעה 18:00 בחנויות ובמיוחד בסופרים ומאפיות.

אנטאנס שחאדה: ההצעה הראשונה הייתה שאנחנו רוצים לפזר כמה שיותר את הקניות לאורך היום, לכן הייתה הצעה שדווקא החנויות יהיו פתוחות 24 שעות, ולסמוך על האינטליגנציה וההיענות של האזרחים, שעד כה הוכיחו שהם מתנהגים לפי ההוראות, ממושמעים ונענים לכל הנחיות משרד הבריאות.

אנטאנס שחאדה: הבעיה הייתה שיש מחסור בפיקוח עירוני ביישובים הערביים ואת זה צריך לפתור, לא להקשות עוד יותר בתקופת הרמדאן.

אנטאנס שחאדה: לכן אני פונה עוד פעם לשר הפנים, אריה דרעי, לשקול את ההחלטה.

אנטאנס שחאדה: אני יודע שגם אימאן שלחה מכתב, גם אנחנו שלחנו מכתב, גם חבר הכנסת טיבי דיבר עם אריה דרעי בטלפון שהנושא יטופל.

אנטאנס שחאדה: לבסוף, סוגיית המסעדות, בתי קפה ואולמי אירועים.

אנטאנס שחאדה: זו סוגיה קשה מאוד.

אנטאנס שחאדה: אני מכיר מסעדות שכבר נסגרות או שהחליטו לא לפתוח אותן מחדש.

אנטאנס שחאדה: בית הקפה "פטוש" בחיפה, בית קפה מאוד מוכר כי הוא יותר תרבותי-חברתי, כבר עשה מעשה יפה מאוד, הציע מכירה מוקדמת של שוברי קנייה לעתיד כדי שהוא יוכל לשרוד את ההוצאות שמחכות לו החודש.

אנטאנס שחאדה: אני קורא מכאן למצוא פתרון נאות לענף המסעדות, בתי הקפה ואולמות האירועים, שהעונה הזאת מתה.

אנטאנס שחאדה: אין עונה.

אנטאנס שחאדה: השנה אין עונה לאולמי החתונות.

אנטאנס שחאדה: תודה.

עפר שלח: חברת הכנסת ח'טיב יאסין, אני מבקש לא לחזור אחד על דברי השני.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב וזיארה מקבולה לג'אבר.

אימאן ח'טיב יאסין: נקווה שתהיה זיארה, אינשאללה, בשנה הבאה ובמצבים יותר טובים.

אימאן ח'טיב יאסין: בקשר לרמדאן, בנוסף למה שאמר חברי אנטאנס, אני חושבת שיש כאן עוד סוגיה שאנחנו צריכים לשים לב אליה וציינתי אותה גם במכתב שלי.

אימאן ח'טיב יאסין: הסגר הוא בתוך הכפרים הערביים, ביישובים היהודיים על יד הכול פתוח.

אימאן ח'טיב יאסין: זה אומר שאם אני רוצה משהו ואני לא יכולה ללכת לחנות על ידי או לסופרמרקט בתוך היישוב אז אני אעלה לנצרת עילית.

אימאן ח'טיב יאסין: זה בקרבת מקום.

אימאן ח'טיב יאסין: כך יהיה בכל היישובים.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא חיים במקום מופרד ומרוחק.

אימאן ח'טיב יאסין: מילא זה שהעסקים הערביים נופלים עוד מלפני המשבר, הם במצב לא ראוי ולא שוויוני, עכשיו זה יעמיס עליהם עוד יותר, אנשים יתחילו לצאת מחוץ ליישוב ואנחנו ניתן עוד מכה רצינית לעסקים בתוך הכפרים והיישובים הערביים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת שצריך לקחת אחריות מכול הצדדים.

אימאן ח'טיב יאסין: גם התושבים צריכים להתנהל בהתאם, גם העירייה והמועצות צריכות לעשות פיקוח עירוני, גם המשטרה צריכה לעשות את מה שהיא צריכה, אבל גם הממשלה צריכה לקחת את האחריות שלה, ואם היא רוצה להמשיך בכיוון הזה אז היא חייבת לתת גיבוי לעסקים הערביים.

אימאן ח'טיב יאסין: חוץ מזה, זה גורם משבר נפשי אצל האנשים שצמים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת לך בוודאות, הרמדאן בשבילנו זה שלושה דברים: קודם כל, עבודת אל – אנחנו יודעים שאי אפשר להתאסף במסגדים ואנחנו עושים את זה בבית, בכיף ובשמחה; הדבר השני הוא משפחה וחברה – אנחנו השכלנו גם להגיד להישאר רק עם המשפחה המצומצמת; הדבר השלישי הוא לאכול אוכל טוב, ממתקים חמים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה הילד הקטן אחרי הצום שרוצה ללכת למכולת לקנות גלידה.

אימאן ח'טיב יאסין: זו חוויה לילדים הקטנים.

אימאן ח'טיב יאסין: כל זה נמנע.

אימאן ח'טיב יאסין: זה בלתי אפשרי.

אימאן ח'טיב יאסין: לא ביקשתי שיהיה פתוח כל היום, אמרתי לסגור חצי שעה לפני שבירת הצום, כדי שלא יהיה לחץ, ולאחר שעה משבירת הצום לפתוח למשך שעתיים, שאנשים ירגישו קצת הקלה, קצת חופש ויוכלו לנשום אחרי יום כזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנשים מרגישים כלואים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה רק יגביר את הלחץ הנפשי והכלכלי, זה יביא לעוד אלימות בתוך החברה וצריכים לקחת את זה בחשבון.

עפר שלח: חבר הכנסת עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אני לא אחזור על הדברים, אני רק אזכיר שההחלטה לגבי סגירה מ-18:00 עד 03:00, קודם כל, היא לשבוע.

ג'אבר עסאקלה: א', אני חושב שכדאי ללחוץ כי באמת הוכח ביומיים האחרונים שהסידור הזה לא עובד, ולהבטיח שזה גם לא יחודש בשבוע הבא.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להציע לך, עפר, שני נושאים: אחד, שלחתי לך מכתב בעניין מה שקורה בבתי הסוהר והקורונה.

ג'אבר עסאקלה: אני מציע שנקיים דיון בעניין הזה.

ענת כהן שמואל: אבל ענו לך שזה בתוכניות.

עפר שלח: כן, בהחלט יש לנו כוונה.

ג'אבר עסאקלה: יופי.

ג'אבר עסאקלה: הדבר השני, יש פלח של האוכלוסייה שעוד לא דיברנו עליו – כל חברות ההסעות.

ג'אבר עסאקלה: זו לא בדיוק התחבורה הציבורית וזה גם לא הטרנזיטים הפרטיים, אלא יש חברות הסעה גדולות שמושבתות כמעט לחלוטין ולא ברור מה קורה ויקרה אתן.

עפר שלח: מאה אחוז.

עפר שלח: חבר הכנסת סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להתחבר למה שאמרת אבל בעוד נדבך אחד.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לחבר לחץ, היסטריה ודמוקרטיה.

יואב סגלוביץ': היה פרסום בסוף השבוע כאילו המל"ל עשה איזשהו דיון על מרי אזרחי והשתתפו בו קציני צה"ל.

יואב סגלוביץ': אני רוצה פה במפגיע להגיד שזה בוודאי לא תפקידו של הצבא, אבל כן הייתי רוצה לדעת אם היה דיון כזה כי אני חושב שקצת התבלבלו פה.

יואב סגלוביץ': בתקופה הזו שאנחנו נמצאים בחירום והממשלה עושה דברים – ואנחנו עוד מעט עולים פה לוועדה למעלה שעוסקת בשינוי חוקי יסוד – אסור שנבלבל פה מושכלות יסוד.

יואב סגלוביץ': מי שמטפל בהפרות סדר אפשריות זה משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים, לא המל"ל.

יואב סגלוביץ': אם הנושא הזה נכון זה מחייב התערבות שלנו בסיפור הזה.

עפר שלח: תראה, אפשר להגיד שהממשלה עוסקת פה במילוי תחזיותיה שלה כי חלק מהדברים שהיא מעלה עכשיו באמת יכולים לגרום למרי אזרחי, כך שצריך להתכונן.

עפר שלח: אנחנו עוברים לנושא שעל סדר-היום.

עפר שלח: אני מבקש להעלות את שי ברמן, מנכ"ל איגוד המסעדות.

שי ברמן: בוקר טוב.

שי ברמן: קצת נתונים ברשותך: תעשיית המסעדות מגלגלת סכום של 30 מיליארד שקל בשנה, 14,000 עסקים ומעל 200,000 עובדים, שבערך 170,000 מהם נמצאים כרגע בחופשת חל"ת.

שי ברמן: הנזק המוערך לענף בגין כל חודש שאנחנו סגורים הוא מעל 500 מיליון שקל, ליתר דיוק 520 מיליון שקל.

שי ברמן: כשאני אומר "סגורים" אני מתכוון למצב הנוכחי.

שי ברמן: כלומר, גם האגדה הזאת של משלוחים וטייק-אווי, שהיא מצילה לכאורה את הענף מקריסה, הנתח הזה הוא נתח שוק מאוד קטן ואין בו באמת איזושהי משמעות.

עפר שלח: יש לכם כבר נתונים בחודש האחרון – נכון שרק מהיום מותר טייק-אווי, היה מותר רק משלוחים – כמה אחוזים מהמחזור כן התקיימו?

שי ברמן: תראה, המשלוחים זה מחזור של בערך 15% מכלל הענף.

שי ברמן: כלומר, אנחנו מעריכים את הנושא של המשלוחים בסדר-גודל של עד 5 מיליארד שקל, גרוסו מודו, 4.5-5 מיליארד שקל.

שי ברמן: זו תעשיית המשלוחים.

שי ברמן: לגבי הטייק וואי, צריך להבין שזו נישה מאוד קטנה.

שי ברמן: היא נכונה בעיקר לדוכני אוכל, פלאפל, שווארמה, בתי קפה שמוכרים קפה לקחת, אבל אין בה איזושהי בשורה אמיתית שיכולה להביא איזשהו תזרים כזה ופעילות שיש לה מודל כלכלי מבחינתנו.

שי ברמן: לכן מבחינתנו הענף סגור.

שי ברמן: כך אנחנו רואים אותו.

שי ברמן: מעל 80% מהענף, גם היום, יום ראשון, אין בו פעילות.

שי ברמן: מצב העניינים הנוכחי – ואני, ברשותך, מנתק את כל מה שאומרים בתקשורת כי אנחנו כבר למדנו ongoing במשבר הזה, שהוא כבר כמעט חודשיים, לא להתייחס למה שנאמר בתקשורת אלא להתייחס למציאות – שבעצם רוב גורף של העוסקים בענף, של היזמים, עד היום לא ראה שקל אחד בודד.

עפר שלח: למה?

שי ברמן: כלום.

שי ברמן: לא בהלוואות, לא בפיצויים ולא במענקים.

שי ברמן: זה גורף וזה משהו שאנחנו רואים אותו בצורה רוחבית.

אנטאנס שחאדה: כי זה ענף מסוכן להלוואות?

אנטאנס שחאדה: למה לא נותנים הלוואות?

אנטאנס שחאדה: הבנקים לא נותנים הלוואות?

שי ברמן: הבנק, באופן מסורתי, לא אוהב לתת הלוואות למסעדות בצורה קטגורית.

שי ברמן: אנחנו מכירים את זה גם עוד לפני הקורונה, בטח במצב הקורונה הוא חושש יותר.

שי ברמן: אני אומר לך, הכי קל לבוא בטענות לבנקים, הבנקים זה תמיד מטרה נוחה במדינת ישראל, אבל הבנקים – ואת זה גם אנחנו מבינים – גורם עסקי שקיבל ערבות מהמדינה להלוואה שהיא ערבות מאוד נמוכה.

שי ברמן: 15% ערבות זה הרבה פחות ממה שנהוג במדינות אחרות.

עפר שלח: יותר מזה, שי, גם נאמר לבנקים – זה עלה בדיון שלנו פה – לנהוג זהירות מתבקשת.

עפר שלח: במקרה שלכם הבנק שואל, ביושר מבחינתו: איך תחזיר לי את זה?

עפר שלח: ואתה לא יודע לענות.

שי ברמן: בוודאי.

שי ברמן: אנחנו מבינים את החשש של הבנק.

שי ברמן: אני אומר את זה בצורה הכי גלויה.

שי ברמן: אנחנו מבינים שהבנק ב-15% ערבות לא ייתן לנו אשראי, וגם המדינה יודעת את זה, אבל כנראה שנוח לה להעביר את הביקורת ואת כדור האש הזה אל הבנקים ולהסיר את האחריות ממנה.

שי ברמן: אבל אנחנו לא משתתפים במשחק הזה ואנחנו יודעים טוב מאוד מי אחראי לזה שאנחנו לא מקבלים אשראי.

שי ברמן: זה דבר אחד, נושא האשראי.

שי ברמן: לגבי התוכנית שאושרה ביום שישי, תוכנית הפיצויים.

שי ברמן: התוכנית הזו היא תוכנית רזה, קמצנית, אין בה פתרון אמיתי, אין בה אופק לבעלי המסעדות שרוצים להסתכל כמה חודשים קדימה.

שי ברמן: מה הם רואים?

שי ברמן: הם רואים ענף שכולם יודעים שהסיפור הזה לא יימשך עוד חודש-חודשיים, הוא הולך להימשך עוד הרבה מאוד חודשים.

שי ברמן: כולם יודעים שגם אם הענף ייפתח הוא לא ייפתח בצורה מלאה, הוא ייפתח עם הגבלות חמורות על כמות האנשים ועל התפוסה אצלנו בעסקים, ולכן הם שואלים את עצמם אם כדאי להם לפתוח.

שי ברמן: אנחנו רואים פה את המעסיקים הגדולים, את המסעדות הקלאסיות, את מקומות הבילוי, שבאופיים שונים מדוכני האוכל, כמו פלאפל ושווארמה, אבל הם גם המעסיקים הגדולים, אלה המקומות שדורשים כוח אדם גדול, שהם באמת ובתמים חושבים לא לפתוח את העסק כי אין פה שום מודל כלכלי לפעילות הזאת ואין שום בשורה אמיתית מבחינת המדינה.

שי ברמן: תוכנית הפיצויים היא תוכנית שקודם כל להבין את האקסיומות שרשומות שם – אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כל השבת ישבנו עם צוות של רואי חשבון, אני רואה שגם ירון גינדי נמצא בדיון, הוא מכיר את זה טוב – קשה מאוד לחשב, אבל בואו נשים את זה רגע בצד.

שי ברמן: לפי המודלים שאנחנו עשינו אצלנו עם צוות של רואי חשבון של איגוד המסעדות, אנחנו מבינים שהפיצוי פה הוא בסדר-גודל כזה שאין בו בשורה אמיתית.

שי ברמן: הוא לא מכסה את ההפסדים שלנו, הוא מכסה אולי חלק מההפסדים שלנו.

שי ברמן: אין בו תשובה אמיתית קדימה, אין בו נושא של מענקים להחזרת עובדים לתעשייה.

שי ברמן: אחד הדברים שאנחנו רואים במודלים שקיימים בכל העולם, בכל מדינות העולם, בכל הכלכלות המתקדמות, זה שבאים ואומרים למעסיקים: חבר'ה, אנחנו ניתן לכם מענקים, אנחנו ניתן לכם כסף בתנאי שתחזירו עובדים.

שי ברמן: הדבר הזה בכלל לא קיים בתוכנית.

שי ברמן: אין.

שי ברמן: זה דבר שהוא מאוד חשוב כי הרי בסופו של דבר אנחנו רוצים להחזיר את העובדים ורוצים להחזיר את העבודה.

עפר שלח: שי, אני רוצה להבין.

עפר שלח: הרי אתה בעצמך אומר: אחד, לא ברור מתי ואיך בכלל חוזרים למסעדנות קלאסית, במובן הזה שיושבים במסעדה ואוכלים, וגם כשזה יהיה, עוד לא ברור אם זה יהיה בכלל בצורה שתאפשר לכם לכסות את ההוצאות, אפילו את ההוצאות הקבועות, ובסופו של דבר להחזיק את הראש מעל המים.

עפר שלח: בתנאים האלה אני לא כל כך מבין מה יעזור אם יתנו לכם מענקים כדי להחזיר עובדים לעבוד.

עפר שלח: ובהמשך לזה, האם לכם יש תוכנית אלטרנטיבית – מעבר לזה שכולנו מבינים את המצוקה – איך מחזיקים את המסעדנות מעל המים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להבין האם בישיבה הזו שישבתם אתמול ודיברתם על המודלים, גובש איזשהו מודל שאתם יכולים להציע כאלטרנטיבה הגיונית, שפויה, שאנחנו יכולים אולי להתקדם אתו הלאה?

שי ברמן: כן, בהחלט.

שי ברמן: אנחנו הצענו מודל שכדי לפשט את הדברים הוא מדבר על פיצוי כולל.

שי ברמן: כשאני אומר "פיצוי כולל" אני מתכוון פיצוי שמדבר גם פיצוי על הנזקים, על ההפסדים הכספיים, וגם מענקים על החזרת כוח אדם לעבודה בסדר-גודל של 15% מהמחזור העסקי בכל חודש שנפגע.

שי ברמן: כלומר, אם אנחנו לוקחים את המודלים שכולנו מכירים מ"צוק איתן" וכו', לוקחים חודש לעומת חודש מקביל בשנה קודמת, מסתכלים על ההפסד – במידה ועולים על הפסד של מעל 25% העסק מקבל פיצוי של 15% מהמחזור באותו חודש שהוא נפגע.

שי ברמן: כלומר, אם המחזור במרס 20 היה מיליון שקלים – פיצוי של 150,000 שקל הוא פיצוי שנותן איזשהו אופק לבעל העסק.

שי ברמן: עכשיו לשאלתך, חבר הכנסת שלח.

שי ברמן: תראה, אנחנו עם של יזמים, אנחנו לא עם של בכיינים.

שי ברמן: אנחנו מאמינים שאנחנו יכולים להחזיר את העסקים שלנו לצמיחה.

שי ברמן: ברור לנו שאנחנו הולכים לשנתיים קשות, ברור לנו שאנחנו נצטרך להמציא את העסקים שלנו מחדש.

שי ברמן: צריך להבין, העסקים שייפתחו יצטרכו להיפתח לפי מודל כלכלי חדש.

שי ברמן: זה אומר לשנות את התפריט, לשנות את מצבת כוח האדם בהחלט, אבל צריך להיות איזשהו אינסנטיב ליזמים, איזשהו אופק שייתן להם איזשהו דרייב ורצון לחזור לאיזושהי פעילות, במקום ללכת ולהודיע: חבר'ה, אנחנו פושטים את הרגל, הולכים הביתה ושהמדינה תתמודד עם המובטלים, עם הבעיות ועם הצרות.

שי ברמן: אני מתייחס בעיקר, כמו שאמרתי, למקומות הבילוי ולמסעדות הקלאסיות.

שי ברמן: אני לא מוכר סיפורים.

שי ברמן: יש הבדל ביניהם לבין דוכני האוכל.

שי ברמן: הרובריקות האלה אצלנו, הנישות האלה שהן הנישות הגדולות בענף, הם באמת ובתמים לא מתכוונים לפתוח את העסקים שלהם במציאות הזו שנוצרה.

שי ברמן: זו מציאות שבה הם לא רואים שום אופק.

שי ברמן: אני רוצה להוסיף עוד משפט אחד בעניין הזה.

שי ברמן: המדיניות היא מדיניות כזו שלא מתחשבת בנו.

שי ברמן: כלומר, אין תוכנית סדורה שמדברת על חודש-חודשיים קדימה.

שי ברמן: אני אתן לך דוגמה מסוף השבוע האחרון.

שי ברמן: מתכנסת הממשלה ביום שישי להחליט שפותחים את העסקים ביום ראשון.

שי ברמן: מחליטים שפותחים לטייק-אווי, מחליטים שצריך לשים מחיצות, לשים שלטים, לשים כל מיני דברים.

שי ברמן: כל הדברים האלה יצאו בהודעה לתקשורת של הממשלה.

שי ברמן: אני אומר לך, דיברתי אתמול בערב עם מנהלת אגף רישוי עסקים בעיריית תל-אביב, הם עדיין לא קיבלו את התקנות, אנחנו בטח עדיין לא קיבלנו את התקנות.

שי ברמן: לוקח זמן להכין את הדברים האלה.

שי ברמן: עסק שהיה סגור במשך חודשיים ורוצה לפתוח ביום ראשון צריך להיערך לפחות כמה ימים מראש.

שי ברמן: הוא צריך לקנות חומרי גלם, הוא צריך לגייס כוח אדם, הוא צריך להתארגן לפתיחה, הוא צריך להכין את ההגבלות האלה שמטילים עליו, את לוחות פרספקס ואת השלטים.

שי ברמן: כל הדברים האלה לוקחים זמן וזה מראה רק את האטימות, את חוסר ההתחשבות וכמה שמי שכותב את הדברים האלה בכלל לא מבין מה זה עסק, בכלל לא מבין מה זו מסעדה ובמה זה כרוך.

שי ברמן: אני יודע מה יהיה.

שי ברמן: אני יודע מה יהיה היום ואני יודע מה יהיה במהלך כל השבוע.

שי ברמן: יסתובבו פקחים בכל הערים, יראו מסעדות שלא עומדות בתקנות, כי אין להן שום סיכוי לעמוד בתקנות כי הן עדיין אפילו לא פורסמו, והם יקבלו דוחות של 5,000 שקל, 10,000 שקל ו-2,000 כי שמים אותם בפוזיציה בלתי אפשרית.

שי ברמן: מצד אחד, אומרים לו: תפתח את העסק, הוא פותח את העסק כי הוא רעב ללחם והוא רוצה להביא איזושהי פרנסה, משהו לילדים שלו, מצד שני, אין לו שום סיכוי לעמוד בתקנות האלה, חברים.

שי ברמן: זה אחד הדברים שעדכנו את העיריות, ביקשנו מהן לגלות סבלנות וסובלנות.

שי ברמן: אני שמח מאוד שלפחות בשיחה שלי עם עיריית תל אביב הייתה גישה של טולרנטיות כלפי בעלי העסקים.

שי ברמן: הם מבינים שאף אחד לא יוכל לעמוד בתקנות האלה.

שי ברמן: אבל אני מקווה מאוד שמהוועדה הזו תצא קריאה אמיתית גם לרשויות המקומיות האחרות לנהוג יותר בטולרנטיות כלפי בעלי העסקים ולא להיות כל כך לארג'ים בחלוקת דוחות, לפחות בשבוע-שבועיים הקרובים, עד שהם יוכלו להתארגן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שהדוחות זה המשטרה, לא העירייה.

עפר שלח: לא, זה פקחים עירוניים.

עפר שלח: תודה, שי, בשלב הזה אני רוצה להעלות את תומר מור, עמותת מסעדנים חזקים יחד.

עפר שלח: בוקר טוב, תומר, אם אתה יכול להוסיף על הדברים של שי ולא לחזור עליהם, באותה נקודה, הן בתיאור המצב והראייה שלכם קדימה, והן ברעיונות ומחשבות שלכם איך פותרים אותו, כשכן, יש בעיה אובייקטיביות בסופו של דבר, ותהיה בעיה אובייקטיבית, בלהחזיר מסעדות לפעילות.

תומר מור: בוקר טוב.

תומר מור: תודה רבה על ההזדמנות לדבר.

תומר מור: אני לא אוסיף על הדברים הנכונים של חברי שי.

תומר מור: אני אגע ברשותכם בפתרונות, בתוכניות שאנחנו מדברים עליהן ליום שאחרי.

תומר מור: נקודה אחת שאני כן רוצה לגעת בה זה קצב העבודה של המגזר הציבורי אל מול המגזר הפרטי.

תומר מור: אתה, אדוני, ח"כ עפר שלח, יו"ר הוועדה, מגיע גם מהמגזר הפרטי בעברך, אתה מכיר את העניין שכשאתה ממונה על משהו, אתה אחראי, אתה חייב ליישר קו עם הסטנדרטים של הגוף או האנשים שאתה עובד אתם.

תומר מור: מה שאנחנו רואים בפועל היום, וזה אגב סוג של אבסורד, שהמגזר הציבורי מתנהל בקצב מאוד-מאוד מסוים – אני חושב שכולנו מבינים באיזה קצב מדובר – אל מול המגזר העסקי, שעובד בקצב אחר, מהר יותר, הרבה יותר.

תומר מור: צריך דרישות, צריך פתרונות מהירים יותר.

תומר מור: לא יכול שאנחנו כבר חודש וחצי לתוך המשבר הזה, אפילו יותר מכך, ועוד לא ניתנו פתרונות ריאליים אמיתיים שבסופו של דבר מביאים כסף לחשבונות הבנק של אנשים, של בעלי העסקים, של חברות שמחזיקות את המשק הזה, פשוטו כמשמעותו, ועל כך אנחנו מצרים.

תומר מור: פה אני אסיים בנקודה הזו.

תומר מור: לגבי הפתרונות.

תומר מור: תראו, אנחנו רואים שיש כוונה עכשיו לחזור חזרה לשגרה, וזה מבורך.

תומר מור: אנחנו רואים את זה גם בעולם, אנחנו רואים באוסטריה, בניו זילנד, בארצות הברית, גם ברחבי אירופה, ואנחנו רואים שהתקנות הן פחות מחמירות מהתקנות בישראל.

תומר מור: אני לא נכנס למי יותר צודק במדינות, מי עשה את זה יותר נכון ולמי יש פחות מתים.

תומר מור: אני שם את זה בצד.

תומר מור: אני מניח שכולם רוצים לדאוג לאזרחים שלהם במידה שווה.

תומר מור: מה שאני רוצה להגיד הוא שלאור התקנות הנוכחיות כרגע במשרד הבריאות אנחנו נהיה בבעיה חמורה, ואנחנו שומעים את זה כל הזמן גם ממקבלי ההחלטות, שאנחנו כנראה נידחה לסוף התור.

תומר מור: אנחנו, אולמות האירועים, חיי הלילה, הברים והמועדונים, והמסעדות.

תומר מור: למעשה רומזים בצורה כזו אחרת שהנחיצות בנו היא נמוכה.

תומר מור: אז, א', תרשה לי להגיד בפורום המכובד הזה שהנחיצות של תעשיית המסעדנות, חיי הלילה והאירועים היא גדולה מאוד.

תומר מור: היא נדרשת מאוד.

תומר מור: מעבר להיותה קטר כלכלי משמעותי שמושך את המשק, היא גם פן תרבותי מאוד משמעותי בחיי הישראליות החדשה.

תומר מור: היא מעסיקה כל כך הרבה אנשים, כ-250,000 איש, שכבה גדולה של סטודנטים ואנשי עמל וקשיי יום, שבסופו של דבר המשמעות של הדבר הזה היא אדירה.

תומר מור: זה לרעת המדינה ולכיסה אם הדבר הזה לא יטופל והאנשים האלה לא יחזרו לעבודה כמה שיותר מהר, בפורום יותר גדול.

תומר מור: אנחנו מציעים למעשה לחזור לעבודה בנתח עבודה של 70% מנפח העבודה הישן והמותר.

תומר מור: הכנו כבר מסמכים מקצועיים, אני לא אפרט אותם פה בצורה רחבה, שמכניסים לתוכם הגדרה של מרחק בין שולחנות לשולחנות, אופן עבודה נכון במטבחים, אופן עבודה נכון בהגשת המשקאות וההכנה שלהם, אופן עבודה נכון בקרבת הכסף וההזמנות, אופן עבודה נכון ברמת הניקיון של מסעדות וכיוצא בזה.

תומר מור: חשוב לציין שאחד ההבדלים בינינו לבין עסקים אחרים בתחום הזה הוא שאנחנו מתעסקים בבריאות המזון במהות שלנו.

תומר מור: כל מסעדה ומסעדה בסופו של דבר אחראית על בריאות המזון.

תומר מור: היא מקבלת חומרי גלם והיא מייצרת מנות.

תומר מור: לכן אנחנו אמונים ויכולים – יש לנו את הידע, יש לנו את היכולת ויש לנו את הניסיון הרב – לדעת לעבוד בצורה כזו שתאפשר בטיחות הציבור ובריאות הציבור בצורה גדולה מאוד.

תומר מור: מה גם, שאנחנו השוטר הכי טוב של עצמנו.

תומר מור: יתרה מכך, הקהל גם יידע לא לבוא ולהיכנס למקומות שחס וחלילה יכולים להוות סיכון היום יותר מתמיד.

תומר מור: מה שאנחנו באים לומר זה שיש לנו כבר תוכניות סדורות, אנחנו כבר מול משרד הבריאות, אבל אנחנו כן צריכים פה עזרה וצריכים פה יד מכוונת לקדם ולשים את התעשייה שלנו בראש הרשימה ולהגיד שאנחנו יכולים לחזור.

תומר מור: אנחנו רואים שיש תורים באיקאה ויש תורים במקומות אחרים, אנחנו מבינים שאפילו שהכוונה היא טובה, המציאות לא נאכפת בצורה טובה ויש סכנות במקומות שאין להם התעסקות, אנחנו, כבעלי עסקים שיש להם מקומות סגורים, עם חלל פיזי מוגדר, עם צוות שירות שנותן מענה לכל האנשים, יכולים לקדם החזרת עבודה מהירה, בזמן אמיתי, באיכות מאוד גבוהה.

תומר מור: אני אשלח לכם למייל את התוכנית שעשינו ונקדם אותה.

תומר מור: זה משהו שאנחנו מאוד נדרשים אליו.

עפר שלח: תומר, מי ראה אותה עד היום בצד הרגולטורי?

תומר מור: משרד הכלכלה כרגע ראה אותה מהכיוון שלו, אבל זה רק בתנאי ראשוני בשביל לראות איך הם מבחינתם יכולים לדחוף לכיוון של החזרה.

תומר מור: משרד הבריאות יקבל את זה היום.

תומר מור: אני גם אעביר את זה לקולגות שלי וכולם יראו את זה.

תומר מור: זה סט הנחיות מסודר שמדבר על איך אפשר לחזור לעבודה בשגרה.

תומר מור: מאוד פשוט.

תומר מור: עוד דבר אחד חשוב אחרון בסוף דברי.

תומר מור: המשמעות האדירה של החזרת העסקים ברחוב, עסקי הקהילה, עסקי המסעדנות, לחיים שלנו, היא הרבה מעבר רק לפן הכלכלי ולפן החברתי.

תומר מור: בישראל יש פה גם את הפן התיירותי.

תומר מור: אני לא יודע מתי התיירות תחזור אבל חלק משמעותי מכול סגמנט התיירות, מהכנסות התיירות בישראל, בעשור האחרון, נשען על תעשיית המסעדנות.

תומר מור: חשוב להגיד, ככל שעכשיו עסקים נפתחים, יש הקלות וחוזרים לשגרה – ישראל בתחרות ישירה עם מדינות אחרות באירופה.

תומר מור: ככל שישראל – כמובן בגבול הבריאות שניתן – תוכל לחזור לשגרת חיים תוססת, שמחה, מועילה, עם קולינריה שופעת, עם חיים ועם אטרקציות משמעותיות, ישראל תוכל לקחת לחיקה הכנסות משמעותיות של מדינות שבהן התיירות עדיין לא תוכל להתממש.

תומר מור: לכן, אני חושב שבפן הזה צריכה להיות פה הבנה לאומית שאנחנו חלק מהתיירות, והחשיבות של פתיחת העסקים שלנו כמה שיותר מהר והניסיון לחזרה לשגרה הם מאוד משמעותיים וזה חייב להיעשות מהר ככל שניתן.

תומר מור: תודה.

עפר שלח: תודה רבה.

עפר שלח: ח"כ ג'אבר, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: קודם כל, אני רוצה להגיד שאני מזדהה לחלוטין עם תחום המסעדנות.

ג'אבר עסאקלה: אני מכיר קצת מקרוב את התחום כיוון שקרובי משפחה שלי בעלי מסעדות, ואני לא מדבר כאן מתוך אינטרס שלי או של קרובי המשפחה.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהנקודה האחרונה שהעלה תומר בעניין המסעדות היא נכונה – זה לא רק עסק אלא זה גם משהו לרווחת האזרחים.

ג'אבר עסאקלה: האזרחים נמצאים כבר חודשיים בתחושת כלא, בתחושה שהם נחנקים.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שזה שאנשים יוכלו לצאת מהבית באופן מאורגן, מסודר וכמובן עם כל הזהירות הנדרשת, זה דבר שיכול להקל על תחושותיהם.

ג'אבר עסאקלה: זה נראה לי מאוד נדרש אחרי חודשיים.

ג'אבר עסאקלה: אני לא יכול להבין איך אפשר לפתוח את איקאה או לפעול כמעט באופן רגיל ברשתות השיווק ואי אפשר לארגן את המסעדות באופן שיוכלו לקבל לפחות 30%-40% מהיקף העבודה שלהם.

ג'אבר עסאקלה: מרחקים בין השולחנות, מסיכות, כפפות, כל מה שנדרש – אפשר לעשות.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שזה מאוד חיוני להוציא את האנשים מהבתים ואחד המקומות שאפשר לצאת אליהם זה באמת המסעדות.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להגיד לגבי האוכלוסייה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: הרמדאן – תשמעו, זה לא ליל הסדר, לילה אחד, זה 30 לילות, 30 לילות לשבת בבית.

ג'אבר עסאקלה: אם למשפחות הגרעיניות תהיה אפשרות לצאת למסעדה לארוחת שבירת הצום פעם או פעמיים במשך חודש של צום, זה גם יפתור את הבעיה הנפשית של האנשים וגם יקל על המסעדות.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהגיע הזמן לחשוב על מקומות שאפשר לפתוח ומהר.

ג'אבר עסאקלה: מסעדות זה אחד מהם, מכוני כושר, עם כל הדרישות לזהירות ושמירת הבטיחות של האנשים.

ג'אבר עסאקלה: צריך ממש להתחיל לחשוב על דברים.

ג'אבר עסאקלה: מבחינה כלכלית, שי אמר שלא קיבלו אגורה עד היום.

ג'אבר עסאקלה: זה מפליא.

ג'אבר עסאקלה: זה מקומם אפילו.

ג'אבר עסאקלה: מכיר מסעדות שמשלמות 30,000-40,000 לחודש רק שכירות.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, המענקים הקטנים שמוצעים על ידי המדינה ממש ממש לא יכולים לעזור להם.

ג'אבר עסאקלה: זה מלבד ההוצאות השוטפות והקבועות של כל מסעדה ומסעדה.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהבנקים גם עושים עוול, לכל העסקים אגב, וגם למסעדות.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהגיע הזמן שמשרד האוצר ייכנס לעובי הקורה, חבר'ה, גם בתמיכה, ובהסתכלות שנתית, כי אי אפשר לבוא למסעדה ולהגיד: קח לי את החודש הזה ונתחשבן על חודש אחד.

ג'אבר עסאקלה: המסעדה "נדפקה" לתקופה ארוכה ולכן ההסתכלות צריכה להיות הסתכלות על שנה שלמה.

ג'אבר עסאקלה: לא רק על הנזק של מרס ואפריל אלא על הנזק שיצטבר גם בחודשים הקרובים – הרי אמרתם שייקח חודשים עד שנחזור לעבודה הרגילה, מישהו אמר שנתיים, אני באמת מקווה שזה לא שנתיים.

ג'אבר עסאקלה: לכן, תפקידנו פה הוא ללחוץ על משרד האוצר בעניין הבנקים, בעניין תמיכה משמעותית במסעדות והחזרת העובדים בתחום המסעדנות.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

עפר שלח: אני מבקש להעלות את חיים כהן, בבקשה.

חיים כהן: שלום לכולם, תודה רבה.

עפר שלח: טוב לראות אותך.

עפר שלח: מעבר להיותך מסעדן בולט וותיק, אני יודע – ואני לא בטוח שאתה יודע שאני יודע – שהיית גם באיזשהו צוות שניסה לעצב פתרונות כלכליים בכלל והצגת שם את ענף המסעדנות.

עפר שלח: אז אני רוצה באמת שתתמקד בסוגיית הפתרונות האפשריים, באיזה מודל אתה רואה את המסעדות יכולות לתפקד ולהמשיך לעבוד, גם בתוך כל המגבלות שאנחנו מכירים.

חיים כהן: רק שלושה משפטים לפני שאני נכנס לנושא הזה.

חיים כהן: אני רוצה להגיד שאני כבר כמעט 40 שנה בענף הזה.

חיים כהן: פעם, באחת התוכניות אירחתי אישה בטלוויזיה ושאלתי אותה מה הכי חשוב בחיים – היא הייתה למעלה מ-90 – היא אמרה לי: הכי חשוב זו מדינת ישראל.

חיים כהן: המשפט הזה חרוט וחקוק לי בראש ואני באמת מסתכל על מדינת ישראל כדבר החשוב ביותר.

חיים כהן: זו המטרה עכשיו.

חיים כהן: לא כמה כסף אני אקבל ולא מתי אני אחזור.

חיים כהן: המטרה זו מדינת ישראל ומזה אני יוצא, מדינת ישראל והעם שחי בישראל.

חיים כהן: אני רוצה להגיד דבר אחד – מסעדות לא יכולות לחזור ב-10%, ב-20% וב-30%.

חיים כהן: במינימום הן יכולות לחזור ב-50% עבודה.

חיים כהן: במינימום.

חיים כהן: אנחנו לא יכולים רק לחכות ולצעוק מה חסר לנו אלא זה מחייב אותנו להשתנות ולהמציא את זה מחדש, ולראות איך אנחנו לא תלויים בממשלה אלא איך מרוויחים גם ב-50%.

חיים כהן: זה החלק שלנו.

עפר שלח: כשאתה אומר 50% - נאמר לנו קודם שהענף של הוצאת אוכל החוצה, בין אם זה טייק-אווי ובין אם זה משלוחים, הוא 15%.

עפר שלח: אתה מדבר על 50% על יד השולחנות?

חיים כהן: כן, אני מדבר על המסעדות הסגורות כרגע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל השאלה, חיים, היא האם 50% זה 15% טייק-אווי ועוד 30% בתוך המסעדה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מנסים לראות את התמהיל.

עפר שלח: האם שליש מסעדה צריך להיות מלא לצורך העניין או חצי מסעדה צריכה?

חיים כהן: חבר'ה, אני רוצה לומר משהו.

חיים כהן: ההמצאה הזאת של טייק-אווי, שכולם עושים עכשיו טייק-אווי – בבתים כולם מבשלים וכל הסחורה שהייתה בסופר נמצאת בכל הבתים.

חיים כהן: אז הדבר הזה שפתאום יש איזו חגיגת טייק-אווי הוא נורא יפה אבל הוא מאוד מצומצם.

חיים כהן: אני התחלתי לפני שבוע טייק-אווי בפילדלפיה, שאתם מכירים – בואו, זה לא דומה לתקופה שלפני.

חיים כהן: אז אני מבחינתי הטייק-אווי זה איזשהו בונוס בתנאי שיש פעילות.

חיים כהן: פעילות רק של טייק-אווי היא לא משמעותית בכלל.

עפר שלח: זה ברור.

עפר שלח: כדי להבהיר: כשאתה אומר 50% זה 50% תפוסה בתוך המסעדה.

עפר שלח: לצורך העניין כל שולחן שני.

חיים כהן: כן, לגמרי.

עפר שלח: אוקיי, תמשיך.

חיים כהן: האחריות היא כמובן שלנו לנווט את זה ולשמור על הכללים.

חיים כהן: אני חושב שלנו יש אחריות גדולה, נאמר פה כבר, אנחנו אחראיים גם על בריאות הציבור, בריאות המזון וגם לכללים.

חיים כהן: אני חושב שעד שנגיע לזה כנראה ייקח הרבה זמן, שלא לדבר על הברים, שבכלל שם הצפיפות באופן טבעי גדולה, ואז, אלוהים-ישמור, מתי, אם בכלל, הם יפתחו בחצי שנה הקרובה.

חיים כהן: זה לגבי עבודה במסעדנות.

חיים כהן: תראו, אני מסתכל גם על אירופה, נגיד ספרד.

חיים כהן: אני חוזר רגע להלוואות.

חיים כהן: ספרד נותנת ערבות מדינה של 80%.

חיים כהן: אני חושב שהמדיניות של האוצר היא שכולנו גנבים.

חיים כהן: ייקחו הלוואות, ירמו ואחר כך יסגרו.

חיים כהן: אני חושב שעל כל אחד שאולי ירמה, יש עשרות ואולי מאות אנשים שבאמת יכולים לקחת את ההלוואה וגם להחזיר אותה.

חיים כהן: אני לא מכיר מישהו מהקולגות – ואני מכיר המון אנשים – שייקחו הלוואות שהם לא יכולים להחזיר.

חיים כהן: למה?

חיים כהן: יש ערבות אישית.

חיים כהן: אנשים שוכחים שגם הם צריכים למשכן דברים.

חיים כהן: זה לא עובד כך.

חיים כהן: אז המדינה צריכה לעזור בזה.

חיים כהן: עכשיו המדינה צריכה להחליט דבר אחד: האם היא הולכת להיות מדינת סעד של מובטלים, או מדינה של מה שהיינו במהות שלנו, יזמים, מנועי צמיחה.

חיים כהן: היא צריכה לעזור למנועי הצמיחה האלה להתקיים.

חיים כהן: יש משהו שקורה באירופה ודיברתי עליו – אתה יודע שהייתי בצוות עם שר האוצר, מר כחלון, של עזרה בהחזרת עובדים – מענק על כל עובד שחוזר מחל"ת.

חיים כהן: תראו, אם יגידו לנו שמחר נוכל לעבוד ב-30% ויתנו לי מענק על עובד חל"ת אין לי עניין בכלל, כי הדימום הולך להיות עד שנתיים לפחות.

חיים כהן: זה התרחיש שלנו.

חיים כהן: בין שנה וחצי לשנתיים שנים קשות מאוד וזה להביא כסף מהבית.

חיים כהן: אני לא בטוח כמה אנשים יכולים להביא כסף מהבית במשך זמן כזה.

חיים כהן: מצד שני, אני לא מוכן לוותר.

חיים כהן: אני רוצה לפתוח, אני רוצה להחזיר את העובדים שלי כמה שיותר.

חיים כהן: זה מחייב אותי לרזות ב-back.

חיים כהן: לא כולם יחזרו.

חיים כהן: זה ברור.

חיים כהן: מי שחושב שכולם יחזרו טועה.

חיים כהן: זה מחייב אותי לרזות מאחורה, אבל עדיין לנסות לתת את אותה חוויית שירות ואוכל מקדימה שהייתה קודם.

חיים כהן: זו אחריות שלנו.

חיים כהן: אז אם אתה שואל אותי על פתרון – יש המון פתרונות שצפים.

חיים כהן: ראש הממשלה שמע את ירון גינדי – תכף הוא יעלה לדבר – את ויזל, אותי, את שי ואת תומר, הוא שמע את כולם, חייבים להתחיל להזיז את זה.

חיים כהן: זה נכון, אתה צודק, אדוני, בכך שאמרת: אם אתם לא יודעים מתי, אז מה הטעם בעצם לתת עכשיו?

חיים כהן: אני רוצה להגיד משהו על ענף המסעדות.

חיים כהן: מסעדה מעסיקה, חוץ מעובדים, עשרות, עשרות עסקים אחרים, קטנים וגדולים, אם זה דייגים, קצבים, אנשי מיזוג אוויר, אנשי קירור, אנשי סאונד וכלים.

חיים כהן: מה שאתם רוצים.

חיים כהן: אנחנו מעגל שסביבו יש הרבה מאוד מעגלים של עסקים והם כולם נפגעו מאתנו.

חיים כהן: הכול נעצר.

חיים כהן: אז קודם כל אנחנו צריכים משהו לתזרים שלנו כי אנחנו הגענו רזים מאוד למשבר הזה בגלל עודף רגולציה.

חיים כהן: אדוני, אתה יודע את זה.

חיים כהן: עודף רגולציה על היטל עובדים זרים, על הפיקדון.

חיים כהן: כל הרגולציה שנעשתה סביב המסעדות, שהיא רגולציה פוליטית לחלוטין – ולא ניכנס לזה – הביאה את האנשים למשבר מאוד-מאוד רזים.

חיים כהן: אז גם פה, אדוני, יש הזדמנות לתקן עודף רגולציה, למרות שאחוזי האבטלה יהיו כאלה גדולים, גם אחרי שיחזרו, שאני מקווה שהרבה אנשים יצטרכו להבין שעבודת כפיים היא לא בזויה, כמו שחינכו אותנו כל השנים.

חיים כהן: אני זוכר שכשסיימתי בית ספר עממי אמרו שמי שיש לו ציונים טובים הולך לעיוני ומי שלא הולך מקצועי.

חיים כהן: זאת הייתה החלוקה.

חיים כהן: אז אני חושב שהאחריות היא הדדית.

חיים כהן: אני חושב שמדינת ישראל היא בראש מעיינינו, כך צריך להסתכל על זה.

חיים כהן: אנחנו לא גנבים, אנחנו אנשים שעובדים קשה מאוד, משלמים המון מיסים ובאהבה גדולה.

חיים כהן: אני חושב שצריך להחזיר עטרה ליושנה.

חיים כהן: צריך להחזיר את העבודה למסעדות, צריך להסתכל גם איך אנחנו מסתכלים כשפותחים את איקאה בצורה כזאת.

חיים כהן: ואני לא רוצה להיכנס אם זה קשרים של ליצמן עם החרדים, זה לא מעניין.

חיים כהן: אני גם לא רוצה להיכנס להדתה של חרדים.

חיים כהן: זה לא נכון וזה לא בסדר.

חיים כהן: זו תקופה שכולם על הקצה ונורא קל עכשיו לגלות עצבים – אני לא אגיד אנטישמיות – אחד כלפי השני.

חיים כהן: אז האחריות היא הדדית, אבל קודם כל, רבותי, תתחילו להזרים כסף.

חיים כהן: יש תוכניות.

חיים כהן: אמרתם – תעשו.

חיים כהן: אתה רוצה לתת לי הלוואה?

חיים כהן: תן ערבות.

חיים כהן: ספרד נותנת 80%.

חיים כהן: ספרד, שהיא מוכת בעיות פוליטיות מכאן ועד הודעה חדשה, מצב כלכלי לא מי יודע מה, יודעת לתת 80%.

עפר שלח: ומוכת קורונה הרבה יותר מאתנו.

חיים כהן: ומוכת קורונה.

חיים כהן: היא יודעת לתת 80%.

חיים כהן: אל תתייחסו אלינו כאל גנבים.

עפר שלח: חיים, אם אנחנו מנסים להוציא מפה – כמובן שאין לנו כוח אקזקוטיבי בידיים – סוג של מודל, אתה אומר שמבחינת

עפר שלח: כם המינימום זה 50% תפוסה?

חיים כהן: כן.

עפר שלח: אתם תדעו למלא – כמו שאמר תומר לפניך – אחר ההנחיות הבריאותיות שנגזרות מכך, בין אם זה חציצה פיזית או כל דבר אחר.

עפר שלח: ומשהו הרבה יותר רובוסטי, הרבה יותר משמעותי, שעוזר לעבור את התקופה הקרובה, גם לפצות על הנזקים מהסגירה, כבר יותר מחודש, ובעצם עוזר לעסקים להתחיל.

עפר שלח: סיכמתי את זה טוב?

חיים כהן: סיכמת את זה טוב.

חיים כהן: אני רק אוסיף עוד משהו לגבי מה שנאמר על הרמדאן.

חיים כהן: אני חושב נגיד על ערביי יפו, אני מוכן, ואם זה יותר, לתת את המסעדה שלי לטבחים ערביים שיידעו לבשל את ארוחת הרמדאן לציבור הערבי.

חיים כהן: אני חושב שזה חשוב.

חיים כהן: אני חושב שבימים האלה נורא צריך לשמור על סולידריות של כל התושבים שגרים פה במדינת ישראל.

עפר שלח: כן.

עפר שלח: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: אני דווקא פונה אליך, היות שאתה גם שף וגם יודע בדיוק את הרגישות של הדברים – בשביל הגילוי הנאות יש לי במשפחה מי שמתעסק בנושא של קייטרינג – האם אתם מספיק ערים בבקשות שלכם לאותם אלה שמפעילים קייטרינגים במשך כל השנה כולה, שהם בבעיה הכי קשה, כי רגילים לקחת מהם רק כמויות גדולות והם נמצאים במצב שגם אירועים קטנים לא יכולים לעשות?

משה אבוטבול: האם גם עליהם אתם מדברים?

משה אבוטבול: האם גם לגביהם אתם פונים?

משה אבוטבול: האם קיבלתם תשובה, אפילו חלקית, בנושא הזה?

משה אבוטבול: גם אם עושים משהו קטן כמו אירוסין, בר מצווה, גם בזה הם חסומים.

משה אבוטבול: נתתם על זה את הדעת, חיים?

חיים כהן: יש פה את עמית קאופמן, הוא בעל קייטרינג מאוד גדול, "טעם וצבע", אני חושב שהוא האיש שיכול לענות, הוא האיש שבאמת העסק שלו נסגר לחלוטין.

חיים כהן: אני חושב שצריך לפנות אליו בזה.

עפר שלח: הוא פה כהתאחדות בעלי האולמות.

עפר שלח: חיים כהן, תודה בשלב הזה.

עפר שלח: אני רוצה לפנות לירון גינדי, שכאמור אנחנו מארחים אותו פה הרבה כראש לשכת יועצי המס.

עפר שלח: במקרה הזה, ירון, כמו ששמענו קודם, אתה גם מעורב במאמצים לגבש איזשהו מודל עבור אגף המסעדנות.

עפר שלח: האם אתה יכול להשכיל אותנו בעניין הזה?

ירון גינדי: בוקר טוב.

ירון גינדי: המודל כשלעצמו הוא מודל מצוין שבנוסחאות שלו יביא לידי ביטוי את כל מה שחיים, תומר ושי ביקשו כאן, אם הוא ימשיך הלאה, אם יהיה בו תקציב.

ירון גינדי: הבעיה הגדולה של המודל היא שהוא בתקציב של סביבות ה-5 מיליארד שקלים, ולכן לקחו את מודל "צוק איתן" והגבילו אותו.

ירון גינדי: אנחנו צריכים להבין שגם מי שהפסיד 80% מהמחזור שלו מקבל 50% מפיצוי "צוק איתן".

ירון גינדי: מי שהפסיד עד 80% מהמחזור שלו הוא ב-35% ביחס ל"צוק איתן".

ירון גינדי: אם ניקח את הנוסחאות האלה וציבור המסעדות ימשיך להיפגע גם במאי-יוני אך הוא עדיין יקבל פיצוי בהתאם לנוסחאות האלה אז זה בסדר, זה יענה לכל מה שהחברים ביקשו כאן.

ירון גינדי: איפה הבעיות העיקריות שלנו במודל?

ירון גינדי: אחד, כמו שאמרתי, המודל הוגבל במדרגות שלו מ"צוק איתן".

ירון גינדי: שניים, מסעדות שהפסידו בשנת 2018 – פתחו בסוף 2017, הפסידו בשנת 2018 – הן בבעיה.

ירון גינדי: הן לא זכאיות לפעימה הראשונה והן לא זכאיות לפעימה השנייה.

ירון גינדי: לפעימה השלישית הן כן זכאיות.

עפר שלח: אגב, ירון, רק כדי להעיר ולמקד את זה בענף – אורך חיים ממוצע של מסעדה, בעיקר באזור המרכז, הוא באזור השנתיים.

עפר שלח: זאת אומרת, זה הרבה מאוד מהעסקים שאנחנו מדברים עליהם, זו לא איזו תופעה שולית.

ירון גינדי: ממש לא שולית.

עפר שלח: הרבה מאוד מהעסקים האלה אכן מפסידים בשנה הראשונה לקיומם.

ירון גינדי: נכון.

ירון גינדי: הבעיה שנוצרה כאן היא ששנת 2018 היא שנת הבסיס לקבלת התחשיב של הפעימה הראשונה והפעימה השנייה.

ירון גינדי: בשנה הזו יש המון מסעדות וגני אירועים שהפסידו ומנגד הם הרוויחו בשנת 2019 ובפעימה הראשונה ובפעימה השנייה הם בחוץ.

ירון גינדי: בפעימה השלישית הם בפנים.

ירון גינדי: אני אתן לך דוגמה: אם מישהו בינואר 20 – כשבכלל לא ידע שהולך להיות פה כמובן משבר הקורונה – השקיע במסעדה 2.5-3 מיליון שקל, הוא לא מקבל אגורה שחוקה, לא בראשונה, לא בשנייה, לא בשלישית ואני לא יודע מה יהיה הלאה.

ירון גינדי: אז יש לנו בעיה עם עסקים שפתחו בסוף 19, עסקים שפתחו בשנת 20 ועסקים שהפסידו ב-18.

עפר שלח: מה הפתרון שלך לעסקים כאלה?

עפר שלח: אנחנו תכף נשמע גם את נציגי האוצר.

עפר שלח: מי כמוך יודע, הם צריכים לעבוד במסות גדולות, בקריטריונים גדולים, הם לא יכולים לעבור עסק-עסק.

ירון גינדי: לא, הם לא צריכים לעבור עסק-עסק.

ירון גינדי: אנחנו ביקשנו דבר פשוט מאוד.

ירון גינדי: אנחנו באנו ואמרנו: עסק שהפסיד בשנת 2018, תנו לנו חודשיים-שלושה, אנחנו נגיש לו את דוח 19 ותהיו מבוססים על דוח 19.

ירון גינדי: גם תחשבו לא רק עסק שהפסיד, אם מסעדה הרוויחה בשנת 2018 סכום נמוך, תנו לה בינתיים לפי הסכום הנמוך, תנו לנו להגיש לאותה מסעדה את 19 ותעשו לנו השלמה.

ירון גינדי: זה מה שאנחנו ביקשנו, כי זה לא רק הפסד, זה גם אם מישהו הרוויח בשנת 2018 סכומים קטנים, למה שלא תתנו לו לפי 2019?

ירון גינדי: הרי שכיר שיצא לאבטלה קיבל לפי חצי השנה האחרונה שלו, למה עצמאי שנפגע מהקורונה לא יקבל לפי חצי השנה האחרונה שלו?

ירון גינדי: אלה הדברים המרכזיים.

ירון גינדי: עכשיו בואו נראה רגע במודל הנוכחי למי הוא באמת עזר.

ירון גינדי: מסעדה עם מחזור של 700,000 שקל, אם היא הפסידה מעל 80% מההכנסות שלה, זאת אומרת, היא כמעט הייתה סגורה ו/או עשתה טייק-אווי ב-15%, קיבלה פה 210,000 שקל.

ירון גינדי: מסעדה עם מחזור של 1.5 מיליון שקל, אם היא ירדה מעל 80% במחזור שלה, קיבלה 400,000 שקל, אבל מסעדה שהפסידה 25%, או אפילו 40% או 50%, קיבלה סכומים נמוכים.

ירון גינדי: המודל הזה פתר במיוחד את הבעיה של הפסדים של 80% ומעלה.

ירון גינדי: כל מי שהפסיד 50%, הפיצוי שלו מתחת לסביר.

ירון גינדי: כל זה למה?

ירון גינדי: כל זה כי התקציב הוא נמוך.

ירון גינדי: המודל מצוין ואנחנו שמחים שהאוצר קיבל את הבקשות שלנו ואת המודל שלנו ושהצלחנו לשכנע את ראש הממשלה שזה המודל, המאבק של כולנו צריך להיות לצקת בתוך המודל הזה תקציבים יותר גבוהים בשביל שהמסעדות, גני האירועים ושאר הציבור ייהנו מפיצוי הולם, כי כל פיצוי מ-50% ומטה הוא מאוד-מאוד בעייתי.

ירון גינדי: עכשיו שואלים פה בעלי המסעדות בצדק: אנחנו נתחיל את מאי, אנחנו לא נהיה בתפוקה מלאה במאי אבל התקציב ייגמר.

ירון גינדי: כל התקציב הוא רק למרס-אפריל.

ירון גינדי: כרגע אין שקל אחד תקציב לפיצוי למאי צפונה.

ירון גינדי: הם מתחילים את המסעדות שלהם בבעיה כי ההוצאות הקבועות שלהם הן הוצאות קבועות, לא יעזור להם כלום.

ירון גינדי: ייגמר להם הסיפור של הפטור על הארנונה, ייגמר להם הסיפור על ההקלות בשכר דירה, יש להם סרוויס מינימום שהם צריכים לשים במסעדה, הם לא יכולים לרדת ב-labor costs שלהם אפילו אם הוא רוצה לתת 50% תפוקה, כי לפעמים כשאני בתפוקה של 50% או בתפוקה של 80% אני באותו סרוויס, אני באותו צוות.

ירון גינדי: אז פה מתחילות הבעיות שלהם קדימה.

ירון גינדי: אני לא יודע מה יהיה הפתרון פה כי כרגע בכלל אין תקציב לזה.

ירון גינדי: מה גם, שיש מסעדות וגני אירועים שהם מעל ה-20 מיליון וכרגע הם באפס.

ירון גינדי: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

ירון גינדי: צודקים פה אנשים שעד לרגע זה כל מה שקיבל המגזר העסקי זה 3,000-4,000 בממוצע ל-25% מהעסקים.

ירון גינדי: אני מקווה מאוד שבינואר יהיה איחוד כבר של הפעימה השנייה ושבסוף מאי כבר יקבלו את הפעימה השלישית, שזה הפיצוי הזה, ואז אנשים כבר יעמדו על הרגליים.

עפר שלח: לפני שאנחנו עוברים לתגובות אנשי האוצר, שי ברמן, שלחת לי איזושהי הערה שאני חושב שחשוב שהיא תיאמר לגבי איזה עסקים עומדים באיזה קריטריונים.

עפר שלח: בבקשה.

שי ברמן: בהמשך לדברים של ירון, צריך להבין אנחנו מדברים פה על פיצוי שמתייחס לחודשים מרס-אפריל.

שי ברמן: במהלך חודש מרס עבדנו חצי חודש.

שי ברמן: כלומר, העסקים שלנו היו פעילים 25% מהתקופה שלגביה אנחנו אמורים לקבל פיצוי.

שי ברמן: לכן הרוב הגורף של המסעדות לא באמת נכלל בקטגוריה של ירידה במחזור של מעל 80%.

שי ברמן: המקדם של 0.5 של ההפסדים – שהוא באמת מקדם שיש בו איזשהו היגיון יותר נכון לעסקים שלנו – לא רלוונטי לרוב העסקים.

שי ברמן: רוב העסקים אצלנו נפגעו בשיעור של בין 60% ל-80% - - -

עפר שלח: אני רוצה להבין, מרס ואפריל מחושבים לכם יחד?

שי ברמן: כן.

עפר שלח: זאת הבעיה כי אחרת זה היה רק על מרס ועל אפריל היה פיצוי יותר גבוה.

שי ברמן: כן, לכן הדברים שירון אומר הם מאוד נכונים.

שי ברמן: צריך להדגיש רק שרוב העסקים אצלנו בענף עומדים בקטגוריה של בין 60% ל-80% ושם המקדם של 0.35 הוא מאוד נמוך והוא לא נותן תשובה אמיתית.

קריאה: נכון מאוד.

עפר שלח: אני רוצה להעלות עכשיו את אנשי האוצר לסבב של תגובות.

עידו סופר: יו"ר הוועדה, כאן עידו סופר, מאגף תקציבים, אני אשמח לפתוח באופן כללי אם אפשר, אתייחס קצת באופן רחב.

עידו סופר: זה בסדר?

עפר שלח: אתם מחליטים אצלכם.

עפר שלח: בבקשה, עידו.

עידו סופר: תודה רבה.

עידו סופר: אני רוצה להתחבר קודם למה שאמר חיים כהן בדבריו, שהמטרה היא מדינת ישראל, המשק הישראלי.

עידו סופר: אנחנו בהחלט מודעים למצב הקשה, והמצב הוא בהחלט קשה, בעיקר בענפים שהפעילות שלהם ירדה בכמות משמעותית.

עידו סופר: חשוב להגיד בפתח הדברים שגם אם יש פער בין הציפייה לתוכנית הכלכלית לבין התוכנית בפועל, זה לא נובע מאטימות, זה לא נובע מאדישות, זה לא נובע מכך שחושבים שמישהו במגזר העסקי הוא גנב, ממש לא.

עידו סופר: המטרה היא משותפת.

עידו סופר: אנחנו לא רואים את עצמנו משני צדי המתרס אלא בהחלט במטרה משותפת.

עידו סופר: אבל זה אירוע מתגלגל, זה אירוע דינאמי, זה אירוע בקנה מידה שלא ראינו כמותו וגם אנחנו צריכים להתנהל מתוך הדבר הזה.

עידו סופר: הביקורת היא חלק חשוב מהשיח, אנחנו מברכים אותך והתפקיד שלנו הוא להקשיב, בין אם אנחנו מסכימים ובין אם לא.

עידו סופר: חשוב לנו לומר שאנחנו מקשיבים לכל מה שנאמר.

עידו סופר: אני רוצה להתייחס רגע לדברים של שי ולדברים של ירון ולעשות קצת סדר, ברשותך, יו"ר הוועדה, לפני שנתקדם.

עידו סופר: לעניין האמירה שלא קיבלנו שקל – התוכנית הכלכלית נחלקת לשניים: אחד, הפחתת ההוצאות של העסק, ושניים, יצירת הכנסות.

עידו סופר: מבחינת הפחתת הוצאות, שי אמר שיש 170,000 עובדים בחל"ת, בואו נניח ואנחנו מדברים על חודש וחצי שהעובדים האלה נמצאים בחל"ת כפול שכר מינימום, מדובר פה בכך שהמדינה נשאה בשכר העובדים בענף המסעדנות בהיקף של כ-1.4 מיליארד שקלים.

עידו סופר: בואו נתחיל בזה.

עידו סופר: גם הפחתת הארנונה במשך שלושה חודשים הפחיתה את ההוצאות בצורה משמעותית לאותם עסקים וגם למסעדות.

עידו סופר: זה אחד בהיבט של עוסקים שהם קטנים.

עידו סופר: גם הייתה להם דחיית מע"מ ודברים אחרים, לזה אני לא ייכנס.

עידו סופר: לגבי יצירת הכנסות – עלו כאן

עידו סופר: שני דברים: אחד, קרן ההלוואות.

עידו סופר: אני רוצה לעשות סדר בסוגיה הזאת.

עידו סופר: 15% ערבות זה מה שניתן על התיק עצמו.

עידו סופר: כלומר, כל ההלוואות שניתנות ביחד על ידי גוף.

עידו סופר: להלוואה בודדת יש 85%.

עידו סופר: אני לא רוצה לומר שיש אינטרס לגורמים מסוימים לבוא ולהציג את ההשפעות האלה אבל - - -

עפר שלח: עידו, הוויכוח הזה היה אצלנו בוועדה.

עפר שלח: בגדול אנחנו מבינים, אבל האם תוכל להתייחס בהקשר הזה לבעיה ספציפית?

עפר שלח: אמרתי בתחילת הדיון שאנחנו מדברים גם על המסעדות וגני האירועים כדוגמה לענפים בסיכון.

עפר שלח: אני רוצה שתתייחס לכך שבנק, בתנאים שאמרתם לו – ואנחנו מבינים את ההבדל בין ה-85% ל-15% – אומר לעצמו: לעסק כזה, שאני לא יודע מאיפה בעתיד הנראה לעין הוא בכלל יוכל לשלם, אני פשוט לא אלווה.

עידו סופר: אני אתייחס לזה.

עידו סופר: אני כן רוצה להגיד לגבי הקרן עצמה – ואתה צודק שיש ענפים שפחות מתאימים לזה – יש הלוואות.

עידו סופר: עשינו בדיקה אתמול האם מסעדות כן קיבלו הלוואות בקרן, אז קיבלו, זה נכון שלא בהיקפים מאוד גדולים.

עידו סופר: אני כן רוצה לומר שיש בקרן הזו 75% אישור.

עידו סופר: אנחנו כנראה נבוא נגדיל אותה אחרי שהיא תמצה את כל ה-8 מיליארד בעת הקרובה.

עידו סופר: אבל ענף המסעדות, וגם ענפים אחרים, ש-50% מהעסקים נסגרים בתוך שנתיים ללא קשר לקורונה, זה נכון שרמת הסיכון שלהם היא גבוהה ואנחנו לוקחים את זה לשני כיוונים: אחד, אנחנו כן בודקים קרן ייעודית לענפים ברמת סיכון יותר גבוהה, ופעם שנייה, אנחנו עכשיו מתחילים להיכנס לאיזושהי בחינה יותר ענפית, ואת זה אנחנו כן נרצה לעשות יחד עם המסעדנים, להבין איך הם רואים את היום שאחרי ולנסות להיערך לזה יחד.

עידו סופר: לגבי המענקים.

עידו סופר: יש שני מענקים – ירון התייחס לזה, אני רוצה רק לעשות סדר לטובת חברי הכנסת – יש את מענק הסיוע לעצמאיים.

עידו סופר: הפעימה הראשונה של המענק הזה הייתה עד סך של 6,000 שקלים והשנייה עד סך של 10,500 שקלים.

עידו סופר: המענק הזה נועד לבוא ולתת איזשהו מענה סוציאלי לעצמאי, לא עבור מימון מרבית הוצאות עסקו אלא על מנת לממן את ההוצאות הנדרשות למשפחה ולמחייה.

עידו סופר: זה פעם אחת.

עידו סופר: הפעימה השנייה תכלול גם שכירים בעלי שליטה, שחלק גדול מהמסעדים הם שכירים בעלי שליטה, ולכן הדבר הזה שייפתח במאי – ומירי תוכל להרחיב – ייתן להם מענה.

עידו סופר: ואגב, שם גם הסדרנו את הסוגיה שמי שהפסיד ב-2018 יהיה לו מענה על בסיס שנת 2019.

עידו סופר: לגבי המענק – המענק לעסק בעצם מדבר בדיוק על מה שחברי הכנסת ציינו, על אותן הוצאות קבועות, כמו שכירות, שמקשות על מסעדות לשמור את הראש מעל המים.

עידו סופר: כאן, אם שי ברמן הציג 15% מהמחזור לחברות שנפגעו מעל 80%, אז מדובר כאן ב-15% מהמחזור עבור שני החודשים, עבור מרס-אפריל.

עידו סופר: אלה סכומים אדירים שיכולים להגיע גם ל-400,000 שקלים.

עידו סופר: חלק גדול מהמודל היה בשיח עם המגזר העסקי וניסינו להביא מודל שבאמת נותן מענה למי שנפגע בצורה משמעותית.

עידו סופר: זה גני האירועים, זה המסעדות וזה בתוכם.

עידו סופר: אז אני חושב שכתוכנית – גם אם יש ביקורת, ואנחנו בהחלט מקשיבים וגם משפרים ומשנים דברים תוך כדי – זה נותן כאן איזושהי פריסה מאוד משמעותית שתיתן גם לענפים האלה את היכולת להתקדם קדימה.

עידו סופר: וזה נכון, זה עד פרק זמן מסוים.

עידו סופר: עכשיו אני אגיד שני דברים מה קדימה מבחינתנו.

עידו סופר: למה אנחנו דוחפים לחזרה לפעילות?

עידו סופר: אני חושב שזה ברור לכולם.

עידו סופר: גם אם למסעדות, אגב, יותר קשה לחזור לפעילות בצורה חלקית, צריך לזכור שבסוף גם יש את הציבור שבא וקונה במסעדות.

עידו סופר: החזרה לפעילות, קבלת השכר וחזרה של הענפים האלה פנימה גם מגדילות את כוח הצריכה של הציבור שיוכל גם לבוא לקנות מזון באותן מסעדות.

עידו סופר: זה פעם אחת.

עידו סופר: לא משנה מה המדינה תעשה, בקנה מידה כזה שום מענק, פיצוי וכל דבר אחר, לא יוכל לתת מענה מלא לעולם.

עידו סופר: לכן החזרה לפעילות במסגרת המגבלות הבריאותיות זה הדבר הכי חשוב שאפשר לעשות כדי שהמסעדות האלה - - -

עפר שלח: האם המודל, כפי שהמסעדנים הציגו לנו אותו פה, של נאמר 50%, עלה למיטב ידיעתך על ידי מנכ"ל משרד האוצר או מישהו אחר, בדיונים שהיו בממשלה על חזרת המשק לחיים רגילים?

עידו סופר: לא הבנתי את השאלה.

עידו סופר: איזה 50%?

עפר שלח: הציגו פה המסעדנים, חיים כהן ואחרים, מודל שמבחינתם הרף המינימלי שמעליו הם מסוגלים להחזיק – והוא כמובן גם עוזר לכם, אפרופו הדברים שאתה אומר, מפני שעסק שמחזיק מעמד צריך פחות לעזור לו – הוא 50% פעילות.

עפר שלח: לצורך העניין כל שולחן שני ולא כל השולחנות.

עפר שלח: האם הדבר הזה עלה למיטב ידיעתך על ידי מנכ"ל משרד האוצר?

עפר שלח: הרי דנים בממשלה כמעט פרטני עסק-עסק.

עפר שלח: שמעתי הבוקר את מנכ"ל משרד הבריאות, דנים אם איקאה כן וזה לא וכן הלאה.

עפר שלח: האם הדבר הזה כפתרון אפשרי להחזרת המסעדות לפעילות עלה למיטב ידיעתך בדיונים הממשלתיים?

עידו סופר: כולם מחפשים את הדרך שבה ניתן יהיה לחזור לפעילות.

עידו סופר: אני אומר גם לגבי המסעדות, בסוף אותו תו סגול נועד לאפשר להם פעילות מסוימת.

עידו סופר: יש כאן שאלה בריאותית לא פשוטה.

עידו סופר: אנחנו עכשיו צוללים פנימה באמת לכל ענף.

עידו סופר: אין שום דיון על עסק עסק.

עידו סופר: לצערנו יש דיון על ענף ענף כי אין כל כך אפשרות לנהל את זה אחרת.

עידו סופר: אנחנו מאוד לא אוהבים את זה, כל ענף הוא בעל ייחודיות משלו.

עידו סופר: אנחנו מסתכלים עכשיו קדימה על כל ענף.

עידו סופר: עד עכשיו התוכנית הכלכלית הייתה יותר לכיוון הוליסטי וכלל משקי ועכשיו אנחנו גם נרצה לצלול לתוך ענפים, מתוך ההבנה שיש ענפים שימשיכו בפעילות חלקית ומשך זמן יותר ארוך מענפים אחרים ושם אנחנו גם נדון לגבי מודלים כאלה ואחרים עם מסעדות.

עידו סופר: אנחנו גם צריכים להבין מהם איך הם רואים את היום שאחרי.

עידו סופר: יש כאן שונות מאוד גדולה.

עידו סופר: לא כל המסעדות הן מקשה אחת.

עפר שלח: הנה, הם אמרו לך, ואתה אומר לי עכשיו שלמיטב ידיעתך הדבר הזה לא עלה.

עפר שלח: אנחנו מדברים על ענף שמעסיק 250,000 איש.

עידו סופר: אני מבקש רק דבר אחד – אני מבקש שלא תשים לי בבקשה דברים בפה.

עידו סופר: אם אתה רוצה לשאול את מנכ"ל משרד האוצר – תשאל את מנכ"ל משרד האוצר.

עידו סופר: אני לא הייתי בישיבות הממשלה.

עפר שלח: אני שואל אותך על מיטב ידיעתך.

עפר שלח: גם "לא" זו תשובה.

עפר שלח: זה בסדר גמור.

עפר שלח: עידו, אף אחד לא תוקף אותך אישית, אותך ואת חבריך שנמצאים פה, הנציגים שמשרד האוצר שלח לדיון הזה.

עפר שלח: אנחנו מתייחסים אליכם, א', בכבוד האישי, וב', כנציגי האוצר.

עפר שלח: אני שואל האם לידיעתך זה עלה או לא.

עפר שלח: גם "לא" זו תשובה.

עידו סופר: אז אני אומר שוב, לא הייתי בדיונים האלה ולכן אם הוועדה רוצה שאחזור אליה עם תשובה מושכלת, אלך ואבדוק ואחזור עם תשובה מושכלת.

עידו סופר: אני חושב שזו התשובה האחראית.

עפר שלח: אני מקבל.

עפר שלח: אנא, אם אפשר, ב-50 דקות שנשארו לנו לדיון הזה, אם אתה יכול להשיג לנו תשובה על זה אני אשמח.

עפר שלח: אני רוצה בינתיים לעבור למירי סביון, משנה למנהל רשות המסים.

עפר שלח: עלו פה סוגיות שונות שנוגעות לפעולתה של רשות המסים, למשל כל עניין המחזור, איך מחשבים, בעיקר לעסקים כאלה שכאמור מחזור החיים של רבים מהם הוא די קצר ולפחות בשלב הראשון הרבה מהם גם מפסידים.

עפר שלח: איך אתם מסתכלים על עסקים כאלה במסגרת מנגנון הפיצוי שלכם לעכשיו ולחודשים הבאים?

מירי סביון: כמו שנאמר פה – אני אחדד – המענק השלישי הוא מענק שמיועד לתת כיסוי להוצאות שאי אפשר לחסוך אותן, המענק הזה לא תלוי בהפסדים וההכנסה החייבת אלא הוא מושתת כולו על העסקאות והתשומות של העסקים.

מירי סביון: לכן גם עסקים מפסידים יכולים לקבל את המענק הזה בהנחה שהם עומדים בקריטריונים.

מירי סביון: לגבי המענק הראשון והמענק השני, הם מענקים שמבוססים על הכנסה חייבת.

מירי סביון: זאת אומרת שמי שהפסיד באמת אין לו הכנסה חייבת שעליה אפשר לחשב את המענק.

מירי סביון: מה שנקבע כרגע במענק השני הוא שאותם עסקים שהם חדשים ונפתחו בשנת 18, אם שנת 18 הייתה הפסדית – שזה דבר שיכול לקרות לעסק חדש שאמור להיות רווחי אבל בשנה הראשונה הוא מפסיד – אנחנו נותנים את האפשרות לחשב את המענק על בסיס 19.

עפר שלח: שלטובת זה עד מתי הם צריכים להגיש לכם את הדוח על 19?

מירי סביון: נתנו להם אפשרות להגיש אותו עד יולי.

עפר שלח: ועד אז?

מירי סביון: אם הם יגישו קודם הם יקבלו קודם.

מירי סביון: אין בעיה.

מירי סביון: הם יכולים להקדים את הגשת 19.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל זה לא משהו שתלוי בהם, את יודעת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה רואה חשבון, זה אנשים אחרים שעושים את הדבר הזה.

מירי סביון: אני אומרת שוב, אנחנו ערוכים לשלם להם את המענק ברגע שהם יגישו את דוח 19.

מירי סביון: הם יכולים להגיש כבר.

מירי סביון: מכיוון שהגבלנו בלוחות זמנים את כל הדרישות למענקים אז ביקשנו שגם יגישו את הדוח הזה במועד שייכלל באפשרות לשלם את המענק הזה.

עפר שלח: הבנתי.

עפר שלח: אני רוצה לפתוח גם לנושא האולמות וגני האירועים, יש לך עוד הערה לפני שאנחנו עוברים לשם, מירי?

מירי סביון: הנוסחאות הן כלליות לכל הענפים.

מירי סביון: מהבדיקות והסימולציות שאנחנו עשינו, אולמות האירועים, מכיוון שמחזורי הפעילות שלהם בסך הכול גדולים, לפעמים יותר משל מסעדות, אז צריך לקחת בחשבון שאם לדוגמה יש אולם אירועים שהמחזור שלו הוא בסדר-גודל של מיליון שקל לחודש, שזה אומר שני מיליון לחודשיים, הוא יכול להגיע לפיצוי גם של 300,000 שקל, שזה פיצוי מאוד-מאוד משמעותי.

עפר שלח: אני מבין למשל שעסקים גדולים – שזה יכול להיות לצורך העניין גם כמה מסעדות או כמה אולמות אירועים שהם תחת ח"פ אחד שעוברים 20 מיליון שקל – לאלה בכלל יש בעיה עם הפיצוי, זה נכון?

מירי סביון: כרגע עסקים או עוסקים שסך המחזורים שלהם הוא מעל 20 מיליון שקל מחוץ למנגנון הזה, זה נכון.

מירי סביון: צריך לזכור שיש לנו כאן תקציב של 5.2 מיליארד למענק השלישי וצריך לחלק אותו בצורה הכי טובה לפי סוגי העסקים.

מירי סביון: לכן הממשלה החליטה להתמקד במגזר של העסקים הקטנים והבינוניים.

מירי סביון: כרגע יש חשיבה באמת מה עושים הלאה עם העסקים שלא נכללו בתוך המעגלים האלה, כשצריך לזכור שאנחנו כל הזמן נעים כאן בתקציבים מוגבלים ומחפשים את הדרך לתת לעסקים שנפגעו במידה הכי קשה את המענקים הראשונים כדי לאפשר להם להישאר עם הראש מעל המים.

עפר שלח: מירי, זה קצת דומה לוויכוח שיש בתחום של הקמעונאות על עניין הרשתות מול העסקים הבודדים.

עפר שלח: זה שעסק הוא גדול ומעסיק הרבה עובדים תחת ח"פ אחד לא עושה בהכרח את הבעיה שלו יותר קטנה או אפילו שהיא פוגעת בפחות אנשים.

עפר שלח: אתם מתייחסים אליו כעסק גדול ולא עסק קטן ולכאורה בעל יותר רזרבות אבל בפועל כשהוא נפגע יכול שבסופו של דבר יאבדו את עבודתם יותר אנשים מאשר בצבר של עסקים קטנים.

מירי סביון: האמירות האלה הן לגמרי נכונות במובן שגם עסקים גדולים נפגעו במידה קשה.

מירי סביון: אני מסבירה שוב שכרגע אנחנו נמצאים בתוך איזושהי החלטה תקציבית.

מירי סביון: כאשר אנחנו לוקחים מענק שמחושב על סמך מחזורי פעילות זו שאלה לאן ממקדים את המענק הזה.

מירי סביון: אם היינו מכלילים את כל העסקים, גם את בעלי המחזורים הגדולים, היינו נמצאים בסיטואציה שכנראה עיקר המענק היה מגיע לעסקים המאוד גדולים והעסקים הקטנים כמעט לא היו זוכים למענק, מכיוון שהמענק הוא פרופורציוני להיקף הפעילות בסופו של דבר.

מירי סביון: לכן כרגע היה צריך לקבל החלטה לאן ממקדים את המענקים.

מירי סביון: החשיבה הייתה שבעיתוי הזה, כשזה התקציב שיש לנו עבורו, זו העלות שאנחנו יכולים לחלק, נכון יותר לחלק אותו לעסקים קטנים ובינוניים בשלב הזה, כאשר, כמו שעידו אמר, אנחנו לא סיימנו את העבודה.

מירי סביון: כבר בימים אלה בעצם מתקיימת חשיבה איך צריך ונכון לעזור ולסייע לעסקים שלא נכללו בכל הקבוצות שנתנו עד עכשיו, איך נכון לסייע להם בצורה הכי טובה, כשכמובן ככל שאנחנו עולים בנפח הפעילות של העסקים, כדי שמענק יהיה משמעותי ובאמת יעזור לחלץ את העסק מהקשיים שבהם הוא נמצא, הסיוע שהוא זקוק לו כדי להשאיר את הראש מעל המים הוא באמת הרבה יותר גדול ומשמעותי מבחינת ההיקף הכספי שלו.

מירי סביון: לכן צריך לראות איך אנחנו יכולים לעשות את זה, איך נכון לבנות את המענק בצורה כך שהוא ייתן את הסיוע למי שבאמת צריך אותו בצורה הכי גדולה ואחרי כן לגייס או להחליט מה העלות שנותנים לדבר הזה.

מירי סביון: אני אומרת שוב, העבודה של הממשלה לא הסתיימה ואנחנו ממש בימים האלה ממשיכים לחשוב איך נכון לסייע גם לעסקים שלא נכללו במעגלי הסיוע עד עכשיו.

מירי סביון: היה חשוב לנו כן לצאת לדרך עם הפעימות האלה כדי להתחיל כבר במהלך חודש מאי לשלם לעסקים הקטנים והבינוניים.

מירי סביון: אני מאמינה שבימים או בשבועות הקרובים הממשלה תודיע על המשך הצעדים.

מירי סביון: ברור לכולנו שהדברים לא הסתיימו.

עפר שלח: מיקי חיימוביץ, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה לשאול גם אותך וגם את ירון: עלה בצורה די ברורה מטעם המסעדנים הנושא של מענקים על החזרת כוח אדם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כרגע, ככל שאני מבינה, זה לא נכלל בתוכנית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם יש מחשבות לגבי זה?

מירי סביון: כמו שאמרתי, כרגע נבחנים מספר כיוונים, גם לגבי עסקים יותר גדולים, גם איך להתייחס לנושא של החזרת עובדים או עסקים שמלכתחילה לא הוציאו את העובדים לחל"ת והחליטו לשאת בעלויות שלהם גם אם הם עובדים בפעילות חלקית ולא להעביר אותם לאחריות מדינה.

מירי סביון: כל הנושאים האלה כרגע נבחנים ונשקלים וברגע שהדברים יהיו מגובשים אני מניחה שהממשלה תודיע אותם כפי שהיא מודיעה.

מירי סביון: אבל כל הדברים כרגע נמצאים על השולחן.

מירי סביון: ברור לכולנו שיש עוד עסקים שנפגעו ועדיין לא מקבלים סיוע וגם ברור לכולנו שאחת המשימות החשובות של הממשלה היא לדאוג להחזיר כמה שיותר עובדים למעגל התעסוקה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': פה זה צעד באמת נדרש וכבר חודשיים אתם מדברים על זה.

ירון גינדי: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', בנוסחה במודל הקיים, אם המסעדות יחזירו עובדים לעבודה – ויגדילו את התקציב של המודל והן ימשיכו לקבל כסף גם במאי וגם ביוני – אז הן יפוצו על אותם עובדים כי בנוסחה הוצאת אנשים לחל"ת מקטין לך את המענק שאתה מקבל.

ירון גינדי: ברגע שהם יחזירו אנשים מחל"ת, יתחילו להעסיק אותם אבל ימשיכו לקבל גם במאי-יוני בהתאם לאותן נוסחאות, הן יפוצו על זה וזה יעודד אותן להחזיר אנשים.

ירון גינדי: כל מה שאנחנו אומרים זה רק דבר אחד – רק צריך לשים לזה תקציב.

ירון גינדי: גם לגב' מירי סביון, תנו לה תקציב, היא תפצה את מי שאתם רוצים.

ירון גינדי: אבל אין לה תקציב אז אין לה את מי לפצות.

ירון גינדי: צריך להגדיל את התקציב בצורה משמעותית.

ירון גינדי: אני רוצה להעלות עוד נקודה אחת.

ירון גינדי: ברגע שאנחנו לא מפצים את העסקים של ה-20 מיליון שקל, הם פוגעים בעסקים שמתחת ל-20 מיליון שקל.

ירון גינדי: כל עסק כזה מעל 20 מיליון שקל, יש סביבו לפחות 30, 40, 50 – אם לא יותר, לפעמים גם 200 עסקים – שסמוכים על שולחנו, וברגע שהוא לא יכול לשלם להם אז מתחיל דומינו שבסוף מגיע עד הקצה-קצה, של הילד שייקנו לו סנדוויץ' לבית ספר.

ירון גינדי: הדומינו מתחיל מלמעלה עד אחרון האזרחים ואת זה אנחנו תמיד צריכים לזכור.

עפר שלח: יהיה לנו עוד סבב עם אנשי האוצר.

עפר שלח: אני רוצה לעבור לעמית קאופמן, הנהלת התאחדות האולמות וגני האירועים.

עפר שלח: אם תוכל להתייחס בהמשך להערה הקודמת של ח"כ אבוטבול גם לסוגיית הקייטרינג.

עמית קאופמן: בוקר טוב ליושב-ראש, לחברי הכנסת, אני מבקש לשמוע גם את ניר שפר מההתאחדות כדי שיוכל לדבר גם על הפן הכלכלי והמשפטי.

עמית קאופמן: אני אדבר בשתי שניות קצת על עצמי.

עמית קאופמן: אני נשוי, אב לשלושה, בוגר חט' צנחנים בסדיר ובמילואים, בן לניצולי שואה שלימדו אותי שני דברים: אהבת הארץ ועבודה קשה.

עמית קאופמן: התחושה היום היא של בגידה.

עמית קאופמן: לא פחות מזה.

עמית קאופמן: בגידה של המדינה בנו, העצמאיים.

עמית קאופמן: ולבגידה הזו יהיה מחיר כבד.

עמית קאופמן: יהיה לה מחיר כבד באנרכיה.

עמית קאופמן: המל"ל מדבר היום על הנושא של מרי אזרחי, זה טוב מאוד כי זאת התחושה שלנו.

עמית קאופמן: התחושה שלנו היא שהפתיעו אותנו.

עמית קאופמן: אני מדבר בשם התאחדות בעלי האולמות, שזה 700 אולמות וגני אירועים, עם מעל 100 עובדים, עם עשרות-אלפי עובדים במעגל השני.

עמית קאופמן: אני יכול להעיד על עצמי שאני מעסיק בשתי חברות קייטרינג שבבעלותי לשני מתחמי אירועים מעל 600 עובדים בצורה ישירה.

עמית קאופמן: כשהוצאתי אותם לחל"ת נחנקתי.

עמית קאופמן: פשוט התחלתי לבכות.

עמית קאופמן: זה לא קרה לי ב-25 השנים שאני מעסיק עובדים.

עמית קאופמן: אני תמיד עומד מולם בגב זקוף.

עמית קאופמן: העובדים חשבו שאני נחנק בגלל שאני דואג למפעל החיים שלי.

עמית קאופמן: זה לא זה.

עמית קאופמן: אני פשוט הסתכלתי להם בעיניים וראיתי חרדה, חרדה לקיום שלהם.

עמית קאופמן: השקט שהיה באולם כשדיברתי פשוט החריד אותי.

עמית קאופמן: אין לנו תשובות.

עמית קאופמן: אנחנו חודשיים בתוך הדממה מלאה בלי תשובות.

עמית קאופמן: אפס אופק ואפס פתרונות.

עמית קאופמן: הדבר הזה הוא בושה.

עמית קאופמן: אנחנו רגילים לערבות הדדית במדינה הזו – איפה הערבות ההדדית?

עמית קאופמן: אנחנו נמצאים בחזית אחת מול המדינה.

עמית קאופמן: אגב, אין רגולטור במדינה שלא היה בחזית מולנו בשנים האחרונות.

עמית קאופמן: כל רגולטור שנמצא במדינה, כל אחד, היה בתוך הכיס שלנו והרגיש כמו בעל הבית.

עמית קאופמן: הדבר השני זה הזוגות.

עמית קאופמן: הזוגות זה בלון החמצן שלנו.

עמית קאופמן: אין לנו חזית אתם.

עמית קאופמן: הם הלקוחות שלנו.

עמית קאופמן: אנחנו נמצאים היום במצב בלתי אפשרי אתם כי הממשלה לא נותנת תשובות – אז מה אנחנו צריכים להגיד להם?

עמית קאופמן: במקום שתגיע הממשלה ותיתן תשובה בהירה, מחזירים את זה אלינו.

עמית קאופמן: אנחנו רגילים לזה, רגילים שאנחנו צריכים לפתור את כל הבעיות בעולם.

עמית קאופמן: להפקרה הזו יהיה מחיר כבד.

עמית קאופמן: אני מציע להעלות על השולחן גם את המילה חדלות פירעון, כי בחדלות פירעון הזוגות בוודאי לא יראו כסף, כי קודם יש עובדים, אחרי זה רשויות, אחרי זה בנקים, אחרונים-אחרונים בתור יהיו הזוגות.

עמית קאופמן: ענף האירועים הוא מלא בהוצאות קבועות.

עמית קאופמן: כשמדברים על 400,000 שקל, יש להבין שאולם אירועים ממוצע משלם 200,000-250,000 שקל שכירות לחודש.

עמית קאופמן: זה ענף של נדל"ן.

עמית קאופמן: זה שזה נראה שמגישים בסוף אנטרקוט או שניצל, זה החלק הקטן.

עמית קאופמן: אנחנו רוצים לשמוע מהממשלה דבר אחד: פיצוי, כי אנחנו ענף ייחודי עם אפס הכנסות.

עמית קאופמן: אין טייק-אווי, אין חתונות וירטואליות.

עמית קאופמן: אנחנו חייבים לדבר על פיצוי.

עמית קאופמן: כי גם כשהענף הזה יחזור לעבודה, כדי שהזוגות יתחילו להירשם לאירועים העתידיים, ההנעה של זה תהיה איטית.

עמית קאופמן: רובנו עסקים של מעל 20 מיליון שקל, אנחנו עם אפס פתרונות.

עמית קאופמן: אפס פתרונות.

עפר שלח: עמית, בהמשך לשיח הקודם עם המסעדנים, האם לכם, בתנאים המיוחדים שאתה מציג – שהם באמת בהרבה מובנים יותר חמורים משל המסעדנים – יש מודל איך מחזירים את הענף?

עמית קאופמן: אין לנו כרגע שום מודל מכיוון שאין לנו שום אופק.

עמית קאופמן: אף אחד לא מדבר אתנו.

עמית קאופמן: אתה לא יודע האם זה יקרה בינואר שנה הבאה, האם זה יקרה באוגוסט שנה הבאה, האם זה יקרה בקיץ של שנה הבאה.

עמית קאופמן: אגב, באופן היסטורי ענף האירועים מפסיד בחורף, הוא מרוויח בעונות הקיץ.

עמית קאופמן: כלומר אנחנו הגענו למשבר הזה מאוד-מאוד רזים.

עמית קאופמן: זה ענף שיש בו אלפים רבים של עובדים, עשרות-אלפים כמעט, 100,000 עובדים, והוא מגלגל 12 מיליארד שקל.

עמית קאופמן: אני אבקש שניר יעלה פה - - -

משה אבוטבול: תוכל להתייחס לקייטרינג שביקשו ממך?

עמית קאופמן: כרגע אין לנו פתרונות כי בעצם אין אמירה ברורה.

עמית קאופמן: ל-19 אורחים אי אפשר לעשות אירוע.

עמית קאופמן: כדי להוציא אירוע ל-19 אורחים צריך בערך 15 עובדים.

עמית קאופמן: אין באמת פתרונות.

עמית קאופמן: באירוע של 100 איש, שבדרך כלל הוא מאוד לא כלכלי, יש בערך 25% עובדים סביבו.

עמית קאופמן: כלומר, אין מודל כלכלי שמחזיק אירועים קטנים כי ההוצאות הקבועות באולם אירועים, גם אם הקייטרינג מגיע, הן עצומות.

עמית קאופמן: מחיר המנה, אם הוא היה בממוצע 300 שקל, הוא יצטרך להיות 1,000 שקל כי רוב ההוצאה היא הוצאה קבועה.

עפר שלח: ניר שפר, בבקשה.

ניר שפר: שלום.

ניר שפר: תודה על ההזמנה.

ניר שפר: אנחנו שמחים שמתחילים להתייחס אלינו כי ענף האירועים הוא ענף ייחודי.

ירון גינדי: ניר, אתה יכול לתת לנו מושג על גודל הענף?

ירון גינדי: על כמה עובדים אנחנו מדברים?

ניר שפר: אנחנו מדברים על מחזור בסדר-גודל של 12 מיליארד שקלים, סדר-גודל של 100,000 מועסקים, ואני כרגע לא מכניס מעגלים שניים, כי גם מגדל הפרחים שמגדל למעצבת את הפרחים, גם הוא קשור בנו והמעגלים הם מאוד גדולים.

ניר שפר: קחו לדוגמה את כל הזמרים למיניהם, אתם יודעים שעיקר העבודה שלהם הוא באולמות האירועים.

ניר שפר: אני יכול להחזיק אתכם פה עוד הרבה זמן עם המעגלים שאנחנו קשורים בהם.

ניר שפר: אנחנו סדר-גודל של 750 אולמות.

ניר שפר: עד כמה שאנחנו מבינים את הסיטואציה – ושמענו את חברינו המסעדנים, שיש להם אופק, כרגע מדברים על 50% ואולי לחזור במאי או לא לחזור במאי – אנחנו בערפל מוחלט.

ניר שפר: אף אחד לא מדבר אתנו על איזשהו אופק, מתי חוזרים.

ניר שפר: אף אחד, חוץ מפגישה שהייתה לנו עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ששמע אותנו ואמר לנו שהתשובות כרגע הן תשובות רוחביות ולא ענפיות, לא מתייחס לנושא של הפיצויים.

ניר שפר: בסך הכול, כמו שעמית אמר, כשאולם סגור יש לו הוצאות קבועות מאוד-מאוד גדולות שממשיכות לרוץ, ואם לא תהיה פה הצלה מידית – עשינו איזשהו חישוב ראשוני שמדבר על סדר-גודל של 100 מיליון שקל לחודש לענף האירועים, לאולמות – אנחנו נמצא את עצמנו בסיטואציה שאתם פשוט סוגרים את תעשיית השמחות של מדינת ישראל.

ניר שפר: אין לי שום תיאור אחר להסביר פה את הדברים.

עפר שלח: אני חוזר שוב לשאלה ששאלתי את עמית ואני שואל אותך: האם יש איזושהי תוכנית?

עפר שלח: ברור, המצוקה ברורה מאוד וגם התנאים המיוחדים הובהרו לנו יפה.

עפר שלח: האם גם בתנאים האלה לכם יש איזשהו מודל, ולו חלקי, ולו למקומות פתוחים ולא למקומות סגורים, אני לא יודע, איזשהו מודל?

עפר שלח: אתה אומר שלא מדברים אתכם וזה חמור לכשעצמו, אבל אם ידברו אתכם יש איזשהו מודל תוכלו לשים אותו על השולחן?

ניר שפר: אנחנו הקמנו צוות שמטפל במשבר, צוות של ההתאחדות ועלו מספר מודלים.

ניר שפר: אין פה מודל אחד כי אתם צריכים להבין שהענף הזה מורכב מהמון עסקים שהם שונים מאוד אחד מהשני.

ניר שפר: עלו כל מיני אופציות, כמו שאמרת, לארח אולי חלק מהאורחים בחוץ וחלק מהאורחים בפנים, לעשות אזור של צעירים ואזור של מבוגרים.

ניר שפר: יש פה המון דברים ואנחנו צריכים לנהל את זה עם משרד הבריאות, שנעלה בפניו את כל ההצעות והוא ייתן קווי מתאר איך אנחנו מתמודדים עם הסיפור הזה.

ניר שפר: זה שנעלה רעיונות מאוד יפים ונהיה מאוד יצירתיים זה מאוד נחמד, אבל כל עוד אין מול מי לדבר ומול מי ללבן – ואנחנו עובדים כרגע מול קיר – אז כל הדברים לא רלוונטיים.

עפר שלח: יש לזה עוד צד והוא כמובן הצד של הלקוחות, של הזוגות וכל מי שהזמין – וזו כמות גדולה מאוד של אנשים כי כמו שנאמר פה קודם, זה נפל לנו בדיוק על חודשי האביב וגם לתוך הקיץ, שהם החודשים הגדולים של הענף הזה.

עפר שלח: תמר הומינר, בבקשה.

תמר הומינר: קודם כל, תודה רבה על האופציה להשמיע את הצד שלנו.

תמר הומינר: אנחנו יודעים שזה לא ברור מאליו.

תמר הומינר: אני אציג רגע את עצמי: קוראים לי תמר הומינר, אני במקור מהצפון, אני מתחתנת עוד חודשיים וחצי ושינינו מחתונה של 400 מוזמנים באולם לחתונה אצל ההורים שלי בבית.

תמר הומינר: בן הזוג שלי הוא חייל בשירות סדיר שנמצא כרגע בעוצר יציאות וכרגע אנחנו הולכים להפסיד 30,000 שקל.

תמר הומינר: אני יודעת שזה כלום לעומת המספרים שאמרו פה אבל לזוג צעיר, במיוחד כשאחד מאתנו הוא חייל ויש הרבה סטודנטים ואנשים שנמצאים במצב של חוסר ודאות, זה הרבה כסף.

תמר הומינר: חשוב להגיד.

עפר שלח: ה-30,000 שקל זו מקדמה ששילמתם?

תמר הומינר: זו מקדמה ששילמנו והאולם שלנו לא יודע להגיד לנו אם יהיה או לא יהיה, מה יהיה המצב.

תמר הומינר: אני באה מבית דתי, אני מאמינה שלא דוחים חתונות, בעיקר כשאנחנו מחכים כבר הרבה זמן לחתונה.

תמר הומינר: אנחנו התעכבנו עם החתונה כדי להתחתן באביב, כדי שבן הזוג שלי יסיים מסלול בצבא.

תמר הומינר: אנחנו מתכננים את האירוע הרבה זמן כדי לשמוח בו באמת.

תמר הומינר: כמונו יש הרבה מאוד זוגות שנמצאים במצב של חוסר ודאות, שנמצאים כבני ערובה של בעלי האולמות שלנו.

תמר הומינר: לא נותנים לנו תשובות.

תמר הומינר: מבקשים מזוגות לשלם דמי ביטול על חתונה שהתבטלה בגלל הקורונה, שזה מצב אבסורדי.

תמר הומינר: זה יכול להגיע למאות-אלפי שקלים ובשביל זוג צעיר זה סכום שהוא לא יכול לעמוד בו.

עפר שלח: מה אומר לכם בעלי האולם אתו דיברתם?

תמר הומינר: חשוב להגיד שלכל זוג יש חוזה שונה ולכן זה מצב שהוא מאוד מורכב.

תמר הומינר: אני יודעת להגיד עלינו שהאולם שלנו לא מאפשר לנו לבטל והם רק מציעים לנו אופציה לדחות.

תמר הומינר: אנחנו לא רוצים לדחות.

תמר הומינר: אנחנו רוצים להתחתן ולחגוג את האהבה שלנו כי אנחנו מבינים שזה הדבר החשוב.

תמר הומינר: חשוב לי לחזק את עמית ואת ניר ולהגיד שאנחנו לא במאבק מול בעלי האולמות.

תמר הומינר: אין לנו שום מטרה שאנשים יפשטו את הרגל, אבל לשמוע שאנחנו בתחתית שרשרת המזון מבחינת החזרי הכספים זה קצת צורם וחורה לי כי בסוף האירועים הם למען הזוגות.

עפר שלח: לא, מה שנאמר – בשביל לדייק – זה שאם הם יפשטו רגל, אם הם יהיו בחדלות פירעון, על פי חוק אתם תהיו - - -

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדיוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו לא אמירה ערכית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את צריכה להבין את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא שאתם בתחתית שרשרת המזון כי כך הם חושבים עליכם, זה מה שהחוק מחייב אותם.

תמר הומינר: תודה על הדיוק.

תמר הומינר: אני אדייק את עצמי ואגיד שהרבה זוגות נמצאים במצב מאוד-מאוד מורכב מחודש מרס.

תמר הומינר: אנחנו חיכינו עד פסח, אמרנו: אולי, בעזרת-השם, הדברים יתבהרו, הכול יסתדר ונוכל להתחתן כמו שצריך.

תמר הומינר: כרגע אנחנו מתכננים חתונה שתהיה שמחה לנו, עם המשפחה המצומצמת.

תמר הומינר: אנחנו באנו עם ארבע הצעות בסיסיות שנשמח להציג לוועדה בנוגע למה שנכון לזוגות.

תמר הומינר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.

תמר הומינר: הזוגות התרכזו יחד לטובת הדבר.

תמר הומינר: הדבר הראשון הוא לתת את האופציה לבטל את האירוע בלי תשלום קנס והחזרת המקדמות.

תמר הומינר: כמובן שצריך למצוא לזה דרך ופתרון אבל זו ההצעה הראשונה שלנו.

תמר הומינר: הדבר השני הוא דחיית האירוע והתאמת החוזה.

תמר הומינר: אם עכשיו אני דוחה את האירוע שלי מהקיץ לחורף, מחירי השוק משתנים, הצרכים משתנים, אני אצמצם את החתונה, אני אשאיר את המספר, כל זוג ומה שנכון לו.

תמר הומינר: הדבר השלישי, שהוא מאוד מתחבר למה ששי ברמן אמר בנוגע למסעדות, הוא זמן התראה סביר מראש, שזה בעיניי הדבר הכי חשוב.

תמר הומינר: אם היום מודיעים שמותר לקיים את האירועים, מזל טוב, איזה כיף, זה לא יהיה הגיוני לבוא לזוג שאמור להתחתן עוד יומיים ולהגיד לו: אתה חייב לקיים את החתונה באולם.

תמר הומינר: זה מצב שהוא לא הגיוני.

תמר הומינר: זה לא פייר כלפי הזוגות, לא במצב כלכלי ולא במצב נפשי.

תמר הומינר: אנחנו נמצאים פה במתח נפשי מאוד-מאוד גדול.

תמר הומינר: אנחנו ממליצים על תקופה – התייעצנו עם ספקים – של שישה שבועות.

תמר הומינר: התייעצנו עם כמה ספקים וכולם המליצו על כך כטווח הגיוני.

תמר הומינר: כמובן שאם הדבר הזה יהיה אפשרי אנחנו סומכים על הוועדה שתדע לתת לזה זמן נכון.

תמר הומינר: דבר אחרון הוא לא לחייב את הזוגות להתחתן אם יש הגבלת התקהלות על פי משרד הבריאות.

תמר הומינר: אם יש פער ענק בין החוזה שחתמנו, שאתה מתחייב על מינימום של מוזמנים, לבין הגבלת ההתקהלות, אז שיהיה איזשהו דו-שיח.

תמר הומינר: הדבר הכי חשוב בעיניי הוא שצריכה להיות פה הסכמה פה אחד בין הזוגות ובעלי האולמות לכל הסעיפים שאמרנו.

תמר הומינר: אני רק אסכם ואגיד שכולנו נמצאים בערפל, גם החברים בוועדה, גם בעלי האולמות, גם אנחנו וגם הספקים.

תמר הומינר: אנחנו רק מקווים שתהיה לנו תקווה לא להתחיל את החיים שלנו גם במתח נפשי וגם בחובות כלכליים.

תמר הומינר: כמו שאמרו לפניי, אנחנו נשמח לאיזשהו צפי, לדעת שעד ספטמבר אין על מה לדבר, לא פותחים אולמות, או משהו שנוכל להחזיק את המתח הנפשי שלנו בצורה קצת יותר ברורה.

תמר הומינר: אנחנו מאוד-מאוד מעריכים את העובדה שנתנו לנו לבוא ולהשמיע את הקול שלנו.

עפר שלח: תמר, עכשיו אנחנו נשמע תגובה של התאחדות האולמות ואחר כך נעבור לאוצר, רק כמה דברים: אחד, הצגת את הדברים באופן מאוד ברור; ושניים, מניסיונם של חברי הוועדה לגודל האירוע אין שום קשר להצלחת חיי הנישואין.

עפר שלח: שיהיה במזל בכל מקרה.

תמר הומינר: תודה רבה.

תמר הומינר: אני אבקש מעמית קאופמן וניר שפר: אחד, האם אתם יכולים לתת לנו איזשהו מושג על גודל הבעיה הזאת.

תמר הומינר: כמה אירועים, באיזה סדר-גודל כספי, נמצאים היום, וכמה זוגות אולי, אם אתם יודעים את הנתון, נמצאים היום בצנרת בצורה הזו ומה אתם מציעים להם, לפני שניגש לצד של האוצר ונראה אם יש להם פתרון.

ניר שפר: קודם כל, אני רוצה להגיד שאנחנו לאורך כל השנים שירתנו באהבה, עם הרבה שמחה, את הזוגות, ובמצב הכאוטי שאנחנו נמצאים בו יחד אתם – ואני מדגיש את זה, יחד אתם – כואבים את המצב.

ניר שפר: צריך להבין שמדובר בהמון סוגים של אולמות והמון סוגים של חוזים.

ניר שפר: כלומר, אין פה איזה חוזה אחיד ואנחנו מוצאים את עצמנו במצב שאנחנו לא יודעים לתת תשובות לזוגות.

ניר שפר: אנחנו לא יודעים מתי אנחנו חוזרים לעבוד, אנחנו לא יודעים אם הזוג של יוני צריך לקבל תשובה כזו או אחרת.

ניר שפר: אנחנו גם לא יודעים לגבי הפיצויים כי צריך לזכור שתאריך שבוטל הוא תאריך שהיו בגינו הוצאות קבועות מאוד-מאוד גבוהות.

ניר שפר: זה לא שאם לא עשינו את החתונה אז זה לא עלה לנו שקל.

עפר שלח: שאלה של בורות: אתה אומר שיש הרבה סוגי חוזים, האם יש בחוזים האלה, כאיזשהו סוג של סטנדרט, סעיף של כוח עליון והאם יש איזה ביטוח שמכסה את זה?

ניר שפר: אין סוג של סטנדרט ואין לצערי ביטוח שמכסה את הסיפור הזה.

ניר שפר: אנחנו כרגע מתנהלים עם יועץ משפטי, שגם יוכל להעביר לוועדה תגובה מאוד מסודרת כי הוא זה שבודק את הנושא של האחוזים השונים ואת ההתייחסות.

ניר שפר: אבל אנחנו פה בסיטואציה יחד עם הזוגות – אני מדגיש, יחד עם הזוגות – ואנחנו מבינים ללבם.

ניר שפר: שאלת לגבי מספרים, אז אני לא יודע לתת מספרים כי אין לנו דרך לכמת את זה אבל אני יודע מסקר שעשו באחד האתרים שכ-12% מהזוגות לא היו מרוצים מהפתרונות שהם קיבלו מאתנו.

ניר שפר: אתם צריכים להבין שההתייחסות זה עולם ומלואו, זה מורכבויות, זה משפחה שצריכה להגיע מחו"ל, זה הורים מבוגרים.

ניר שפר: תאמינו לי, אנחנו יכולים לכתוב ספר על כל אירוע ואירוע.

ניר שפר: אנחנו מקשיבים ומטפלים.

ניר שפר: אנחנו על זה.

ניר שפר: זה הלב של העסקים שלנו.

עפר שלח: בשלב הזה אני רוצה לשמוע תגובות מאנשי האוצר על ענף שמסתמן אולי כהכי מסובך ובמצב הכי גרוע מכולם, עוד יותר אפילו מהמסעדות, וגם לזוגות עצמם.

עפר שלח: לפני שאתם עונים לנו אני רוצה לקשור את זה לדיון בהצעת חוק שעולה היום במליאה וזה מה שנוגע לענף התעופה ולפיצוי של אנשים שרכשו כרטיסי טיסה והכרטיסים האלה בוטלו, מה שנקרא חוק טיבי – צריך לתת את הקרדיט גם למי שעשה אותו.

משה אבוטבול: כולל נושא פולין?

עפר שלח: מאה אחוז.

עפר שלח: גם לכאלה שהיו להם נסיעות לפולין כמקרה מבחן.

עפר שלח: האם אתם דנים באוצר בפיצוי הצרכני לזה, בהינתן שברור שבעלי האולמות לא יכולים לעמוד בכך?

עפר שלח: הם יכולים אולי להציע תאריך חלופי אבל בוודאי במצבם הנוכחי והנראה לעין הם לא יכולים לפצות את האנשים האלה.

עפר שלח: תבחרו מכם מי יתייחס, אולי חגית שני, סגנית החשכ"ל, או מישהו אחר שרוצה לתת לנו תשובה.

עפר שלח: מירי, אנחנו מקבלים אותך אז נתחיל אתך.

עפר שלח: בבקשה.

מירי סביון: לא, לצערי אני באמת פחות רלוונטית כי רשות המסים כרגע לא מפצה את הציבור הרחב ואת הלקוחות.

מירי סביון: אני יכולה להתייחס לאותם מענקים שרשות המסים מפעילה ומשלמת, קשה לי להתייחס לדברים שהם לא בתוך המגרש שלנו.

עפר שלח: מי באוצר אחראי – למשל היוזמה לתקן את החוק שנוגע לתעופה, שהיא דומה בהקשר הזה – על הצד הצרכני, או על עזרה לעסקים לפצות את הצד הצרכני?

מירי סביון: כרגע אני באמת לא יודעת לענות לך על השאלה הזו.

מירי סביון: אני יכולה להגיע לך שכרגע זה לא נמצא בתוך המגרש שלנו.

מירי סביון: אני פשוט לא רואה כרגע גורמים אחרים מהאוצר שנמצאים בפגישה אז אני מציעה שתעבירו את זה להנהלת האוצר ונראה מי יוכל לענות תשובה טובה.

עפר שלח: עידו, אתה חזרה אתנו.

עפר שלח: בפרינציפ, מי אחראי על זה?

עידו סופר: יו"ר הוועדה, אתה יכול לחזור בבקשה על השאלה?

עידו סופר: חזרתי כרגע.

עפר שלח: עלה פה הנושא של בעלי האולמות, הן מבחינת הקושי העצום שיש בענף הזה, אי-הוודאות העצומה והתלונה שלהם שלא מדברים אתם, שכמובן בזה צריך לטפל, אבל מעבר לזה, זה ענף שבאופן בולט באה פה לידי ביטוי פגיעה בצרכנים מכיוון שהם כבר הזמינו.

עפר שלח: זה דבר שאתה מזמין היום חצי שנה ואפילו שנה מראש.

עפר שלח: מכיוון שהעתיד הוא כל כך לוט בערפל לא ברור גם איך מפצים את הצרכן על הדבר הזה, כי ברור דבר אחד – בעלי האולמות לא יכולים לעשות את זה.

עפר שלח: מי באוצר מטפל בסוגיה הזאת, גם בהקשר הספציפי של ענף האולמות וגם בכלל?

עידו סופר: נתחיל מהנקודה שנאמרה באמצע לעניין זה שלא מדברים עם כל ענף.

עידו סופר: ישנם ענפים ששוחחנו אתם.

עידו סופר: אנחנו צוללים כרגע לניתוח הענפי ולכל ענף.

עידו סופר: אני אשמח לשוחח עם עמית.

עידו סופר: אני מתחייב שאנחנו נקיים את השיח הזה.

עידו סופר: בלי קשר, אגב, לוועדה היינו עושים את זה, אבל הנקודה ברורה.

עפר שלח: מתי?

עידו סופר: מבחינתי, אגב, אנחנו נקיים שיחה ראשונה היום.

עידו סופר: אבל זה לא קשור, אנחנו רוצים לשבת ולשוחח עם כל הענפים ושכל אחד ירגיש שהוא מקבל את המענה וההתייחסות הראויה לו.

עידו סופר: זה אחד מהעקרונות של העבודה שלנו.

עידו סופר: זה נכון שעד כה המיקוד היה רוחבי, עם הפתיחה והפתיחה החלקית ההתייחסות הענפית תקבל ביטוי יותר משמעותי.

עידו סופר: זה פעם אחת.

עידו סופר: לעניין החוזים.

עידו סופר: זו סוגיה מאוד מורכבת.

עידו סופר: יש כרגע צוות שעובד בהובלת משרד המשפטים, יש לנו גם נציג שם, שעוסק בסוגיית השכירות, סוגיית החוזים, וגם ביקש לקבל התייחסויות מהאיגודים השונים איך הם חושבים שהדבר הזה צריך לקבל ביטוי.

עידו סופר: אי אפשר להסתכל, מהיכרותי המועטה עם הנושא הזה, על חוזה אחד כנקודה בודדת כי לכל אחת מההחלטות שיהיו בנושא הזה יש כמובן השלכה על כלל החוזים האחרים במשק.

עידו סופר: הנושא הזה נבחן בראשות ארז קמיניץ, למיטב ידיעתי, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ואני חושב שכדאי שמי שרוצה יוכל להעביר לשם את האינפוטים.

עידו סופר: אני יודע שהם גם מחפשים את ההתייחסות הזו.

עידו סופר: אז אנחנו נוכל להיות בשמחה בקשר לאחר מכן ואוכל גם לחבר אתכם.

עידו סופר: במידת הצורך להעביר את הפרטים לוועדה או איך שתבחרו לעשות את זה.

עידו סופר: זו שאלה שלא ניתן להתייחס אליה כנקודה פרטנית בלבד, היא משליכה על כל עולם החוזים שיש במשק הישראלי.

עפר שלח: יש איזשהו סוג של אירוניה היסטורית שדווקא ארז קמיניץ עוסק בחוק טיבי.

עפר שלח: זה יפה.

עפר שלח: אני רוצה להרחיב את השאלה כי אני מעריך את הכנות בתשובות שלך.

עפר שלח: אם אנחנו לוקחים את ענף האולמות יותר מכול ענף אחר כענף שהוא באמת בסיכון מוגבר ושאין לנו פתרון נראה לעין, ובניגוד למסעדנים, גם בעלי האולמות התקשו להציג לנו אפילו מודל שלהם – מה הפתרון שלכם לדבר הזה?

עפר שלח: מה צורת החשיבה שלכם לדבר הזה, בהינתן גם שבסוף אולמות אירועים, אם אנחנו לוקחים אותם כדוגמה, זה לא מותרות?

עפר שלח: זה אמנם אירוע שלא קורה הרבה בחיים אבל זה לא מותרות.

עפר שלח: אנשים לא באמת יחזרו לחגוג חתונות אצלם בחצר במינימום הוצאה.

עפר שלח: יש סטנדרט מסוים, יש צורת חיים מסוימת שקשורה בעניין הזה.

עפר שלח: זאת אומרת, זה ענף שאנחנו כן רוצים לראות אותו צף מעבר למשבר הזה.

עפר שלח: מה החשיבה שלכם על פתרון לענפים מהסוג הזה?

עידו סופר: אחת – וזו נקודה שאומרים כלפינו לא מעט – היא שאנחנו לא מכירים את הדקויות שיש בעבודת מסעדות, גני אירועים וכו', אז קודם כל זה נכון.

עידו סופר: אנחנו ניכנס לעבודה יחד עם הענפים הפרטניים כדי להכיר טוב יותר את הפרטים.

עידו סופר: אני אגיד בגדול, כמחשבה מסדרת, לכל ענף יש באמת את הייחודיות שלו וגם הדבר נגזר מכך שיש כאן הרבה חוסר ודאות לגבי מהו טווח האירוע שאנחנו מדברים עליו.

עידו סופר: אבל השאלה כאן בסוף היא האם עסק יכול להתקיים בצורה שלדית, למעשה להיכנס לסוג של שנת חורף כדי לעבור את הדבר הזה, או שיש צורך לייצר לו איזושהי אלטרנטיבה תעסוקתית אחרת.

עידו סופר: אלה דברים שנרצה לשבת עם הגופים הרלוונטיים של כל אחד מהענפים, ונרצה לעשות את זה גם בהקדם, כדי להבין איך הם רואים את הדברים, מה הדקויות של כל ענף, להכיר אותו ככל הניתן מבחינתנו.

עידו סופר: זה הדבר הכי כן ואמיתי שאני יכול לומר.

עידו סופר: זה לא פשוט, גם עבורם, גם עבורנו.

עידו סופר: אנחנו מנסים לקחת פה כל ענף ולבחון אותו בצורה פרטנית, זה מעט שאפתני אבל אני חושב שזה מאוד מכבד כל ענף.

עידו סופר: זה הכיוון שלנו לעת הקרובה ונרצה להתחיל עם זה באופן מידי.

עפר שלח: שאלה אחרונה, עידו, לפני שנעבור להתייחסות חברי הכנסת.

עפר שלח: חלק גדול מהמועסקים, גם במסעדות וגם באולמות אירועים, הם בני 25 ומטה.

עפר שלח: יש סוגיה שהצפתי בשיחה פרטית עם מנכ"ל האוצר והיא העובדה שהחל"ת של בני 25 ומטה למעשה מסתיים בשבוע הבא.

עפר שלח: החל"ת שמפצים עליו בדמי אבטלה של הביטוח הלאומי הוא 50 יום, אחרי 50 יום הם לא מפוצים יותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה משהו שאפשר לתקן אותו.

עפר שלח: לכן אני מעלה את השאלה.

עפר שלח: אני יודע שאתם ערים לדבר הזה.

עפר שלח: האם מסתמן איזשהו פתרון לסוגיית החל"ת של בני 25 ומטה, שזה מאות-אלפי אנשים דווקא בענפים האלה?

עפר שלח: למשל, שינוי תקנות החל"ת לגביהם?

עפר שלח: שבועיים וחצי אחר כך יגיעו אלה שהם עד גיל 32, אז זה לפתחנו גם כן.

עידו סופר: אנחנו כמובן מודעים לסוגיה הזו וללוחות הזמנים, הדבר הזה נמצא על שולחננו כרגע ובוחנים את דרך הטיפול ההולמת.

עידו סופר: אני מניח שביומיים-שלושה הקרובים נידרש לזה.

עידו סופר: ככל שיהיה צורך בקיום תיקון אנחנו נעשה אותו.

עידו סופר: זו נקודה שהיא מורכבת מהרבה סיבות.

עידו סופר: אני כן אגיד שהדבר הזה מובן, ידוע לנו ויש חשיבה מאוד אינטנסיבית כרגע מה לעשות עם הדבר הזה.

עפר שלח: תודה רבה.

עפר שלח: ח"כ ג'אבר עסאקלה.

ג'אבר עסאקלה: תחילה רציתי להעלות את הנושא של הזוגות.

ג'אבר עסאקלה: אני שמח שתמר עלתה והציגה את הנושא באופן יפה וברור.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שזה נושא מאוד משמעותי לזוגות צעירים, שבתחילת החיים שלהם מפסידים סכומים גדולים.

ג'אבר עסאקלה: אני לא מאשים פה אף אחד אבל נקלענו למצב שבלתי אפשרי לקבל אותו כמו שהוא.

ג'אבר עסאקלה: הדבר השני שאני רוצה להגיד הוא שיש טיפה שונות, לא הרבה, בין האולמות בחברה הערבית לאולמות בחברה היהודית.

ג'אבר עסאקלה: האולמות בחברה הערבית עובדים מרס עד ספטמבר.

ג'אבר עסאקלה: זהו.

ג'אבר עסאקלה: בחורף אין כלום.

ג'אבר עסאקלה: האולמות סגורים, חוץ מאלה שיש להם גם מסעדה ליד.

ג'אבר עסאקלה: זה אומר שמבחינת בעלי העסקים האלה זה טוטאל לוס.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, יש בעיה רצינית.

ג'אבר עסאקלה: הדבר השלישי שאני רוצה להתייחס אליו, ועפר התחיל בו, הוא שבחברה הערבית רוב העובדים באולמות – אני יכול להגיד 95% מהם – הם צעירים בני 17, 18 ו-19.

ג'אבר עסאקלה: בגיל שהילדים היהודיים בצבא, הילדים הערביים עובדים במקצועות המלצרות, בין השאר, ועכשיו, גם אם מפוטרים, לא מגיע להם לפי תקנות ביטוח הלאומי לא חל"ת, לא דמי אבטלה ולא שום דבר.

ג'אבר עסאקלה: לכן, אם אנחנו הולכים לחשוב על תיקונים לתקנות של הביטוח הלאומי בענייני אבטלה, צריך לקחת בחשבון את הדבר הזה.

ג'אבר עסאקלה: הרבה מהם גם סטודנטים שממשיכים לשלם שכר לימוד, שכר דירה וכו'.

עפר שלח: ח"כ מיקי חיימוביץ', בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שהתמונה שעולה פה היא מורכבת וקשה, במיוחד כשמסתכלים קדימה כי התחזיות לא אופטימיות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה שאני יכולה להגיד בשורה התחתונה זה שאני מצטערת לראות שגם בתחום הזה נראה שבאוצר, בחשב הכללי, הכול מאוד-מאוד איטי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבינה שאתם מתמודדים באמת מול משהו שאף אחד מאתנו, ובטח אתם, לא התמודד, אבל אני מצטערת, התגובה שלכם איטית מידיי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתם חייבים להניע את המערכת הזו הרבה יותר מהר ולתת פתרונות בצורה הרבה יותר שלמה ומקיפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל הזמן אנחנו רק שומעים: אנחנו בדיונים, אנחנו בדיונים, אנחנו בודקים וכו' – די, אנחנו כבר חודשיים בתוך הסיפור הזה, למה אתם מחכים?

עפר שלח: ח"כ משה אבוטבול.

משה אבוטבול: ראשית, אני חושב שהדיון מאוד חשוב ואני רוצה להודות לכל החברים שגילו עניין רב בנושא הזה.

משה אבוטבול: זה באמת מאוד מקשה.

משה אבוטבול: אני בקשר עם המון זוגות צעירים – כמו הכלה שדיברה על החתונה שלה – גם במגזר החרדי זה באמת תופס עניין.

משה אבוטבול: אמנם שם בלית ברירה חלקם התחתנו באירועים מצומצמים של 10 איש, אבל הקו המרכזי אצלנו הוא שחתונה זה אחד מהאירועים שהכי-הכי נוגע לחיי האדם.

משה אבוטבול: אני חושב שהזעקה שלכם, גם לגבי האולמות, גם לגבי המסעדנות – בדגש על אותם עסקים חדשים, הסברתי את זה גם בוועדת הכספים, שעסק קטן שהתחיל, לא ניתן לו עכשיו את מלוא הכתף והוא יישבר, כבר יאבד אמון להקים את עצמו פעם נוספת.

משה אבוטבול: הוא יאבד הכול ונאבד לגמרי את האמון של אלה שהתחילו בעסקים קטנים.

משה אבוטבול: לכן באמת חשוב להדגיש את הכוח שצריכים לתת להם.

משה אבוטבול: זה לא עסק בינוני או גדול שיש לו קצת שומנים משנים עברו, פה זה ממש להיות או לחדול וזה יגרום לריסוק האמון שלו במדינת ישראל ובלצאת לעבודה.

משה אבוטבול: אני מאוד-מאוד מקווה שהדברים שנאמרו פה היום יפלו על אוזניים קשובות, גם באוצר, גם בשאר המקומות, לתת דגש לכל העסקים החדשים והקטנים, וכמובן לאלה שמספקים לנו את שמחת החיים, שזה האולמות והמסעדות.

משה אבוטבול: הרבה אירועים גם נעשים במסעדות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

עפר שלח: תודה לחברי הכנסת.

ניר שפר: עפר, אני מבקש מעידו סופר שיצור אתנו קשר במידי כדי שנוכל להתחיל ליצור דיאלוג לגבי המשבר בענף האירועים.

ניר שפר: זה פשוט לא נתפס איך עד היום לא קיבלנו שום פנייה ממשרד האוצר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה באמת לא נתפס.

ניר שפר: אין אף אחד שמטפל בנו.

ניר שפר: יש את הטלפונים, גם של עמית, גם שלי, בוועדה, הוא יכול ליצור אתנו קשר בסיום הדיון.

ניר שפר: אנחנו מוכנים להגיע בכל שעה, היום, מחר, מתי שהוא יגיד לנו, כדי לשבת ולהתחיל לנסות לפתור את הבעיה.

ניר שפר: הענף שלנו נמצא בסיטואציה הכי קשה שיש, יותר מכול הענפים, אנחנו מבקשים עזרה.

ניר שפר: אני מודה לך שנתת לי לדבר.

עפר שלח: שמענו את הנכונות של עידו סופר בצד השני.

עפר שלח: אם צריך להעביר טלפונים הוועדה תעביר טלפונים.

עפר שלח: זה עדיין בסמכותנו הפרלמנטרית.

עפר שלח: אני רוצה לסכם ולומר שאני חושב שהדיון נגע באמת במה שהתכוונו שהוא יגע, לא רק בשני ענפים שהם באמת בסיכון גדול אלא גם בשלושה דברים שנוגעים לדרכי הטיפול בעניין.

עפר שלח: אנחנו מדברים על שני ענפים שביחד מעסיקים מאות-אלפי אנשים, כולל כמות גדולה של צעירים, שהמחזור שלהם והתרומה שלהם למשק היא בעשרות מיליארדים.

עפר שלח: אנחנו לא מדברים פה על נישה, אנחנו מדברים על משהו מאוד גדול.

עפר שלח: שלוש הנקודות הן: הראשונה עלתה מעניין המסעדנים, ענף שיש לו מודל פחות או יותר מוסכם על נציגיו, שעולה, לפחות לדעתם, בקנה אחד עם רוחן של הנחיות הבריאותיות הקיימות – הרי אין הנחיה פרטנית לכל ענף.

עפר שלח: צריך להתקיים – ואני חושב שנציגי האוצר רק יתמכו בזה – שיח שהוא שיח פוזיטיבי, איך פותחים, באיזה תנאים פותחים, איך מקיימים, איך לוקחים את ה-50% שדיברו עליהם המסעדנים והופכים את זה להנחיות פוזיטיביות, איך עושים אותן כי ברור לכולם שהדרך הכי טובה היא לפתוח כמה שיותר.

עפר שלח: על זה צריך להתקיים שיח והוא צריך להתקיים מהר, כי כל יום – הוועדה אומרת את זה מתחילת דיוניה – שבו מחזירים איזשהו חלק לפעילות, כפוף לכל המגבלות הבריאותיות הנדרשות, זה פיצוי שאחר כך לא יצטרכו לשלם, זו בריאות כלכלית, בריאות נפשית ובריאות חברתית למשק.

עפר שלח: במסעדנים אני חושב שזה הדבר העיקרי.

עפר שלח: לעומת זאת, אנחנו מבינים שיש ענפים – והאולמות זו דוגמה מובהקת – שכרגע לא מסוגלים להציג אפילו מודל של חזרה.

עפר שלח: אי הוודאות גדולה מידיי.

עפר שלח: ידידיי מהאוצר, אלה דורשים מבחינת

עפר שלח: כם אולי איזה סוג של רפרנט ספציפי שעוסק בדברים האלה עם פתרון שלהם.

עפר שלח: לזה לחבר את הנקודה השלישית והיא הנקודה של הצרכן.

עפר שלח: לא יכול להיות בסופו של דבר, בלתי אפשרי, שהפיצוי לצרכן ייפול על אנשים ועסקים שאין להם בכלל דרך לצאת.

עפר שלח: אצל המסעדנים אנחנו שומעים על הפרויקטים של: תקנו ארוחות בהמשך, או איזושהי סדנת בישול, כל מיני פטנטים – ואני אומר "פטנטים" במובן הכי חיובי – שנועדו לאפשר להם לגשר, למרות שגם כשהם מוציאים ואוצ'ר של ארוחה עכשיו הם יצטרכו לממן אותו בהמשך.

עפר שלח: זה לא פתרון שלם.

עפר שלח: אבל בסופו של דבר זה משהו שהוא חיובי לגמרי.

עפר שלח: בעלי האולמות, וזה נוגע גם לאולם כאולם, גם כקייטרינג, גם להוצאות של האולם – שמענו על הוצאות השכירות העצומות שלהם – לא מסוגלים כרגע בטוב שבתנאים להציג ללקוחות שלהם מודל שכולל גם החזר מלא או חלקי של ההוצאות שלהם.

עפר שלח: על הדבר הזה המדינה צריכה לתת את דעתה.

עפר שלח: אי אפשר להפיל את זה על האנשים האלה במצב שלהם.

עפר שלח: לכן, הן פתרון להציף ענף שהוא ענף חיוני ונמצא במצב של חוסר ודאות מוחלט והן פתרון ללקוחות שלו, גם בזה אנחנו מבקשים שייגעו.

עפר שלח: הדיון היה חשוב וממצה.

עפר שלח: אני מודה גם לנציגי האוצר.

עפר שלח: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.