הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 11, 2020-04-20 09:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לחבר הכנסת אחמד טיבי ולחברת הכנסת קטי שטרית, שאתנו פה, וכמובן לאורחים שנמצאים אתנו בשיחת הזום.

עאידה תומא סלימאן: היום ישיבת הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה, 20 באפריל 2020.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על שכר אנשי הצוותים הרפואיים, המחויבים בבידוד עקב מחלת הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפתוח בכמה מילים, ואחר כך אתן כמובן לחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי ולחברת הכנסת קטי שטרית לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שבמערכה הזאת מול המגפה, שהכתה בנו כבר מעל חודש וחצי-חודשיים, הרבה צוותים רפואיים נמצאים בחזית המערכה הזאת, הם אלה שמגנים עלינו ועובדים יומם ולילה, כדי גם לטפל בחולים וגם לנסות לשקם את אלה שמחלימים מהמחלה.

עאידה תומא סלימאן: כשאנחנו אומרים "צוותים רפואיים", אנחנו מתכוונים לכל אלה המעורבים בפעילות הריפוי הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שעוברים עליהם ימים מאוד קשים.

עאידה תומא סלימאן: נכון שכל האוכלוסייה סובלת בימים האלה, אבל אין להתעלם מהמאמץ שמשקיעים אנשי הצוותים הרפואיים, אם זה רופאים, או אחיות, אחים.

עאידה תומא סלימאן: כולם מדברים על הצורך בהצדעה לצוותים הרפואיים, כולם מעלים את המקצוע הזה על נס ומדברים על הצורך להוקיר להם תודה על המאמצים שהם עושים, וזה נכון וזה הכרחי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חושבים שככל שמתברר שהמערכה הזאת תיארך, אנחנו צריכים יותר ויותר לתת להם תמיכה.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב עלה לדיון הציבורי - - -

אחמד טיבי: אומרים לי כאן שאין שידור.

עאידה תומא סלימאן: שוב, כולם מדברים על הצורך לתגמל את הצוותים הרפואיים ולתמוך בהם, וככל שהמערכה נראית יותר ויותר ארוכה, צץ הצורך בנתינת תמיכה, כדי שהם ימשיכו להיאבק על החיים של כולנו.

עאידה תומא סלימאן: כבר בדיון עלתה מצד הרופאים ומצד האחיות ומצד הצוותים הרפואיים העובדה שחלק גדול מהם נכנסים לבידוד בגלל החשיפה שלהם למחלה ולחולים, והם צריכים 15 ימי בידוד.

עאידה תומא סלימאן: חלק אחר אפילו הם בעצמם נדבקו במחלה ונאבקים כדי להבריא מזה, אבל בעיקר אלה שצריכים להיכנס לבידוד, וחלק מהם עשו את זה יותר מפעם אחת.

עאידה תומא סלימאן: גילינו שהם לא מקבלים את התגמול הכספי המגיע להם על ימי הבידוד האלה.

עאידה תומא סלימאן: ביום שלישי שעבר היה דיון על הצעת חוק משק המדינה, ועלה הנושא כהסתייגות, שהוגשה על ידי חבר הכנסת אחמד טיבי בשם הרשימה המשותפת, בעניין שכר הצוותים הרפואיים ותגמול על ימי הבידוד.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאני מעבירה את זכות הדיבור לחבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה להגיד רק דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו מבינים שרופאים, אחיות, אנשי רנטגן וכל הצוותים הרפואיים, המחויבים להיכנס לבידוד, הם לא בחרו לשבת בבית ולא בחרו להיעדר מהעבודה, וחלק גדול מהם אפילו ממשיך לעבוד מהבית ולתת שעות על גבי שעות בהתייעצויות.

עאידה תומא סלימאן: כדי שיוכלו להמשיך את המאבק הזה, אחרי שאנחנו מצדיעים להם, אנחנו צריכים לתת להם את כל התמיכה, כולל התמיכה הכלכלית שתיתן להם רוגע כאשר הם מטפלים בהורים שלנו, בילדים שלנו, בנו עצמנו, שידעו לפחות שהמצב אצלם בבית רגוע.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת אחמד טיבי, ואני מבינה שהרופאים תחת לחץ כי הם צריכים להתחיל משמרת.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נעבור אליכם, רק שיש כללים בכנסת.

אחמד טיבי: יש רופא אחר שצריך להתחיל...

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בוקר טוב לכולם.

אחמד טיבי: הדיון הזה מתקיים בעקבות ההסתייגות שהגשתי אכן בוועדת הכספים בשם הרשימה המשותפת לפני יותר משבוע על חוק משק המדינה.

אחמד טיבי: זה היה אחרי חצות, ואמרנו שכאשר מעבירים חוק כזה, ויש מגזרים רבים במשק שעושים עבודה מצוינת – אני לא רוצה לתת תעודות למגזר כזה או אחר – אבל בקדמת הבמה והמלחמה עומדים אנשי הצוות הרפואי, שעושים עבודת קודש, למען כולנו, בשם כולנו.

אחמד טיבי: כאשר אני אומר "צוות רפואי", אני לא מדבר רק על רופאים ואחיות, כמקובל, אני אומר: רופאים, אחיות, טכנאי רנטגן, אנשי שירותים ומשק, פועלות ניקיון, פועלי ניקיון – כולם.

אחמד טיבי: אלה שנאלצו – זו הייתה ההסתייגות שלי – שנאלצו להיכנס לבידוד ולהפסיד ימי עבודה, מגיע להם שהמדינה תפצה אותם, ולא כפי שחשבו לעשות, להתייחס אל ההיעדרות המאולצת הזאת בבידוד כימי מחלה.

אחמד טיבי: זאת כפיות טובה, ואסור למדינה להיות כפוית טובה כלפי צוות רפואי, שכולם משבחים את עבודתו.

אחמד טיבי: כולם.

אחמד טיבי: באותו לילה התקשר אליי השר משה כחלון, והוא אמר לי: אני מחויב לפתור את העניין הזה בתוך שבוע.

אחמד טיבי: הייתה שיחה גם בין אבי ניסנקורן ויו"ר הר"י בלילה ההוא, ומסגרת של שבוע זמן כדי לסיים את הנושא הוסכמה על כולם.

אחמד טיבי: אני ער למה שקורה בימים האחרונים, עדיין אין סיכום.

אחמד טיבי: לפני חמש דקות שוחחתי עם שר האוצר שנית, והוא אמר לי שאכן עדיין לא הגיעו לסיכום, אבל הוא מחויב לעיקרון שצריך לפצות ב-100%.

אחמד טיבי: 100%, לא 70%, לא 80%.

עאידה תומא סלימאן: כלומר לא כפי שאנשי האוצר מתווכחים אתם על אחוזים, שכר מכר כזה.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: אפילו אשתמש בביטוי שאהבתי – אומרים לו: יש רופאים שממשיכים לעבוד בתורנויות, ואלה יושבים בבית.

אחמד טיבי: איך נפצה את אלה והם עובדים?

אחמד טיבי: – אמר לי כחלון: אלה נפצעו בקרב – בשפת המלחמה – אי-אפשר להפקיר אותם.

ינון אזולאי: מדברים על ממוצע, נכון?

ינון אזולאי: שלושה חודשים אחרונים או משהו כזה.

אחמד טיבי: פיצוי מלא.

אחמד טיבי: אתה אומר תודה לאנשי הצוות האלה ובסוף אתה לא מתגמל אותם.

ינון אזולאי: אתה יודע מה הבעיה, אחמד?

ינון אזולאי: כשאתה אומר פיצוי.

ינון אזולאי: זה מגיע להם בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: בנקודה הזאת, כשאנחנו באים לדבר עם האוצר, צריך תמיד לדבר אתם מהנקודה הזאת, שזה מגיע לעובדים האלה, שהם מסרו את הנפש שלהם.

ינון אזולאי: הם מוסרים את הנפש, הם מסתכנים ביום-יום, רגע-רגע.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: זה מה שאמר לי השר כחלון.

אחמד טיבי: התקשרתי מייד לאחר מכן לשאול מרידור, ראש אגף תקציבים, ולכן כנראה - - - יהיה מאגף השכר, סגן הממונה, שזה שם, ואני מקווה שנציגי הר"י נמצאים פה בדיון.

עאידה תומא סלימאן: האמת, לא רציתי כבר להגיד את כל מה שאני חושבת על הנושא הזה, אבל ליוויתי בשבוע האחרון את השיחות שהיו בין הצדדים, בין הר"י לבין האוצר, ולצערי הרב ההצהרות של השר כחלון הן מצוינות, אבל הן צריכות לחלחל גם לצוות של האוצר, וצריך להגיע להסכמות.

עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי שזה הדבר המובן מאליו.

עאידה תומא סלימאן: לתומי חשבתי שזה הדבר מובן מאליו, אבל התברר שהדברים לא ככה.

אחמד טיבי: אני אסיים במשפט אחד, גברתי.

אחמד טיבי: רבותיי – אני אומר לפקידי האוצר – יש דברים שלא עושים.

אחמד טיבי: לגלות כפיות טובה כלפי הצוות הרפואי לא עושים בתקופה הזאת של הקורונה, ואני קורא לכולם להתגייס כדי לתת את מה שמגיע לצוות הרפואי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת.

קטי קטרין שטרית: אני צפיתי את זה הרבה לפני אותה ישיבה שבה הגשתם את ההסתייגות.

קטי קטרין שטרית: אני כבר שלחתי מכתב למנכ"ל משרד האוצר בנושא הזה לפני חודש בדיוק, ב-19 במארס.

קטי קטרין שטרית: שלחתי למנכ"ל מכתב שבו ביקשתי ממנו להתייחס לצוותים הרפואיים, על כל הנספחים למיניהם, כחיילים, כי יש פה מלחמה בנגיף, ומי שעומד במלחמה הזאת זה הצוותים הרפואיים.

קטי קטרין שטרית: כמובן לא זכיתי למענה, אבל באותה ישיבה, שהגיע לשם שי באב"ד, הוא אמר לי: כן, כן, מטפלים בזה, ולכן גם לא הגשתי הסתייגות, כי ידעתי שהנושא הזה בטיפול.

קטי קטרין שטרית: אבל מה, יש משהו שאני לא מבינה מבחינת האוצר.

קטי קטרין שטרית: הרי כולם מסכימים, כולל השר, כולל המנכ"ל – כולם מסכימים שצריך לתת שכר מלא לצוותים הרפואיים, אָמָה מָה, זה לא קורה.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: למה זה לא קורה?

קטי קטרין שטרית: למה בכל דבר צריך להגיע למצב שבו יש עוד ישיבה, ועוד ישיבה ועוד ישיבה?

קטי קטרין שטרית: אתמול לצערי הרב אפילו קראתי באחד העיתונים שיש מתמחה שנמצאת במצב קשה מאוד כתוצאה מנגיף הקורונה, ממש קשה, היא כבר מעבר לטיפולי ההנשמה.

קטי קטרין שטרית: זה משהו שמדיר שינה מעיניי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו כרגע מתווכחים על שכר, כשיש גם כאלה שיכול להיות שהם ישלמו אפילו בחייהם?

קטי קטרין שטרית: זה דבר שאסור שיקרה.

עאידה תומא סלימאן: אני דווקא חשבתי שהאוצר יצא ביוזמה לתת איזה תוספת סיכון, מענק מיוחד, כדי לעודד אותם, כדי לדחוף אותם.

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: זה לא ייתכן שבכל העולם הדברים האלה נעשים ואצלנו לא.

קטי קטרין שטרית: אני קוראת לאוצר להפסיק את גרירת הרגליים הזאת, בניסיון כל הזמן למרוח זמן על חשבון אותם עובדים מסורים, שבאמת עושים עבודת קודש.

קטי קטרין שטרית: הרי כולנו במלחמה הזאת סומכים מאוד מאוד על הצוותים האלה.

קטי קטרין שטרית: הם מצילים נפשות כל יום.

קטי קטרין שטרית: ואם הם נדבקים, אנחנו צריכים לא רק להצדיע להם, אלא לבוא לקראתם ולתת להם את השכר המלא.

קטי קטרין שטרית: עשה טוב חבר הכנסת טיבי שדיבר עם השר ואמר לו שצריך שכר מלא, אבל ריבונו של עולם, תוציא את זה לפועל.

קטי קטרין שטרית: כמו שאמרת, שזה יחלחל למטה, שלא נמצא את עצמנו בכל פעם עוברים מוועדת הכספים לוועדת הרווחה, לוועדת זה וועדת זה, וגם חלקנו נדבר במליאה, וזה לא נגמר.

קטי קטרין שטרית: שייגמר הדבר הזה סוף סוף.

קטי קטרין שטרית: הרי מנכ"ל משרד האוצר יוצא אין-סוף לתקשורת ואומר כמה שהאוצר עושה צעדים כאלה ואחרים כדי להבריא את המשק, בוא נתחיל קודם כול מאותם צוותים שאנחנו חייבים להם את החיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר זאב פלדמן, יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה.

עאידה תומא סלימאן: יסלחו לי חברי הכנסת, הם צריכים לרוץ למשמרת.

זאב פלדמן: תודה רבה.

זאב פלדמן: תודה רבה על המילים ועל התמיכה.

זאב פלדמן: יש פה ליקוי מאורות.

זאב פלדמן: ליקוי מאורות שלא מבינים את האירוע ולא מבינים מה קורה.

זאב פלדמן: אני מלווה אצלי בבית חולים כרגע עוזרת רופא ששוכבת על אקמו, סגן מנהל מחלקה שמאושפז עם חום גבוה בעקבות הקורונה, אחיות שמאושפזות בעקבות חשיפה לקורונה, והדברים האלה הם בלתי נתפסים.

זאב פלדמן: הקטע של המחלה, הביטוח הלאומי הגדיר את זה כמחלת מקצוע, תאונת עבודה, ואנחנו לא עוסקים בזה היום.

זאב פלדמן: אנחנו עוסקים בתקנה שיוצאת ממשרד הבריאות שאומרת שמי שנחשף לנגיף צריך להיות בבידוד של שבועיים.

זאב פלדמן: היו לנו מנהלי מחלקות, מנהל מחלקה פנימית שלנו ומנהל חדר מיון שלנו, שנחשפו במסגרת עבודתם, ישבו בבית והמשיכו לנהל את העבודה, אבל רוצים שיורידו להם ימי מחלה וששכרם ייפגע, כי כל העבודה הנוספת שהם עושים לא נכללת בתשלום על ימי עבודה.

זאב פלדמן: העניין פה הוא לא כסף.

זאב פלדמן: ביקרתי ב-25 בתי החולים של המדינה, נסעתי ממקום למקום.

זאב פלדמן: אני רוצה להגיד לכם שהדבר חוזר על עצמו בכל השיחות שהיו לי שם, ההתייחסות של המדינה לתקופת הבידוד של אנשי צוות רפואי בעקבות חשיפה בתפקיד.

זאב פלדמן: זה חזר על עצמו בכל אחת מהפגישות שלי.

זאב פלדמן: זה פצע פתוח אצל הרופאים, שמחכים אפילו מבחינה מורלית, מעבר לכל הדברים הגשמיים.

זאב פלדמן: הם מחכים לתמיכה מורלית ואמירה כמו שראש הממשלה עומד ואומר שהרופאים שהיו בבידוד וחוזרים לתפקידם הם כמו חיילים שנפצעו וחותרים לחזור לחזית.

זאב פלדמן: אנחנו שם, אנחנו רוצים שהמילים האלה של ראש הממשלה יהפכו למציאות, שציבור הרופאים ירגיש את התמיכה המורלית ואת העובדה שאנחנו בחזית.

זאב פלדמן: כל חולה קורונה יפגוש איש צוות רפואי, הוא לא יפגוש פקידי אוצר, והוא לא יפגוש אנשים אחרים שעושים מלאכתם נאמנה.

זאב פלדמן: 100% מחולי הקורונה יפגשו אנשי צוות רפואי.

זאב פלדמן: אנחנו נמצאים בסיכון מוגבר, ולראיה, אלה שמאושפזים כרגע ומטופלים, זה בעקבות כך שהם טיפלו בחולי קורונה.

זאב פלדמן: אנחנו חוזרים הביתה בערבים ומסכנים את בני משפחותינו, כי אנחנו נמצאים in ו-out, ועוד לא למדנו לגמרי איך הנגיף הזה מתנהג.

זאב פלדמן: אנחנו עומדים על זה שימי הבידוד בעקבות חשיפה בתפקיד, יוכרו כימי עבודה.

זאב פלדמן: יצרנו בספיד הסכם עבודה מיוחד לתקופת הקורונה, שבו יש מנגנון פיצוי על ממוצע שלושה חודשים.

זאב פלדמן: אני מבקש להפעיל את אותו מנגנון על ימי הבידוד של רופאים, אחיות, עובדי ניקיון, כוחות עזר, אנשי שינוע, רנטגנאים, אנשי מד"א – כולם.

זאב פלדמן: אותו מנגנון במקרה שהם נאלצים לצאת לבידוד כתוצאה מחשיפה לנגיף בתפקיד.

זאב פלדמן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת, בבקשה, ינון אזולאי.

ינון אזולאי: קודם כול, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

ינון אזולאי: ד"ר אחמד טיבי, אני אפנה אליך שאלה.

ינון אזולאי: אתה רופא, אני חובש באיחוד הצלה, שנינו מגיעים לסופר, כל אחד בסופר, התמוטט לידו בן-אדם.

ינון אזולאי: מה אנחנו עושים?

ינון אזולאי: ישר רצים לתת לו עזרה.

ינון אזולאי: אם לא נגיש לו עזרה, איך יקראו לנו?

ינון אזולאי: יגידו שאנחנו פושעים, מעלנו בתפקידנו, יכולנו להציל אותו, ולא הצלנו.

ינון אזולאי: ראיתי כתבה ב"כלכליסט" שאם רופא נדבק בסופר, הוא גם לא יקבל את מה שמגיע לו, אבל אם הוא היה בסופר והיה מתמוטט לידו מישהו, היו אומרים שהוא פושע שהוא לא עזר לו.

ינון אזולאי: רופא הוא בתפקיד 24/7.

ינון אזולאי: וכאשר הוא נמצא בתפקיד והוא הלך לסופר בגלל שעכשיו יש לו פנאי בין לבין, אז מגיע לו, אני חושב, בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: אנחנו מבינים את משרד האוצר שעומד כנגד כל הלחצים, שבכל מקום הוא צריך להוסיף, אבל אם היום הייתה מלחמה והיה צריך להוסיף לתקציב הביטחון, אבוי למי שהיה מדבר על תוספת תקציב שהיא יותר מדי לפי דעתו.

ינון אזולאי: כשמדובר פה במלחמה על החיים של כל אחד מאתנו, של כל אחד מאזרחי ישראל, ובאים הרופאים, שהם כרגע החיילים בשטח, הם אלה שנמצאים מול החולים, כי אם גם אני אבקש, וגם אתה וכל אחד מאתנו יבקש לבקר את הקרוב שלו לבית חולים, עם כל המיגון שרק אפשר, יגידו: לא, אנחנו לא לוקחים סיכון, כי מבינים שיש בזה סיכון.

ינון אזולאי: אבל אותם רופאים לוקחים על עצמם סיכון, שמאחוריהם יש משפחות, הם צריכים לעמוד ולהתחנן על השכר שלהם?

ינון אזולאי: הם נפגעו והם נמצאים בבידוד, הם צריכים להתחנן על הלחם של הילדים שלהם?

ינון אזולאי: למה אנחנו מחכים, שהם יחתמו אבטלה ונצטרך לשלוח אותם לכל מיני בתי תמחוי ולכל מיני עמותות חסד?

ינון אזולאי: תנו להם את זה בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: זה מה שהם רוצים.

ינון אזולאי: יש להם ילדים, הם רוצים לפרנס את הילדים שלהם, הם רוצים להביא להם לחם הביתה.

ינון אזולאי: אל תיקחו להם את הלחם, תשאירו להם, הם נמצאים בשדה קרב.

ינון אזולאי: כמו ששר האוצר אמר שהוא נפצע, זה לא משנה אם הוא נפצע כשהוא היה בסופר או אם הוא נפצע כשהוא היה בבית החולים.

ינון אזולאי: אנחנו צריכים אותו בהמשך העבודה החיונית הזאת.

ינון אזולאי: הם חסרים לנו.

ינון אזולאי: כל פעם אומרים לנו את התסריטים הכי שחורים, אבל כשמגיעים לתת להם, פתאום לוקחים צעד אחד אחורה.

ינון אזולאי: מה קרה?

ינון אזולאי: אנחנו חייבים להם את זה.

ינון אזולאי: אנחנו, כנציגי ציבור, חייבים לעזור להם, כדי שיוכלו להמשיך לטפל בנו, במשפחתנו, גם בשגרה וגם במקרה הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת אזולאי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו כבר מסכימים עם העיקרון שכולנו מוקירים תודה לצוותים ומעריכים את העבודה שלהם, וכן מבקשים לתגמל אותם בשכר מלא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו עוד לא נכנסנו לעדכון איפה זה עומד.

עאידה תומא סלימאן: הדיון הזה נועד כדי לשמוע איפה עומד המשא-ומתן, למרות שאם אני אגיד לכם את האמת, אני לא מבינה למה צריך להיות משא-ומתן מלכתחילה.

עאידה תומא סלימאן: איפה זה עומד ולמה עד עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: זאת אמורה להיות ישיבה שבה מציגים את ההסכם, מציגים מה סוכם, לא איפה עומדים במשא-ומתן.

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, אני רוצה לתת לעו"ד לאה ופנר, מנכ"לית ההסתדרות הרפואית בישראל.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי באמת מעבר לשאלה של העיקרון עצמו, שכולם רואים שאנחנו תומכים בו, לשמוע יותר פרטים איפה זה עומד היום מצדכם.

לאה ופנר: אני רוצה לבקש שיו"ר ההסתדרות הרפואית, פרופ' ציון חגי יעדכן אתכם על המאמצים של ההסתדרות הרפואית במשא-ומתן ברשותך.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: מי שאתם מחליטים שידבר בשם ההסתדרות הרפואית.

עאידה תומא סלימאן: מר ציון חגי.

לאה ופנר: פרופ' חגי, קראו לו כרגע, הוא היה צריך ללכת, אז אני אעדכן.

לאה ופנר: ניהלנו במהלך שבוע דיונים עם משרד האוצר.

לאה ופנר: העמדה שלנו הייתה מאוד מאוד ברורה.

לאה ופנר: אמרנו שהצוותים האלה לא בחרו לשבת בבית.

לאה ופנר: כל הדברים כבר נאמרו.

לאה ופנר: קיבלנו הצעות מהצעות שונות, כל ההצעות האלה דיברו על כך שהאוצר איננו מוכן לשלם לרופאים ולכל שאר הצוותים – אנחנו דיברנו על הרופאים כמובן – את מלוא השתכרותם, וכתוצאה מזה הישיבה בבית תבוא על חשבונם.

לאה ופנר: היו הצעות שאמרו שאולי אנחנו בתור גוף נשלם, הרופאים ישלמו, ההסתדרות הרפואית תשתתף במאמץ.

לאה ופנר: הדו-שיח הלך כל הזמן לכיוון של מה אנחנו יכולים לתרום לעניין.

לאה ופנר: אנחנו סברנו שהתרומה שלנו לעניין זה בעובדה שהרופאים מסכנים את עצמם, הצוות הרפואי נכנס למצב סכנה, הוא מסכן את משפחותיהם, הוא חוזר הביתה ולא יודע אם הוא הביא אתו את המחלה, לא הביא אתו את המחלה, ולכן הנושא הזה לא צריך להיות על סדר-היום בכלל.

לאה ופנר: אנחנו גם אמרנו שאנחנו מדברים על בידוד כתוצאה מהעבודה.

לאה ופנר: אנחנו לא מדברים אם מישהו נחשף לזה באיזה הזדמנות אחרת, ולכן ציפינו שנהיה בסיטואציה שנקבל את מלוא ההשתכרות וגם שלא יורידו ימי מחלה.

לאה ופנר: אני רוצה להגיד רק עוד שני דברים חשובים: האחד, החשיפה איננה רק בבתי החולים.

לאה ופנר: החשיפה היא גם בקהילה.

לאה ופנר: אנחנו מכירים עובדים שנכנסו פעמיים ושלוש לבידוד, למשל עובדים שעבדו בבני ברק או בירושלים, וכבר היו רופאי משפחה שהיו פעמיים ושלוש פעמים בבידוד.

לאה ופנר: כתוצאה מכל הדברים האלה, לא יכול להיות שהם יושבים בבית, ושכרם נפגע.

לאה ופנר: יוצאים מהבידוד, צריכים לחזור חזרה, ושוב נמצאים בסיטואציה כזאת.

לאה ופנר: ולכן, אנחנו לא רואים שום סיבה ושום הצדקה, לא עניינית, לא כלכלית, לא משום סיבה אחרת, שהרופאים לא יזכו למלוא השכר שלהם, ושאף ימי המחלה לא יורדו מהם.

לאה ופנר: היה גם דיון האם זה צריך להיחשב לימי מחלה, ולכן להוריד ימי מחלה.

לאה ופנר: אמרנו גם בנושא הזה שזה לא יכול להיות, כי אף אחד לא יודע אם חס וחלילה המחלה תתפרץ בבידוד, ואם המחלה תתפרץ, ימי המחלה האלה זה ימים שאנשים זקוקים להם.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני לא מבינה למה צריכים להתווכח על הזכויות המוקנות.

עאידה תומא סלימאן: מעצם העובדה שאנשים עובדים מגיעה להם הזכות של ימי מחלה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת, תוציא מימי המחלה שלך?

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי מתקבל על הדעת.

לאה ופנר: אין לי הסבר.

לאה ופנר: רק יכולתי להסביר את העמדה שלנו.

לאה ופנר: אני חושבת שהאוצר צריך להסביר והאוצר צריך להגיד.

לאה ופנר: הייתי משוכנעת בכל אחת מהפעמים שהאוצר יתקשר ויגיד לנו שהוא כבר מוכן, ואנחנו כל הזמן חוזרים אחורה לאותה נקודה, למה ומה אנחנו מוכנים לתרום לעניין, מה הרופאים נותנים לעניין, ולמה הם צריכים לתרום מעבר לעובדה שהם מסכנים את חייהם.

ינון אזולאי: בטח האוצר אומר לכם שהם עושים לכם טובה שלא יצאתם לחל"ת, והם נותנים לכם את האפשרות להשתמש בחופשת מחלה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, לא רציתי להגיד את זה, אבל אני חייבת להגיד: חברי הכנסת, ראש הממשלה, השרים, כאשר יוצאים לבידוד, מבקשים מאתנו להוציא את זה מימי המחלה שלנו?

עאידה תומא סלימאן: מקצצים לנו בשכר?

עאידה תומא סלימאן: ואני לא עושה את ההשוואה, כי בסופו של דבר לא אנחנו שעומדים בחזית מול המחלה הזאת, אלה הצוותים הרפואיים, הם אלה שעומדים בחזית המערכה הזאת, והדבר לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, עו"ד לאה ופנר.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת סונדוס סאלח.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נרצה לשמוע גם את האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם אתם רוצים לחכות לשמוע את האוצר.

ינון אזולאי: יש תשובה לאוצר, זה בדיונים, זה יסתדר, יש תוכנית וזה יגיע.

סונדוס סאלח: הפעם - - - שאין להם קליטה או שלא הסתדר, או שהשתבש הכול.

אפרים מלכין: יש.

אפרים מלכין: יש קליטה.

אפרים מלכין: ברגע שתינתן לנו זכות הדיבור, נשמח להתייחס.

סונדוס סאלח: האמת, לא ציפיתי שנדון בסוגיה זו בוועדת העבודה והרווחה, ולא נקרא לה "פיצוי", אלא במקום נמצא סעיפים בתוכנית האוצר לתגמל אותם, לתת מענק לצוותים האלה.

סונדוס סאלח: אנשים שתפקדו בחזית המלחמה, החיילים בלבן, שנתנו את החיים שלהם באופן מסור ומוערך כל כך בעינינו, אנחנו מענישים אותם?

סונדוס סאלח: הכי חשוב זה ההסתייגות שהגיש חבר הכנסת אחמד טיבי.

סונדוס סאלח: היא הסתייגות כל כך חשובה, הוא הגיש גם כפוליטיקאי וגם כרופא, והיא מתייחסת לכלל הצוותים, וזה לא רק הרופאים, זה גם העובדים ועובדות הניקיון שנאלצו להיכנס לבידוד.

סונדוס סאלח: אני מכירה סיפורים אישיים מהכפר ג'יסר א-זרקא, אנשים חלו וקיבלו את נגיף הקורונה, נשים שעובדות בניקיון בבתי החולים והן גם עובדות כקבלן משנה.

סונדוס סאלח: הן סובלות כל כך בתנאים שלהן בכל מובן המילה של סבל, במשכורת, בכל התנאים שאנחנו מכירים.

סונדוס סאלח: זה הזמן למצוא סעיפים שמתגמלים אותן ומעריכים את העובדה שלהן ולא מענישים אותן.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שראש הממשלה ביחסים די טובים עם נשיא רוסיה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מציעה שהוא יתייעץ אתו.

עאידה תומא סלימאן: פוטין הכריז שהוא נותן לצוותים הרפואיים שישה חודשים מענק על המאבק שלהם בקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי באמת להתייעץ לפעמים עם ראשי מדינות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: לא רק בנושאים אסטרטגיים, גם בנושאים האלה כדאי להתייעץ.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ממשרד האוצר, אפרים מלכין, סגן בכיר לממונה על השכר.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת רוצה לשמוע מה העמדה ולמה הגענו בסיכומים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעדיין לא סיכמתם ויש מחלוקת.

עאידה תומא סלימאן: דיברנו אתמול בלילה.

עאידה תומא סלימאן: תפתיע אותי ותגיד שכבר בבוקר עשיתם משהו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אפרים מלכין: לא השתנה משהו משמעותי מאז הפעם האחרונה שדיברנו.

אפרים מלכין: אני רוצה להגיד שני דברים עיקריים: האחד, קודם כול, אנחנו מצטרפים גם להערכה וגם לאמפתיה, גם למקצועיות ולכל שבח כזה או אחר ביחס להתגייסות של כל העובדים במערכת הבריאות לטובת ההתמודדות עם המגפה.

אפרים מלכין: מבחינתנו אין אלא להוריד את הכובע.

אפרים מלכין: מעבר לזה, ביחס למשא-ומתן שמתנהל, אני טיפה ארצה להסביר איפה הפער בינינו לבין הר"י וגם בנקודות מסוימות אל מול ההסתדרות הכללית, שמייצגת את העובדים שאינם רופאים.

אפרים מלכין: מבנה השכר של הרופאים בנוי – יש שם הרבה רבדים, אבל אם נעשה חלוקה מאוד מאוד גסה – יש רובד בסיסי של השכר הרגיל, שהשכר הזה הוא השכר שאותו העובד מקבל, בהנחה שהוא לא עשה שום תורנות, או שום כוננות, או שום משמרת, או כל דבר שכזה, ויש את השכר ברוטו, שהוא מורכב מכל אותם רכיבים, נקרא לזה "רכיבים תלויי ביצוע".

אפרים מלכין: חלק ממש תלויי ביצוע וחלק רכיבים יותר גלובליים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו מכירים את זה, בוא נעבור הלאה.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים איך הרופאים משתכרים, כולנו עשינו עבודת בית לפני שהגענו לישיבה.

ינון אזולאי: אגב, הוא כבר אומר את זה.

ינון אזולאי: מה שהוא אומר שהרופאים, רק תשימו לב, לפעמים השכר שלהם, הבסיס, הוא 50% מהשכר הכולל שלהם.

ינון אזולאי: כלומר, אין על הפנאי, רק על השעות הנוספות ועל הכוננויות.

ינון אזולאי: כמה הם צריכים לעבוד ולתת את הנשמה על זה, ולכן כאשר עכשיו מגיעים, הם מגיעים ממקום נחות.

ינון אזולאי: זו הבעיה הכי גדולה.

ינון אזולאי: זה דיון בנפרד איך אנחנו נעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: זה היה צריך להיות דיון בנפרד.

ינון אזולאי: .

ינון אזולאי: רק שתביני מה הם עושים כל השנה, ואז ברגע אחד אומרים: נתחיל מהמקום הנחות שלהם.

ינון אזולאי: זו הבעיה הגדולה שלהם.

ינון אזולאי: מסכנים הרופאים שבמקרים כאלה הם צריכים להילחם על הלחם שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשבר הזה חשף את כל התשתית הרעועה של ענייני השכר של השכירים והעובדים במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו לא ניכנס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתמקד בפתרון ובעניין הספציפי.

אפרים מלכין: אני אשמח אם יורשה לי לסיים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל ניגש לנושא.

אפרים מלכין: אני ניגש.

אפרים מלכין: אני ניגש, אני מסביר מה הבעייתיות.

אפרים מלכין: אתם שאלתם איך זה שזה לא ברור ולא מובן.

אפרים מלכין: הוויכוח בינינו לבין ההסתדרות הרפואית הוא כמה מכל אותם רכיבים, שהם תלויי ביצוע, צריכים להיחשב לצורך הפיצוי לצורך התשלום של אותם רופאים שנאלצים לשבת בבידוד.

אפרים מלכין: העמדה של ההסתדרות הרפואית שאומרת: כל הרכיבים, לא משנה מה הם, לא משנה כמה הוא עבד בשבילם, לא משנה כמה לילות אותו בן-אדם נאלץ לעבוד בשביל להגיע להשתכרות, או כמה שבתות, או כמה סופי-שבוע, או כמה תורנויות או הקפצות – הכול צריך להיות משולם לו, זו עמדה שאנחנו חושבים שהיא לא נכונה, ואני אסביר גם למה.

אפרים מלכין: כרגע במדינת ישראל, אני מדבר רק על המגזר הציבורי, אני בכלל לא נכנס לעולם של המגזר הפרטי ושל העצמאים, יש מאות אלפי עובדים שבאה המדינה ואומרת להם: אתם לא יכולים לבוא למקום העבודה שלכם, חלק מהם זה בגלל בידוד, חלק מהם זה בגלל שמקום העבודה, אין לו תנאים שיכולים לבודד בינם לבין עובדים אחרים ושאר המגבלות הבריאותיות שיש לנו.

אפרים מלכין: ולכל אותם מאות אלפי עובדים, אומרים: אתם תשבו בבית.

אפרים מלכין: עד עכשיו, במהלך כל החודש שהיה עכשיו, אם מישהו עבד זה בכלל על חשבונו, על חשבון מכסת ימי החופשה שלו, ומאתמול אותם עובדים שנמנע מהם להגיע למקום העבודה שלהם, לא בגלל שהם עשו משהו לא בסדר – העובדים האלה הם אחלה, הם מוכנים לבוא, לעמוד לרשות המעסיק – בא משרד הבריאות, או באה הממשלה ואומרת להם: בגלל המגבלות הבריאותיות, אתם לא יכולים לבוא לעבודה שלכם ולא יכולים לקבל את המשכורת הרגילה שלכם.

אפרים מלכין: וכל אותם מאות אלפי עובדים, הם יצאו בהתחלה לחופשה על חשבונם, ועכשיו חצי מהחופשה על חשבונם וחצי על חשבון המעסיק.

אפרים מלכין: בהינתן המציאות הזאת, צריך להסתכל על הסיטואציה הזאת כמשהו הרבה יותר רחב.

אפרים מלכין: ליבי באמת עם אותם רופאים שכתוצאה מעבודתם בא משרד הבריאות ואמר להם: אתם צריכים להיות בבידוד, ואני מסכים שהם לא צריכים לקבל את השכר - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה מסכים אתי שההבדל הפשוט בין רופא לבין כל אלה שהזכרת, שהוא נכנס לבידוד בגלל העבודה שלו?

אפרים מלכין: אני מסכים איתך, יש באמת שוני.

אפרים מלכין: אני לא מתווכח איתך.

אפרים מלכין: ועדיין מבנה השכר של הרופאים הוא כזה שיש כללים מה משלמים להם בימי המחלה.

אפרים מלכין: זה לא שאני המצאתי את זה, יש הסכם קיבוצי שקובע למה הם זכאים.

אחמד טיבי: יש מצב חריג כיום, כאילו מדובר במלחמה.

אחמד טיבי: כאילו.

ינון אזולאי: זה כמו גיוס מילואים.

ינון אזולאי: בדיוק אותו דבר.

ינון אזולאי: אני לא מבין בכלל את המקום הזה.

אפרים מלכין: אני מקבל את מה שאדוני אומר, ואנחנו חושבים שלמרות שיש כללים של הסכם קיבוצי רגיל, שאומר מה צריך לשלם לאותו עובד שנמצא בימי המחלה, המצב הזה הוא חריג.

אפרים מלכין: הוא באמת לא מאפיין.

אפרים מלכין: אבל בין הדבר הזה – ואנחנו מוכנים לתת חלק גדול מההשתכרות שלהם – ובין הדרישה הגורפת שאומרת: אנחנו רוצים 100%, ושכל ימי המחלה יהיו על חשבון המעסיק, ביחס לכלל האווירה שיש במגזר הציבורי, שאני אומר עוד פעם, מאות אלפי אנשים יושבים בבית שלא באשמתם, כשיש לנו גם הרבה מאוד אנשים שהם בבידוד בגלל סביבת העבודה - - -

עאידה תומא סלימאן: אפי, תסביר לי על רופא, ואני מכירה כאלה, שכבר נכנס פעמיים לבידוד, יש לו 14 יום ו-14 יום, הכול יורד מימי המחלה שלו.

עאידה תומא סלימאן: בפעם השלישית חס וחלילה רופא נדבק, הוא הופך לחולה והוא צריך את ימי המחלה, אבל הוא כבר השתמש בימי המחלה שלו לבידוד.

אפרים מלכין: אנחנו מוכנים, הצענו גם להר"י שימי המחלה יהיו על חשבון המעסיק, אבל הדרישה של הסתדרות הרופאים אומרת:

אפרים מלכין: אנחנו רוצים גם את מלוא השכר וגם שזה לא ירד מימי המחלה.

אפרים מלכין: בעינינו זו דרישה לא מאוזנת, עם כל האמפתיה וכל ההערכה לרופאים, לעבודתם, להכרה בהם.

אפרים מלכין: אני אומר עוד פעם: תסתכלו על הנושא מסביב, יש מאות אלפי אנשים שיושבים בבית, כי אמרו להם: זה לא מעניין אותי שאתם רוצים לעבוד, אתם עכשיו תשבו בבית, כי אני לא רוצה אתכם במקום העבודה, נקודה.

אפרים מלכין: ואף אחד לא חושב לשלם להם את השכר ברוטו שלהם, אלא אמרו להם: זה על מכסת ימי החופשה, על חשבונכם.

אפרים מלכין: בהינתן כל הדברים הללו – אני אומר עוד פעם, ברור לנו שזה מצב שונה, ברור לנו גם הסיטואציה שבה אנחנו לא רוצים שרופאים או אחיות יחששו מלטפל בחולים – ואנחנו גם מבינים שצריך לפתור את זה, אבל בין לפתור את זה ולתת יחס, אנחנו חושבים שהדרישה לקבל את מלוא הדרישות הכלכליות של הר"י, היא לא מאוזנת.

אפרים מלכין: וזה אני אומר עוד פעם, מבלי לגרוע מהאמפתיה וההערכה שיש לנו לתרומה ולמאמץ שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת שוסטר לשאול אותך שאלה, אבל גם לי יש שאלה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אלון שוסטר: זה שיוצא למילואים – השווינו את הסיטואציה למלחמה – מה התנאים של משכורת כאשר רופא יוצא למילואים?

אפרים מלכין: קודם כול, מי שמשלם, זה לא המעסיק, זה ביטוח לאומי, אבל לוקחים לו ממוצע של שלושת החודשים האחרונים.

אפרים מלכין: כאשר הוא יוצא למילואים, הוא לא נמצא בבית, הוא לא יושב בבית, הוא נמצא ימים ולילות איפה שכל אחד מהם משרת.

אפרים מלכין: אני אישית גם עושה מילואים.

אפרים מלכין: אתה לא יכול לקחת מישהו שיושב בבית עכשיו שבועיים - - -

ינון אזולאי: איזה בבית?

ינון אזולאי: הוא יושב בבידוד?

ינון אזולאי: אם הוא הלך למלונית בבידוד?

אלון שוסטר: על זה אומרים בבית משפט: no more questions.

עאידה תומא סלימאן: זה נשמע כל כך מהנה כשאתה אומר את זה.

קריאה: הוא לא בחר בזה.

ינון אזולאי: לא הבנתי.

ינון אזולאי: אם הוא במלונית או בחדר הסגור שלו, כשהוא לא רואה את המשפחה שלו, איך אתה - - -

אחמד טיבי: לדעתי הוועדה וחברי הכנסת, שיש להם IQ ממוצע, לא הצליחו להעביר לך - - -

אפרים מלכין: ברור שזה ליקוי מאורות, כל - - -

אחמד טיבי: אפי, אפי, סליחה.

אחמד טיבי: לדעתי אחרי התשובה הזאת שלך, מתברר שחברי הכנסת לא הצליחו להעביר לך ולמערכת את הנושא.

אחמד טיבי: לדעתי אתה לא מבין אותנו או שאנחנו לא מצליחים להסביר.

אחמד טיבי: יש החרגה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שאנחנו אלה שלא מצליחים להעביר.

ינון אזולאי: תאמין לי, אף אחד מאתנו, כולל אתה, לא היית רוצה לשבת בבידוד.

ינון אזולאי: אף אחד מאתנו.

ינון אזולאי: אתה יודע את זה טוב מאוד, כי בידוד זה לא להיות בשום מקום, זה להיות לבד.

ינון אזולאי: הוא מת ללכת לעבודה, הוא מת לעשות משהו למען עם ישראל.

ינון אזולאי: תאמין לי שיש התייעצויות שגם דרך הטלפון עושים אתם.

ינון אזולאי: תאמין לי.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה מנהלי מחלקות שהמשיכו להוציא מכתבי שחרור כשהיו בבידוד.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: ב-7 בחודש הייתה ועדת הכספים, אני חושב שחלק מהנוכחים פה היו גם שם.

אלכס קושניר: חבר הכנסת טיבי בטוח היה שם.

עאידה תומא סלימאן: גם אני הייתי.

אלכס קושניר: גם את היית.

אלכס קושניר: השר שלך הבטיח קבל עם ועדה, בצורה מאוד מאוד ברורה, שהסיפור הזה של התשלום לרופאים ייפתר באופן מיידי, אז אני לא כל כך מבין, אתם מפירים את ההנחיות של השר שלכם או שהשר שלכם לא שווה שום דבר.

אלכס קושניר: איך בדיוק מערכת היחסים ביניכם לבין השר?

אלכס קושניר: למה יכול להיות שהשר אומר לחברי הכנסת בוועדת הכספים שהדבר הזה יבוצע, אבל בסופו של דבר הפקידים לא נותנים לזה לקרות?

אלכס קושניר: אתה יכול בבקשה לענות על השאלה הזאת?

אחמד טיבי: השר אמר לי לפני עשר דקות אותו דבר.

אחמד טיבי: שוב דיברתי אתו לפני עשר דקות.

אלכס קושניר: הוא השר הפורש, יכול להיות שבגלל זה הפקידים לא סופרים אותו.

ינון אזולאי: אני לא מאמין.

ינון אזולאי: נראה לך שפקידי האוצר לא מתייחסים בכבוד?

ינון אזולאי: אלכס, אתה מגזים.

אלכס קושניר: אפשר לענות על השאלה הזאת בבקשה?

אלכס קושניר: האם אתם ממלאים אחרי הנחיות השר שלכם?

אפרים מלכין: קודם כול, אנחנו פקידי ציבור, וכל הנחיה של השר אנחנו ממלאים.

אפרים מלכין: מאז אותה ישיבה בוועדת הכספים, אני חושב שאין יום שבו אני אישית לא עשיתי לפחות שלוש שיחות עם נציגי הר"י ונציגי האחיות ועם כל אחד מהאנשים, ואנחנו משקיעים שעות ארוכות מאוד כדי לפתור את הבעיה.

אפרים מלכין: אנחנו מחויבים לגמרי למה שהשר אמר, שצריך לפתור את הבעיה.

אפרים מלכין: אבל בין לפתור את הבעיה ולתת פתרון הולם לבין להגיד להגיד להר"י: כל מה שאתם רוצים, תקבלו – אנחנו חושבים שיש פער.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לרדת יותר לפרטים ולא להישאר בכותרות.

עאידה תומא סלימאן: אתה בא ואומר: אנחנו רוצים למלא את ההוראות, אבל לא כל מה שהם מבקשים.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל מי שממלא הוראות, לפחות ממלא את ההוראות של השר שאומר: תנו 100%.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שהשר אומר: תנו 100%.

עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים למלא את ההוראות האלה, מה הבעיה לתת 100%?

עאידה תומא סלימאן: ואם לא, מה אתם חושבים?

עאידה תומא סלימאן: כמה לתת?

עאידה תומא סלימאן: איפה זה תקוע?

עאידה תומא סלימאן: על מה הוויכוח עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: אתה אומר שהם מבקשים את הכול, ואנחנו יודעים שיש החלטה, או לפחות כוונת השר וכוונת ועדת הכספים כאשר החליטה וקיבלה את ההסתייגות, ואנחנו, אנשי הרשימה המשותפת, שהעבירו את החוק – בלי שישבנו באותו לילה והצבענו, שלושת חברי הרשימה המשותפת, לאחר שנתקבלה ההסתייגות שלנו, לא הייתה לכם התוכנית שאתם רוצים עכשיו להשתמש בכסף שלה – אנחנו קיבלנו הבטחה שההסתייגות שלנו, שאנשי הצוותים הרפואיים יקבלו 100%, תעבור, ועל סמך זה הצבענו באותו לילה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה איפה זה תקוע.

עאידה תומא סלימאן: גם הוראה של השר, גם החלטה בוועדת הכספים, גם הצבעה על התוכנית, הכול היה מותנה במילוי התנאי הזה.

עאידה תומא סלימאן: למה לא ממלאים אותו?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק הבעיה?

עאידה תומא סלימאן: איפה הפלונטר?

עאידה תומא סלימאן: מה אתם לא מצליחים לבלוע מהבקשות של הר"י?

אפרים מלכין: אני לא בטוח שכדאי שנפרט את הפערים בעמדות במשא-ומתן.

ינון אזולאי: למה לא?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם מופיעים בוועדה בכנסת, כן צריכים לפרט ולענות על השאלות.

עאידה תומא סלימאן: בשביל זה אנחנו נמצאים פה.

אפרים מלכין: יגידו אנשי הר"י מה דעתם.

אפרים מלכין: אני לא בטוח שזה נכון.

אפרים מלכין: אנשי הר"י יודעים מה הצענו ואיפה היינו מוכנים - - -

עאידה תומא סלימאן: ולנו, אסור לנו לדעת, אפי?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הכנסת.

אפרים מלכין: על השיחות שלי עם אנשי הר"י אני מקפיד מאוד.

אפרים מלכין: אם אנשי הר"י מסכימים, אין לי בעיה לפרט מה שהצענו להם.

אפרים מלכין: שיחות משותפות שלנו ושלהם, אני משתדל שלא לפרט, כמו שאני לא הייתי רוצה ששיחות שלי, מישהו אחר - - -

ינון אזולאי: זה לא שיחות של משא-ומתן בין כחול-לבן לליכוד...

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מבקשים עכשיו לספר לנו סיפורים אישיים או שיחות אישיות.

עאידה תומא סלימאן: אתה נמצא שם בתפקיד, כעובד ציבור, ואתה ממלא את תפקידך כנציג של הממשלה במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו פה הכנסת, ואנחנו שאולים בצורה הכי ברורה.

עאידה תומא סלימאן: והעבודה שלנו זה לבקר את העבודה של הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: זו זכותנו, וחובת

עאידה תומא סלימאן: כם להתנהל בשקיפות מולנו ולתת לנו את המידע.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדעת, איפה זה עומד בדיוק?

עאידה תומא סלימאן: על מה אתם לא מסכימים?

אפרים מלכין: אנחנו חושבים שלמרות כל הדברים שגם הר"י אומרים וגם חברי הכנסת אומרים, ואנחנו לגמרי מבינים את זה – קודם חבר הכנסת אחמד טיבי אמר שהבעיה היא בהסבר שלכם.

אפרים מלכין: לא, הבעיה היא לא בהסבר שלכם, ההסבר שלכם מובן.

אפרים מלכין: אם כבר הבעיה היא בנו ובקשיי ההבנה שלנו – אנחנו עדיין חושבים שיש הבדל בין אותו רופא, שגם אם הוא ישב בבידוד במלונית, בסופו של דבר הוא לא עשה את כל אותן תורנויות, הוא לא עשה את כל אותן הקפצות.

ינון אזולאי: הוא היה בבית מלון, אתה אומר.

ינון אזולאי: הוא לא עשה את אותן עבודות.

ינון אזולאי: מסכן, הוא ישב בבית מלון, נהנה.

אפרים מלכין: לא אמרתי שהוא - - -

ינון אזולאי: אז מה, הוא היה במלונית בעל כורחו.

ינון אזולאי: רק תבינו מה אתם עושים.

ינון אזולאי: היה בן-אדם במלונית בעל כורחו - - -

אפרים מלכין: יש מאות אלפי אנשים ומאות אלפי עסקים שפשטו את הרגל בעל כורחם.

ינון אזולאי: בסדר, אבל אתה מבין - - -

אלכס קושניר: בגלל שאין לכם שום תוכנית כדי להציל אותם - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו - - - 100% שתתמכו בהם.

אלכס קושניר: - - עכשיו אתה מתרץ את זה בזה שאין לכם תוכנית לעסקים?

אלכס קושניר: נו באמת.

קריאות: - - -

עאידה תומא סלימאן: אל תזרוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמי שעומד בפתח הדלת כדי לא לאפשר לעסקים להיות מפוצים על הימים האלה זה האוצר ולא אנחנו.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להבהיר, את המשחק הזה לגלגל כאילו עכשיו חברי הכנסת והכנסת לא רוצה לפצות את העסקים ואת המשק שנפגע, אני חושבת שזה עובר כל גבול.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו דווקא אלה שגם לוחצים, שגם העסקים שמתמוטטים יקבלו פיצוי וגם העסקים הקטנים יקבלו.

אפרים מלכין: חייבים לראות את התמונה הרחבה.

אפרים מלכין: ארגון המורים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אל תעשה את ההשוואה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אנחנו מול מגפה, ומי שנלחם במגפה זה הרופאים.

אפרים מלכין: - - - להשוות אותם לבני אנוש, לבני תמותה רגילים...

אפרים מלכין: זה לא יעלה על הדעת להשוות אותם למורים.

אפרים מלכין: .. אין, זה בכלל משהו אחר - -

קריאה: להשוות אותם לאנשים - - -

אפרים מלכין: להשוות אותם בכלל לכל זה?

אפרים מלכין: הם מורמים מעם...

אפרים מלכין: מבחינתנו זה לא הגיוני, עם כל הפגיעה שיש במאות אלפי עובדים, ועם כל הגזרות הכלכליות שחלק מהם כבר הושתו, חלק מהם כנראה יושתו, להגיד לאותו רופא, שאני אומר עוד פעם - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אתה פתחת ואמרת שאתם כן ממלאים את ההתוויות ואת ההוראות של השר, ועכשיו אתה אומר שזה בלתי מתקבל על הדעת, ולא יכול להיות שאתם תשלמו 100%.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתה אומר בצורה הכי ברורה שאתם לא ממלאים את ההוראות של השר.

אפרים מלכין: אם לא רציתי להתייחס לשיחות שלי ושל ההסתדרות הרפואית, אני בטוח לא אתייחס לשיחות שיש לנו עם השר.

אפרים מלכין: כל הנחיה שהשר ייתן לנו, אנחנו נמלא אותה בצורה מלאה.

אפרים מלכין: אני פקיד - - -

אלכס קושניר: אתה אומר שהשר אומר לחברי הכנסת משהו אחד, ואחר כך במשרד אומר משהו אחר.

אפרים מלכין: - - - עמדה מקצועית.

אפרים מלכין: לאור הצונאמי שקורה פה ולאור הפגיעה המאוד מאוד קשה שקרתה למאות אלפי עובדים, על לא עוול בכפם, וחלקם עובדים שכמובן אי-אפשר להשוות אותם לרופאים, אבל גם יש להם חשיבות גדולה מאוד למשק.

אפרים מלכין: וכשה

אפרים מלכין: אנשים האלה עם כל הדבר הזה, הדרישה של ההסתדרות הרפואית להגיד: לא אכפת לי שהוא יקבל עד השקל האחרון ושאף יום מימי המחלה לא ירד ממכסת ימי המחלה שלו, אנחנו חושבים – אני דרג מקצועי, אז שרים יחליטו, חברי כנסת יחליטו - - -

אלכס קושניר: אבל השרים כבר החליטו.

אפרים מלכין: ייתכן.

אפרים מלכין: אני לא מכיר החלטת ממשלה בנושא.

אפרים מלכין: כל החלטת ממשלה או כל חקיקה אנחנו כמובן נכבד.

ינון אזולאי: מה הרופאים רוצים, אנחנו יודעים.

ינון אזולאי: שאלנו שאלה פשוטה, מה האוצר אמר שהוא מוכן לתת?

ינון אזולאי: השורה התחתונה.

ינון אזולאי: זה פשוט.

אפרים מלכין: דיברנו עם הר"י על סדר גודל בין 80% ל-90%, כאשר רצינו שמכסת ימי המחלה כן תהיה על חשבון העובדים.

ינון אזולאי: זה פחות מ-80%-90%.

ינון אזולאי: אתה מבין מה קורה.

אפרים מלכין: זה לא פחות.

ינון אזולאי: אם אתה מחשב את ימי המחלה, ואתה אומר להם: 80%-90%, כלומר אתה מוריד להם עוד איזה 20% ממה שמגיע להם.

אפרים מלכין: אני לא מוריד להם כלום, כי ה-80%-90% האלה יוצאים מהכיס של המעסיק, ובנוסף לזה, אותן שעות שהרופא לא היה בבית חולים, הרי הם שילמו לרופא אחר שיעשה.

אפרים מלכין: לכן זה לא נכון.

אפרים מלכין: 80%-90% מהכסף של השתכרות ברוטו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת, אפי.

עאידה תומא סלימאן: אתם יושבים ועושים חישובים כאילו בימים רגילים המעסיק הוציא מישהו, הביא מחליף, הוא משלם.

עאידה תומא סלימאן: אתם מרגישים שאנחנו לא בימים רגילים?

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהמצב שאנחנו לא במצב רגיל - -

אפרים מלכין: בגלל זה אנחנו מסכימים - - -

עאידה תומא סלימאן: - - והפתרונות הם לא רגילים.

אפרים מלכין: גברתי, אני לא יודע כמה אינטראקציה הייתה לך אתנו, - - - הממונה על השכר.

אפרים מלכין: בימים רגילים היינו אומרים: חבר'ה, יש הסכם.

אפרים מלכין: זה הכללים של תשלום ימי מחלה, ולא מוכנים לדבר על שקל יותר.

עאידה תומא סלימאן: תודה שאתם לא אומרים את זה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: ..

אפרים מלכין: לא תודה, אנחנו מבינים את החריגות, אבל גם לחריגות יש מדרג, ויש איזון ויש התמונה הכוללת של כלל המשק.

אפרים מלכין: אנחנו, כממונה על השכר, אומרים: לא רק הרופאים, שכבודם במקומם מונח, אין כמוהם ומעולם לא יהיה, ואין שום מקצוע שמתקרב אליהם, אבל יש עוד סקטורים, ויש עוד גופים ויש עוד אנשים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אני שומעת את זה בכל פעם שמעלים עוד קבוצה ועוד קבוצה ועוד קבוצה.

עאידה תומא סלימאן: כל פעם שיש איזה קבוצה שמדברים על הזכויות שלה, על המצב שלה, אתם אומרים שיש התמונה הגדולה.

עאידה תומא סלימאן: מרוב שאתם מסתכלים על התמונה הגדולה, אתם כבר לא רואים את הקבוצות בתמונה.

אפרים מלכין: יכול להיות.

אפרים מלכין: אני מקבל את הביקורת של גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה שאתה מקבל.

אלכס קושניר: ינון, האם הסיפור הזה מתאים ל"הרצחת וגם ירשת"?

אלכס קושניר: הרי מה אתם באים ועושים?

אלכס קושניר: אתם אומרים: המצב הוא קשה, כי אתם, משרד האוצר, לא נותן שום פתרונות למשק, לעסקים, שהפגינו פה אתמול, לעובדים, ועכשיו בגלל שאתם לא נותנים פתרונות לכולם, אתם גם לא רוצים לתת פתרונות לרופאים.

אלכס קושניר: זה לא רק רופאים, אדוני, אני מזכיר לך.

אלכס קושניר: מדובר גם בצוותים רפואיים, באותו כוח עזר, באותן מנקות שנחשפות לחולים בקורונה ובעל כורחם הולכים לבידוד, אבל אתם יושבים תחת פלורסנט, אחלה, הכול בסדר.

אלכס קושניר: מה שהשר אומר אתם לא ממלאים, אתם כל הזמן מתכסים בתמונה הגדולה, שגם שם אתם לא נותנים פתרון לאף אחד.

אלכס קושניר: כבר חודש וחצי המדינה בסגר, אין לכם שום תוכנית יציאה, שום תוכנית סיוע, לא לעסקים, לא לשכירים ולא לאף אחד.

אלכס קושניר: במקום לבלבל את המוח, תשבו ביחד, תגבשו תוכנית, אולי תזמינו נציגי ציבור, כדי שישמיעו מה שיש להם להגיד, ותבנו כבר תוכנית.

אלכס קושניר: כמה שעות אתם צריכים בשביל לבנות תוכנית?

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אני מבינה שברגע הזה - - -

אחמד טיבי: הוא צודק.

אחמד טיבי: כמה העלות של כל העסק הזה?

אחמד טיבי: צריך לשאול, כמה העלות?

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שמישהו עשה חישוב.

ינון אזולאי: אני מוכן להביא להם פתרון.

ינון אזולאי: הרי אין בעיה לקנות מכונות הנשמה, בואו ניקח כל קבוצת רופאים, נקרא להם "מכונת הנשמה", וככה כביכול נקנה מכונות הנשמה, ניתן להם את הכסף.

אלכס קושניר: שהמוסד ישלם.

אלכס קושניר: המוסד הוא מומחה, המוסד יודע להביא מכונות הנשמה.

עאידה תומא סלימאן: יש אנשים שהשתתפו במשא-ומתן הזה, בשיחות שהתקיימו, ואני חושבת שמגיע להם לשמוע אותם, ואולי הם יעדכנו אותנו יותר בפרטים אם האוצר לא נענה לבקשה שלנו, וזה יירשם.

עאידה תומא סלימאן: יש את הגברת אילנה כהן, יו"ר הסתדרות האחיות.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' ארנון אפק.

אלכס קושניר: נראה לי שהם ויתרו.

עאידה תומא סלימאן: כנראה.

אפרים מלכין: כנראה שהבעיה הכי גדולה בהקשר לקורונה זה משרד האוצר.

אלכס קושניר: האמת שכן.

ינון אזולאי: הינה, אני אומר את זה לפרוטוקול.

ינון אזולאי: כל הבעיות זה משרד האוצר, ואני חושב שחבריי - - -

עאידה תומא סלימאן: אפי, בדרך כלל אומרים דבר כזה ומצפים שכולם יגידו: לא, מה פתאום, אתם הכי טובים.

עאידה תומא סלימאן: אל תצפה לזה בקונטקסט הזה.

ינון אזולאי: אתם אנשים טובים, לא אומרים שלא, אבל - - -

אפרים מלכין: אולי אחרי שהמדינה תסיים למגר את הקורונה, אפשר יהיה להתמודד עם הבעיה האמיתית שזה האוצר...

אלכס קושניר: לא תישאר מדינה, נראה לי, בקצב כזה.

קריאה: הגב' לאה ופנר יכולה לדבר, היא הייתה במשא-ומתן עם מר מלכין.

לאה ופנר: אם כבר מבקשים, אני אגיד שני דברים: האחד, אין שום קשר בין המצב שמתארים על המשק, שהוא באמת בעיה מאוד קשה ואנשים יושבים בבית בחל"ת.

לאה ופנר: אני רוצה להזכיר שאנחנו מבקשים פה מהצוותים הרפואיים ללכת לעבוד, זה לא שאנחנו עושים להם טובה.

לאה ופנר: ולכן אי-אפשר להשוות לשום דבר.

לאה ופנר: אפי, אתה מנסה להשוות את זה עם אנשים שיגידו תודה שהם לא נמצאים בחל"ת.

לאה ופנר: רבותיי, אנחנו מבקשים ומתחננים בפניהם שהם יבואו לעבוד.

לאה ופנר: יש אופציה בכלל שנגיד להם: אנחנו עושים לכם טובה, תישארו בבית?

לאה ופנר: לכן כל ההשוואה לכל המשק היא פשוט לא הגיונית, לא נכונה וצריך להוריד את זה מסדר-היום.

לאה ופנר: לבוא ולהגיד לרופא, או לאחות, או לכל אחד אחר: אתה תסכן את עצמך – שוב, את כל המשפחה שלו הוא מסכן, ואחרי שהוא מסכן את כל המשפחה שלו, באים ואומרים לו: קודם כול תקבל 80%, 90%.

לאה ופנר: אם לא היית רופא או אחות, היית כל מקצוע אחר, היית מקבל את מלוא ההשתכרות שלך, ודיברנו על זה.

לאה ופנר: שמענו את ההצעות האלה של ימי המחלה, זה נראה לנו פשוט לא הוגן.

לאה ופנר: אני בכלל לא מבינה למה אנחנו מנהלים את הדיון הזה.

לאה ופנר: אני חושבת שזה הדבר הכי הגיוני והכי סביר לבוא ולהגיד: קראנו לכם לדגל, אנחנו מבקשים מאנשים – אני רוצה להגיד עוד נקודה שלא נאמרה, מספר הרופאים מעל לגיל 65 הוא מהגבוהים ביותר בעולם.

לאה ופנר: זה אנשים שהם בקבוצת סיכון מאוד משמעותית.

לאה ופנר: כשאומרים לאנשים בני 67 ומעלה להישאר בבית, אנחנו לא אומרים את זה לרופאים.

לאה ופנר: אנחנו אומרים לרופאים: אתם תבואו - - -

עאידה תומא סלימאן: לאה, את מאוד מקוטעת.

לאה ופנר: אני רוצה לחזור ולומר: אפי אמר נכון.

לאה ופנר: הם הציעו 80%, היו מוכנים להגיד: 90% וימי המחלה עלינו.

לאה ופנר: אנחנו לא חושבים שאפשר להסתכל לרופאה או לרופא או לאחות או לכל אחד מהצוות בעיניים ולהגיד לו: תסכן את עצמך, קראנו לך לבוא לעבוד, אנחנו מבקשים ודורשים ממך לעבוד, ועכשיו כשאתה יושב בבית, אתה צריך לשלם בהשתכרות שלך.

לאה ופנר: זה לא הגיוני בעינינו, ובאמת לא הסכמנו.

לאה ופנר: זה המצב.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאנחנו לא מתקדמים בדיון הזה לצערי הרב.

ריי ביטון: אני יושבת-ראש ארגון המתמחים – מרשם.

ריי ביטון: הייתי שמחה לתת עוד כמה נקודות שאני חושבת שחבריי לא העלו קודם.

ריי ביטון: בראש ובראשונה האחריות הציבורית, הממשלתית, אם אפשר לקרוא לזה ככה, על כל עניין הבידוד.

ריי ביטון: חשוב להבין שזה ביצה ותרנגולת.

ריי ביטון: אם לא הייתה לנו בעיית מיגון קשה, כמו שיש לנו היום, אני חושבת שכמות הצוותים הרפואיים שהיו נשלחים לבידוד הייתה יורדת משמעותית.

ריי ביטון: כפי שאמר חברי קודם לגבי "הרצחת וגם ירשת", זו בדיוק הסיטואציה.

ריי ביטון: מצד אחד שולחים אותנו לקרב עם מיגון מינימלי.

ריי ביטון: לפני יומיים הייתה מגה הדבקה בתל השומר, עשרה אנשי צוות נדבקו, לא רק נחשפו לחולה, ואישה צעירה עלתה על טיפול באקמו, מצבה קשה והיא בסכנת חיים.

ריי ביטון: אז להגיד לנו שאנחנו שווים ליתר המשק, כשאני יודעת כמה הם סובלים, ואני רואה את זה יום-יום, זה פשוט לעג לרש.

ריי ביטון: החיים שלנו בסכנה בגלל שנותנים לנו מיגון שהוא מיגון לא מספק.

ריי ביטון: זו נקודה אחת.

ריי ביטון: נקודה שנייה לגבי הפגיעה בשכר.

ריי ביטון: אני רוצה להראות עוד נדבך לפגיעה בשכר.

ריי ביטון: כרגע, נכון להיום, אנחנו כמעט חודש לתוך המשבר הזה, ואין מסגרות לילדי הרופאים עד גיל שלוש.

ריי ביטון: מעבר למה שאתם כבר יודעים, אנחנו מוציאים כסף מכיסנו לדאוג לבייביסיטרים ולמסגרות לילדים, ובבתי חולים מסוימים שכן יש מסגרת לילדים מעל גיל שלוש, זה איזה יוזמה פרטית של בית החולים, ככה שיש לא מעט רופאים ורופאות, שבנוסף לפגיעה הזאת שאתם מציינים, מוציאים כסף מכיסם על אמצעי מיגון כדי לא להידרש לבידוד, על בייביסיטרים לילדים, שזה עוד כסף שיוצא מהכיס.

ריי ביטון: הדבר האחרון שצריך להתייחס אליו זה ההסכם של שעות העבודה.

ריי ביטון: העניין הזה של העבודה בצורה של 24-12 עם שכר של שלושה חודשים אחורה בממוצע, הוא מסתדר לרוב הרופאים, אפשר לומר, אבל יש לא מעט אנשים שעובדים יותר שעות ממה שהם עבדו קודם ומשתכרים פחות, בגלל שהממוצע הוא ממוצע של שלושה חודשים אחורה.

ריי ביטון: אנחנו רואים פה פגיעה אחר פגיעה אחר פגיעה.

ריי ביטון: הניסיון להציג את העניין של ימי המחלה כפגיעה מינימלית שאנחנו יכולים לספוג כדי להיכנס מתחת לאלונקה, הוא פשוט לא רלוונטי.

ריי ביטון: מה לגבי רופאים שאין להם ימי מחלה?

ריי ביטון: יש לא מעט מתמחים שפונים אלינו ומספרים לנו שהם הגיעו מלכתחילה עם מעט מאוד ימי מחלה בגלל ניתוח שהם היו צריכים לעבור, ימי מחלה שהם ניצלו, מחלת ילד שהם ניצלו.

ריי ביטון: בסופו של דבר הכסף הזה יורד להם מהשכר הבסיסי.

ריי ביטון: האנשים האלה נמצאים בקו הראשון למלחמה בקורונה, זה לא צחוק.

ריי ביטון: אנחנו רואים את זה יום-יום.

ריי ביטון: אני נמצאת כרגע במחלקה פנימית עם 45 חולים קשים.

ריי ביטון: בכל רגע נתון אני בפחד אמיתי שאני יכולה לפגוש חולה קורונה כשאני ממוגנת במסכה כירורגית, כי זה מה שנתנו לי.

ריי ביטון: להגיד לי אחר כך שאם אני אדרש לבידוד, אני אקבל על זה רק 50% מהשכר שלי, כי אנחנו צריכים להתחשב ביתר המשק, זה פשוט בלתי נסבל.

ריי ביטון: אי-אפשר להשוות אותנו לשום מגזר אחר, לא כי אנחנו מורמים מעם, הפוך, בגלל שאנחנו באים מהעם ואנחנו דואגים לעם, ואנחנו פה נלחמים את המלחמה הזאת יחד עם כל יתר המשק, אבל אי-אפשר להשוות את הסכנה שלנו לאף אחד אחר.

ריי ביטון: זה שנציגי האוצר אומרים את הדברים האלה בצורה כל כך מתנשאת, זה מראה על הניתוק האמיתי שלהם מהשטח.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את הכעס שלך, ואני מבינה את הפחד שלך, ואני חושבת שהסברת את זה בצורה הכי ברורה.

אפרים מלכין: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לנתון שאני מכיר של ההודעה לתקשורת של ד"ר טל ברוש, ואם הוועדה תרצה, אני אשלח אותה.

אפרים מלכין: בסופו של דבר מה שד"ר טל ברוש טען, שמתוך 400 עובדי בריאות שנדבקו בנגיף, המסקנה שלהם הייתה כתוצאה מהחקירה האפידיומיולוגית שרוב גורף נדבקו בביתם או מחבר לעבודה, וכמובן שכל אדם חשוב, אבל רק ב-10 עובדי רפואה קיים חשד שההדבקה הייתה מחולה.

אפרים מלכין: אנחנו לא מזלזלים באף אחד, וכמובן שהמאמץ והסיכון הם אמיתיים, אבל אני חושב שצריך לראות את הדברים - - -

ינון אזולאי: זה מה שאמרנו בהתחלה.

ינון אזולאי: 10%, וכל השאר מאיפה?

עאידה תומא סלימאן: לא חשוב.

ינון אזולאי: הרי התחלנו את הדיון ואמרנו שזה יכול לקרות בסופר או במקום אחר.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, לרופאים ניתנת הזכות להגיד: אני עכשיו יוצא לחל"ת?

עאידה תומא סלימאן: האם הרופאים, האחיות ועובדי הניקיון, האם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו שהם יקומו ויתמרדו, ויגידו: תשמעו חבר'ה, אנחנו יותר מדי אוכלים אותה מבחינה כלכלית וזה כבר בלתי נסבל, אנחנו יושבים בבית?

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים מה, תוציאו אותנו לחל"ת.

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו יכולים להגיע למצב כזה?

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו מצב כזה?

עאידה תומא סלימאן: כמובן שלא, כי אנחנו צריכים אותם.

עאידה תומא סלימאן: באמת הם היום במצב אחר.

עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, ראיתי שהמדינה הזאת כל היום מדברת על החיילים ומרימה אותם על נס.

עאידה תומא סלימאן: היום מי שעומד בחזית ונלחם זה הצוותים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה לא עושים את ההשוואה הזאת?

עאידה תומא סלימאן: כמי שסולדת כל החיים שלה ממיליטריזם, אין, היום אני מבינה שמי שעומד בפני האויב הגדול הזה שנקרא "קורונה" זה הצוותים הרפואיים האלה.

עאידה תומא סלימאן: הם לא יכולים להשתמט, הם לא יכולים להתמרד, הם מבינים את כובד האחריות שמוטלת על הכתפיים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו צריכים לתת להם תמיכה, ולא להתחיל להתבחבש.

עאידה תומא סלימאן: תשאלו אותי אם הייתי בסופר ונדבקתי שם, אבל לשאול צוותים שכל יום נפגשים עם חולים?

עאידה תומא סלימאן: רק רציתי לשאול.

עאידה תומא סלימאן: יש איתנו נציגים ממשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן גם לשמוע מה עמדתם בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: סמנכ"ל בכיר למינהל משאבי אנוש, בבקשה.

דב פסט: כדי לא לחזור על כל הדברים שנאמרו, בקצרה.

דב פסט: דבר ראשון, ברור לנו שמערכת הבריאות שונה ממערכות אחרות, ואי-אפשר להשוות אותה למערכות אחרות.

דב פסט: היא ייחודית וצריכה להיות כזאת; דבר שני, דבר שכבר נאמר, לא מדובר רק על רופאים, מדובר על כל צוותי מערכת הבריאות: בתי חולים, מד"א, קופות חולים, המשרד – כולם באותה עיסה.

דב פסט: הדבר השלישי, אני לא רואה את ההבדל בין זה לבין מילואים, תאונת עבודה.

דב פסט: זה בעצם תאונת עבודה, נפגעת בעבודה.

דב פסט: אנחנו לא מדברים שהיה בחו"ל ונדבק בחו"ל.

דב פסט: לכן העמדה ברורה, העמדה שלנו צריכה להיות שעובדי מערכת הבריאות בבידוד צריכים שלא להיפגע.

קריאה: שיוכר כימי עבודה.

דב פסט: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: כן, ד"ר טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: לא בכדי עולה ההשוואה בין מצב מלחמה וצבא לבין מה שמתרחש עכשיו.

אחמד טיבי: כפי שנאמר, החברה הישראלית היא חברה מיליטריסטית, והשר כחלון, כששוחחתי אתו הבוקר אומר לי: אם האנשים האלה היו נפגעים בקרב, אף אחד לא היה אומר להם שלא רוצים לפצות אותם.

אחמד טיבי: אתה השתמשת, חבר הכנסת ינון, בדיוק באותו משל.

עאידה תומא סלימאן: זה הז'רגון - - -

אחמד טיבי: נכון, חברה מיליטריסטית.

אחמד טיבי: לכן אנחנו, שלא מבינים הרבה בנושא הזה, וטוב שכך, מנסים לשכנע את אגף השכר, שהשתמשו הרבה בביטוי "להיכנס מתחת לאלונקה".

אחמד טיבי: נכון?

אחמד טיבי: לדעתי מי שמרים את האלונקה בתקופה הזאת זה אנשי הצוות הרפואי.

ינון אזולאי: אולי הם רוצים לראות אותם על האלונקה.

ינון אזולאי: זה המצב שיקרה אם לא ייתנו להם את הפתרון, הרי הם יהיו על האלונקה.

ינון אזולאי: זו הבעיה שלנו.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לעזור לאלה שנושאים את כל החולים, את כל המטופלים, את כל הציבור על אלונקה, כדי שייקחו את מה שמגיע להם וירגישו שמישהו מתגמל אותם על עבודת קודש.

אחמד טיבי: וזה לא קורה, אנחנו לא מצליחים כנראה לחדור את מסך הברזל הזה.

ינון אזולאי: יש איזה בעיה במדינת ישראל, כל אחד שאומרים עליו שהוא עושה עבודת קודש, זה אוטומטית חצי בהתנדבות.

ינון אזולאי: קח את החברה קדישא, קח את הרופאים, קח את כל אלה שנמצאים תמיד במקומות האלה, אומרים לך: זו עבודת קודש.

ינון אזולאי: עבודת קודש, אז אומרים: זה קודש.

ינון אזולאי: קודש זה בחינם.

ינון אזולאי: נותנים 50%.

עאידה תומא סלימאן: מי שעושה אותה, צריך לחכות לחיים הבאים כדי להיות מתוגמל, בגן עדן.

אחמד טיבי: אגב, כתבתי ציוץ עכשיו על כך שאנחנו פועלים למען פיצוי מלא לצוות הרפואי, ומישהו שנון ענה לי: שוב אתה פועל רק עבור הערבים במדינה הזאת.

ינון אזולאי: עבור ערבים, שאחד ערב לשני.

אחמד טיבי: אני פועל למען כל הצוותים הרפואיים, יהודים וערבים.

עאידה תומא סלימאן: מה שנעשה, תמיד יהיו אנשים שנונים כאלה, שיגידו לנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: לא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדיון הזה לא מביא אותנו, איך שאמרת, חבר הכנסת טיבי, לחדור מבעד למסך הברזל.

ינון אזולאי: אולי האוצר חושש מדבר אחד, בואו נשמע.

ינון אזולאי: אולי הם חוששים מתקדים?

ינון אזולאי: אולי זה הסיפור שלהם?

עאידה תומא סלימאן: בטח.

עאידה תומא סלימאן: לא הבנת שהוא אומר: כל המשק ואנשים צריכים להיות בבידוד?

ינון אזולאי: אפי, אתם חוששים מתקדים?

עאידה תומא סלימאן: הם מפחדים שיבואו אנשים ויבקשו.

אפרים מלכין: תמיד אנחנו חושבים על תקדים, אבל קודם כול אנחנו מנסים לראות מה באמת - - -

ינון אזולאי: אם אתה חושש מתקדים, יש לי פתרון בשבילך, תעלה לרופאים כבר מעכשיו את הבסיס שלהם בעוד 70%, תגיד להם: מעכשיו קבוע יהיו לכם 70%, כולל החודש של הקורונה, תאמין לי, הם יהיו מוכנים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבינתיים נרצה לרדת יותר לפרטים איפה זה נתקע.

עאידה תומא סלימאן: מבחינת הוועדה הזאת וחברי הכנסת שיושבים פה, הייתה הסכמה כן לפצות, ולפצות כפי שאמר השר, ב-100%.

עאידה תומא סלימאן: חשבנו שהפרטים של איך מחשבים את ה-100% יהיו כל כך קלים, ואנחנו בטוחים שבאוצר כבר עשו הרבה הסכמים כאלה בעבר וידעו איך לחשב את הממוצע כדי לפצות את האנשים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין מתעקשים שהעברת חוק משק המדינה התקיימה על בסיס ההבטחה הזאת, וההבטחה הגיעה לא פחות מאשר משר האוצר עצמו.

עאידה תומא סלימאן: אם משרד האוצר ועובדי משרד האוצר אמורים למלא את ההוראות של השר, אני חושבת שהגיע הזמן כן לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה ניתן עוד כמה ימים, עד השבוע הבא, ונרצה בהתחלת השבוע הבא לדעת שהנושא טופל, סוכמו הדברים בין כל הגורמים הרלוונטיים.

עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שהרופאים והצוותים הרפואיים באופן כללי, כולל כל כוח העזר ועובדות ועובדי הניקיון יחיו עם ההרגשה שהם גם צריכים למלא את תפקידם ולטפל בנו כולנו, ומצד שני לדאוג איך הם יסיימו את החודש הזה כי ההכנסה שלהם נפגעה קשות, והם גם צריכים הוצאות מיוחדות על עצם העובדה, כמו ששמענו, שהם ממלאים את תפקידם.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים שהצוותים הרפואיים שלנו יהיו ממוקדים במטרה.

עאידה תומא סלימאן: לפני כמה ימים ניהלתי דיון על בריאות הנפש, והדגשנו את הצורך לספק מענה לרופאים שנמצאים בלחץ נפשי קשה מאוד בגלל העבודה שלהם, בגלל המרחק שלהם מהמשפחות ובגלל הטראומות של טיפול בחולים מאוד קשים, ועכשיו אני רואה שהבסיס שבבסיס של בריאות הנפש, לדעת שאתה בטוח שהמשפחה שלך לא תיכנס לחובות ולא יהיה לה קשה לסיים את החודש, אפילו את זה לא סיפקנו לצוותים הרפואיים.

אחמד טיבי: אמרת את זה, וחשוב שאמרת את זה.

אחמד טיבי: הצעת חוק משק המדינה, 80 מיליארד שקל, לא הייתה עוברת כי היה צריך 61, בלי האצבעות שלנו, של שלושתנו, אוסאמה, אעידה ואני.

אחמד טיבי: העברנו בשעה 02:30 בבוקר את חוק משק המדינה אחרי ששר האוצר התקשר והבטיח למלא אחרי ההתחייבות הזאת.

אחמד טיבי: ולכן 80 מיליארד השקלים האלה עברו בתמיכה של שלושה חברי כנסת תומכי טרור, תומכי צוותים רפואיים ותומכי עסקים קטנים ובינוניים.

אחמד טיבי: כדאי לשנן את זה ולהגיד איך עבר החוק הזה של 80 מיליארד שקל.

ינון אזולאי: הבעיה שאתה יותר ותיק מכולנו פה, איך לא ביקשת שיהיה בוועדה איש מאגף התקציבים שגם הוא יתחייב?

ינון אזולאי: הרי זה המפתח.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: היה שאול מרידור.

עאידה תומא סלימאן: הם התחייבו.

עאידה תומא סלימאן: אזולאי, שאול מרידור היה שם וכולם התחייבו וכולם שמעו מה השר אומר.

אחמד טיבי: שי באב"ד.

עאידה תומא סלימאן: שי באב"ד גם היה.

עאידה תומא סלימאן: אבל כנראה באותו לילה היינו כל כך נחוצים כדי לעשות את העבודה ולהעביר את הצעת החוק שהממשלה החליטה עליה, ולא טרחה שחברי הכנסת שלה יימצאו בבניין כדי להצביע.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתוך אחריות, בגלל שאנחנו מבינים כמה זה חשוב לציבור עכשיו שניאבק בקורונה ויהיו משאבים, עשינו את מה שעשינו, מתוך אחריות והבנה.

עאידה תומא סלימאן: אבל להרגיש שעכשיו, אחרי שהצבענו, מתעלמים מהסיכום שהיה אתנו, זה לא יעבור.

עאידה תומא סלימאן: אפנה עכשיו בשידור הזה ואמשיך אחר כך בפנייה לשר האוצר: אתה עדיין יושב בכיסא של שר האוצר, ואתה עדיין נותן את ההוראות במשרד הזה, ואני קוראת לך עכשיו למצוא את הדרך שההוראות שלך ימולאו וההתחייבויות שלך ימולאו לפני שאתה מסיים את התפקיד הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: נמשיך לעקוב אחרי זה ונבקש בשבוע הבא עוד דיווח, איפה אנחנו עומדים.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם ואני נועלת את הישיבה.