הוועדה המיוחדת להיערכות מערכת החינוך והחינוך המיוחד, לרבות לשנת הלימודים הבאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 10, 2020-04-20 09:00

ניצן הורוביץ: אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לחינוך בכנסת.

ניצן הורוביץ: היום יום שני, השעה 09:00 בבוקר, ואנחנו דנים בנושא ספציפי וממוקד וזה עניין הילדים החולים, לא ילדי הקורונה, אלא הילדים החולים, ויש אלפים כאלה – ילדים שהם חולים גם בבית או שהם מאושפזים בבתי חולים כלליים, בבתי חולים פסיכיאטריים, שיקומיים, ברחבי המדינה.

ניצן הורוביץ: למרבה הצער, חלקם לא מקבלים דווקא היום את המענים החינוכיים והלימודיים שהם צריכים לקבל.

ניצן הורוביץ: אנחנו קיבלנו הרבה פניות לוועדה בנושא הזה.

ניצן הורוביץ: לכן, החלטתי לקיים על כך דיון מיוחד היום.

ניצן הורוביץ: צריך לתת קצת רקע לעניין הזה ולהסביר שהילדים האלה מקבלים תמיכה ומערכת טיפולים גם מזכיינים שעובדים עם מערכת החינוך.

ניצן הורוביץ: לכל ילד הרי נדרשת מערכת טיפולים ייחודית עבורו.

ניצן הורוביץ: בתחילת אפריל משרד החינוך, ואני מקווה שאני מדייק בפרטים, שיחרר כ-50% מהתקציב שהיה מיועד להם עבור זכייני הטיפול האלה, ומאז החלו באיזושהי חזרה הדרגתית לשגרת הטיפולים, אבל אחוז נמוך מהילדים היום מקבלים את המענה שאותו הם צריכים.

ניצן הורוביץ: כדי לברר את הסוגיה הזו יש לנו כאן בדיון הזה נציגה של הורי הילדים החולים, מורים ומורות בתוכנית הזו – קדימה מדע ב"שלבים", מנכ"ל מיזם סאסא סטון שזה מיזם ליישום חוק חינוך חובה לילדים מאושפזים, יו"ר האיגוד לרפואת ילדים יהיה איתנו, וחביבת הוועדה רחלי אברמזון מנהלת האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך שגם ממונה על הנושא הזה.

ניצן הורוביץ: אלה האנשים שישתתפו, וכמובן חברי הכנסת שנמצאים כאן.

ניצן הורוביץ: בואו נתחיל עם נלה דוידוב שהיא אימא לילדים חולים ופעילה חברתית - בוקר טוב לך.

נלה דוידוב: בוקר טוב.

נלה דוידוב: שמי נלה ואני אימא לשני ילדים חולים ואני גם פעילה במטה מאבק לילדים חולים.

נלה דוידוב: מאז משבר הקורונה נתקלנו בבעיה חמורה כשאין מענה, אף אחד לא עונה לנו, לא במשרד החינוך, לא בקדימה מדע.

נלה דוידוב: נפלנו בין הכיסאות.

נלה דוידוב: גם עולות כל מיני שאלות כאלו ואחרות איפה משרד החינוך, איפה הפעילים שאמורים לתת מענה לילדים החולים.

נלה דוידוב: לא משנה למי נשלח הודעה, אנחנו פשוט לא מקבלים כמעט הודעות.

נלה דוידוב: קיבלנו איזשהו אימייל.

ניצן הורוביץ: ספרי על מצב הילדים שלך, מה הם היו מקבלים בדרך כלל ומה קרה בזמן האחרון.

נלה דוידוב: הם מקבלים סיוע חינוכי טיפולי, פרא רפואי, שעות הוראה – תוכנית לימודית ספציפית ומותאמת לצרכים שלהם ובשעות שהם יכולים לקבל.

נלה דוידוב: קודם כל, היום אף אחד לא עונה לנו.

נלה דוידוב: מתקשרים המורים - - -

ניצן הורוביץ: כדי שנבין בדיוק מה הבעיה, ספרי בדיוק מה קרה בזמן האחרון, ולא שלא עונים.

ניצן הורוביץ: האם הם הפסיקו לקבל את השיעורים ואת הטיפולים?

נלה דוידוב: הפסיקו לקבל את השירותים לגמרי.

נלה דוידוב: ההחזרה הדרגתית במירכאות גלגלה איכשהו אחריות לצוות החינוכי של קדימה מדע.

נלה דוידוב: יצאה הודעה גורפת: אתם אלה שתחליטו אם בא לכם לעבוד או לא לעבוד.

נלה דוידוב: ואם בא לכם לעבוד, תשלחו הודעה להורה ואם הוא יסכים תשלחו הודעה לנו.

נלה דוידוב: איפה הדבר הזה קיים?

נלה דוידוב: איפה משרד החינוך?

נלה דוידוב: איפה ההנחיות?

נלה דוידוב: איך ילדה מונשמת יכולה לקבל טיפול במרחק 2 מטר?

נלה דוידוב: איך מישהו יכול לראות שפיזיותרפיסט מגיע לילדה מונשמת לתת סיוע חינוכי במרחק 2 מטר בלי מסכות, בלי אלקוג'ל, בלי הנחיות ברורות, בלי תוכנית לימודית?

נלה דוידוב: אף אחד לא מוכן לחזור במשבר הזה לתוכנית.

נלה דוידוב: אין לנו גם למי לפנות.

נלה דוידוב: האחריות של משרד החינוך איכשהו נעלמה.

נלה דוידוב: שכחו אותנו, אין הנחיות, אף אחד לא מדבר עם ההורים.

נלה דוידוב: הילדים שלנו ננטשו.

נלה דוידוב: במערכת הטלוויזיה אתה גם תשמע: חינוך מיוחד והכול, אנחנו לא שייכים לחינוך המיוחד.

נלה דוידוב: הילדים שלנו לא אמורים לחזור למסגרות, הילדים שלנו בבית בבידוד, ובשל הקשיים שלהם גם לא יכולים ללכת למסגרת.

נלה דוידוב: אני חושבת שהמענה היה צריך להינתן כבר מלכתחילה שם.

נלה דוידוב: אני גם לא רואה איזשהו הבדל.

נלה דוידוב: אם משרד החינוך נתן הנחייה שילדים חולים יכולים כרגע לקבל סיוע חינוכי דרך הרווחה, אין שום סיבה שהם לא יקבלו את הסיוע החינוכי דרך משרד החינוך.

נלה דוידוב: איפה האפליה הזו קיימת?

נלה דוידוב: יש הרבה מהצוות החינוכי שרוצה לחזור לעבוד, אבל אין עם מי לתקשר, לא עם משרד החינוך, לא עם קדימה מדע.

נלה דוידוב: אני אמורה כרגע להתחיל לספק להם מסכות, אלקוג'ל, ההנחיות.

נלה דוידוב: אנשים לא מוכנים לחזור במצב הזה.

ניצן הורוביץ: נלה, תודה בינתיים.

ניצן הורוביץ: בואו נשמע את אחת המורות של אחד הזכיינים שזה קדימה מדע, תוכנית "שלבים".

ניצן הורוביץ: אילהאם בשארה, בוקר טוב לך.

ניצן הורוביץ: תציגי את עצמך, בבקשה.

אילהאם בשארה: בוקר טוב.

אילהאם בשארה: קוראים לי בשארה אילהאם, ואני מורה בפרויקט הזה כבר 15 שנים.

אילהאם בשארה: זו תוכנית שהופרטה על-ידי משרד החינוך.

אילהאם בשארה: מכאן אני פונה לנציגי משרד החינוך ומבקשת את התייחסותם.

אילהאם בשארה: הפרטת התוכנית היא דבר מאוד חמור והיא הביאה למצב עגום בקרב המורים והתלמידים, פרט לסיטואציה של משבר הקורונה.

ניצן הורוביץ: בבקשה, אם תוכלי לא לקרוא מהנייר ופשוט תסבירי לנו אצל מי את עובדת, איפה את עובדת, מה את עושה, מה קרה לפני הקורונה ומה קורה עכשיו.

אילהאם בשארה: אני מורה בתוכנית ואני מלווה תלמידים עם מחלות כרוניות, מחלות אונקולוגיות, מחלות עם רקע אורתופדי.

אילהאם בשארה: לפני המשבר היינו עובדים והולכים כרגיל לבתי התלמידים ומבקרים אותם.

אילהאם בשארה: בעקבות המשבר הכול מופסק.

אילהאם בשארה: ברגע שבאנו לחזור לשגרה נמסר לנו מידע ממשרד החינוך וגם מהזכיין, אבל המידע שקיבלנו מהם היה מידע.

אילהאם בשארה: כל הזמן היו פרצות לכל מיני שאלות פתוחות, מה עושים, איך מבקרים אצל התלמידים.

אילהאם בשארה: אנחנו עובדים עם תלמידים שהמערכת החיסונית שלהם מדוכאת.

ניצן הורוביץ: את רוצה ומוכנה לעבוד עכשיו?

אילהאם בשארה: כן, כי השיקול של הפרנסה גובר כאן.

אילהאם בשארה: המוסד לביטוח לאומי לא נותן לך כמו שאתה עובד.

אילהאם בשארה: בנוסף, יש כאן אחריות המוסרית.

אילהאם בשארה: אני לא יכולה להגיד לך שאין כאן סיכון – זה ברור, אלוהים יודע.

ניצן הורוביץ: תמשיכי עם מה שכתבת לעצמך, אבל בקיצור, אם אפשר.

אילהאם בשארה: אני גם כן פונה למשרד החינוך ושואלת מה עם התלמידים האורתופדים?

אילהאם בשארה: למה אתם לא נותנים לנו להמשיך ללוות אותם?

אילהאם בשארה: אתם אומרים שהם מקבלים את השירות מרחוק דרך בתי הספר?

אילהאם בשארה: אני לא חושבת שהם מקבלים מענה בימים האלה.

אילהאם בשארה: זה מביע עד כמה משרד החינוך יכול בקלי קלות לוותר עלינו.

אילהאם בשארה: בנוסף, אני חושבת שהגיע הזמן שמשרד החינוך ייקח את התוכנית הזאת לידיו וינהל אותה.

אילהאם בשארה: כל הזמן מכדררים את המורה והתלמיד כמו במשחק פינג-פונג.

אילהאם בשארה: כמו כל תוכנית שהופרטה, יש תמיד ליקויים ופגיעה עגומה בציבור המורים.

אילהאם בשארה: חלק גדול מהמורים עדיין שואלים אותי כנציגת ועד: האם חוזרים לעבודה?

אילהאם בשארה: האם אמרו שנחזור?

אילהאם בשארה: יש דברים שהם לא ברורים ויש כל מיני פרצות שאין להן מענה.

ניצן הורוביץ: אם יש שאלות למורה, אז בבקשה לפי הסדר, חבר הכנסת ינקילביץ', אבל לא להתפרץ.

עומר ינקלביץ': גברתי, האם אתם עובדי קבלן?

עומר ינקלביץ': אתם בחל"ת?

עומר ינקלביץ': מה הסטטוס שלכם?

עומר ינקלביץ': שנית, האם אתם מסוגלים לעבוד בצורה מקוונת?

עומר ינקלביץ': ואם לא, אז למה בתי הספר הרגילים לא עובדים מולם בצורה מקוונת?

עומר ינקלביץ': יש פה כאילו דיסוננס ביניכם לבין בתי הספר.

עומר ינקלביץ': מקוון אפשר גם אתם וגם הם.

אילהאם בשארה: כן, אנחנו פשוט עובדי קבלן לכל דבר.

אילהאם בשארה: אנחנו לא עובדים מן המניין.

אילהאם בשארה: אם עובדים, מקבלים משכורת.

אילהאם בשארה: אם לא אז לא.

אילהאם בשארה: יש למידה מרחוק דרך הקמפוס של הזכיין, אבל אין הכשרה ללמידה מרחוק.

אילהאם בשארה: זה לא כמו הזכיין הקודם - "גלים" - שסיפק שם תשתית, מחשב לכל ילד, תשתית אינטרנט, מערכי שיעורים מסודרים.

אילהאם בשארה: כאן המורים מתלבטים אם בכלל לוותר על החל"ת ולחזור ללמד מרחוק.

אילהאם בשארה: הם מעדיפים יותר ללמד בבתים כי הלמידה מרחוק היא בעייתית אצל כולם, כמו שאת יודעת.

אילהאם בשארה: לכלל התלמידים אין מחשבים, ובמיוחד לתלמידי החינוך המיוחד שלא יכולים להסתדר בלמידה מרחוק.

ניצן הורוביץ: אילהאם, תישארי איתנו.

ניצן הורוביץ: אנחנו נשמע את הדוברים האחרים.

ניצן הורוביץ: כדי שנקבל תצוגה על העניין נשמע עוד מורה מתוכנית "שלבים" שזו התוכנית שלך, נשמע את דרור בן יעקב.

ניצן הורוביץ: הוא לא איתנו.

ניצן הורוביץ: נפנה עכשיו לדליה גורי.

דליה גורי: שלום, שמי ד"ר דליה גורי.

דליה גורי: אני מנהלת את תוכנית "שלבים".

דליה גורי: אני רוצה להציג כמה עובדות שהתנהלו בזמן האחרון.

ניצן הורוביץ: קודם כל, תגידי בשתי מילים מה זה תוכנית "שלבים"?

ניצן הורוביץ: תני קצת רקע.

דליה גורי: תוכנית "שלבים" היא תוכנית שמספקת שירותי הוראה, סיוע חינוכי וטיפולים פרא רפואיים לתלמידים חולים.

ניצן הורוביץ: לכמה?

דליה גורי: בסביבות כ-2,000 תלמידים בדרך כלל נמצאים בתוכנית.

דליה גורי: פעילים בפועל, כי יש ילדים שהם לא תמיד פעילים, בסביבות 1,700 פעילים בכל רגע נתון.

דליה גורי: בסך כל במשך שנה, יש גם תחלופה, אנחנו מדברים על בסביבות 2,000 תלמידים.

ניצן הורוביץ: אוקיי, אז מה קורה עכשיו?

דליה גורי: ב-17 לחודש קיבלנו הנחייה מהמשרד להפסיק את השירות בגלל ההסגר וכו'.

ניצן הורוביץ: בכלל?

ניצן הורוביץ: להפסיק הכול?

דליה גורי: להפסיק הכול טוטלית.

ניצן הורוביץ: ב-17 למרץ או לאפריל?

דליה גורי: ב-17 למרץ.

דליה גורי: יום למחרת פתחנו מייל ייעודי למורים וכל הורה שפנה אלינו במייל הזה קיבל תשובה.

דליה גורי: היה לחץ מאוד גידול בציבור המורים והתלמידים שדיברו גם בשמם של התלמידים שביקשו לחזור לעבודה.

דליה גורי: אני עליתי לשידור בגלי צה"ל והצגתי את הבעיות האלה.

דליה גורי: בעיקר רצינו להילחם על הילדים עם הפיזיותרפיה הנשימתית כדי שיקבלו את הטיפול הפרא רפואית ועזרה בסיוע החינוכי לילדים שהם סיעודיים קשים, ואמרנו: נתחיל איתם.

דליה גורי: היינו בדיאלוג עם המשרד כמובן, וב- - - לחודש, אחרי שהגשנו תוכניות לימודיות, פדגוגיות וכו' ומייד אפרט במה מדובר, קיבלנו אישור להפעיל את השירות במתכונת של 50% כי זו הייתה הדרישה מהשטח אחרי שעשינו תשאול, ואנחנו הפעלנו אותו.

דליה גורי: משובצים מאות תלמידים, עדיין אנחנו משבצים.

דליה גורי: שיבצנו כבר מאות תלמידים.

דליה גורי: כמובן שהתחלנו עם התלמידים הסיעודיים.

דליה גורי: אנחנו בקשר עם ההורים, עם הילדים, ומנסים לפתור את כל הבעיות האפשריות.

דליה גורי: לגבי המורים – כל מי שרצה לעבוד בבית, שובץ בבית.

דליה גורי: כל מי שרצה לעבוד בהוראה מרחוק קיבל הדרכה דרכינו.

דליה גורי: רק בגלל אבטחות מידע אנחנו עובדים דרך היוניקו ולא דרך הזום, והמורים האלה מלמדים והם מקבלים ליווי פדגוגי כל הזמן להוראה מרחוק.

דליה גורי: לגבי הציוד – ביקשנו מכל מי שמשתמש בציוד להגיש לנו הצעת מחיר לפי כמות העבודה שלו, והוא יקבל את התשלומים תמורת קבלה חזרה.

דליה גורי: אין שום בעיה בעניין הזה.

דליה גורי: אנחנו בקשר כל הזמן עם המשרד, כל הזמן עם ההורים ועם התלמידים.

דליה גורי: זה לא שאין קשר, בוודאי שיש קשר.

דליה גורי: כמובן שהפעילות מתנהלת בצורה שונה כי חלק מהתלמידים והמורים לא מעוניינים לעבוד, וזה בסדר גמור מצדנו.

ניצן הורוביץ: כן, אבל אנחנו עכשיו שמענו כאן מורה שכן מעוניינת לעבוד אבל לא נותנים לה ופרנסתה נפגעת.

דליה גורי: למה?

דליה גורי: מה זאת אומרת "לא נותנים לה"?

ניצן הורוביץ: אנחנו תיכף נחזור אליה שוב והיא תבהיר את העניין.

עומר ינקלביץ': שתענה למה לא משובצים תלמידים.

עומר ינקלביץ': אנחנו בדקנו וראינו שלא משבצים תלמידים.

עומר ינקלביץ': מורים לא עובדים, לא משבצים תלמידים.

עומר ינקלביץ': יש דיסוננס באינפורמציה.

דליה גורי: מי אמר?

דליה גורי: קודם כל, שובצו עד אתמול שובצו תלמידים.

דליה גורי: כל יום נשלחת טבלה מעודכנת למשרד החינוך עם שמות התלמידים והשיבוץ שלהם לפי השעות.

עומר ינקלביץ': גברתי, אתם מדווחים על 5,000 תלמידים.

דליה גורי: איזה 5,000?

דליה גורי: מי זרק את המספר הזה?

ניצן הורוביץ: עומר, אי אפשר כך – לאט לאט.

ניצן הורוביץ: כולם ישאלו את השאלות.

ניצן הורוביץ: דליה, תחזרי, בבקשה, כי לא שמעתי את התשובה כי צעקו פה.

דליה גורי: אני אומרת שאני לא יודעת מאיפה צץ המספר 5,000.

דליה גורי: אף פעם לא היו בתוכנית הזו 5,000 תלמידים.

דליה גורי: כרגע אנחנו שיבצנו מאות תלמידים לפי ההנחייה של המשרד, לפי התקצוב של המשרד ולפי הבקשות.

דליה גורי: אנחנו בנינו תוכנית שנבנתה על פי תשאול בשטח של מי מוכן לעבוד, ואז הגשנו הצעה, ובתוכנית הזו.

דליה גורי: מה שקרה – ביקשנו, ובימים האחרונים אנחנו מנהלים דיאלוג עם המשרד, ניוד מהוראה מרחוק להוראה רגילה משום שחלק מהמורים כן רוצים ללכת לבתים - זה הכול.

דליה גורי: זה מה שביקשנו, אנחנו בדיאלוג עם המשרד סביב העניין הזה.

קריאה: אבל איפה ההורים היו?

קריאה: למה אף אחד - - -?

ניצן הורוביץ: רגע, רגע, לא להתפרץ.

ניצן הורוביץ: יש לנו עוד דוברים אז אחד אחד.

ניצן הורוביץ: איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: דליה, בוקר טוב.

איתן גינזבורג: השאלה שלי מאוד פשוטה.

איתן גינזבורג: מתוך כ-2,000 תלמידים שציינת שנמצאים בתוכנית, האם אני טועה במספר?

דליה גורי: 2,000 – לא כולם פעילים.

דליה גורי: 1,700 פעילים.

איתן גינזבורג: אוקיי, מתוך ה-1,700 הפעילים, כמה מספרית, וזה נתון שצריך להיות לך מול העיניים, כמה שובצו?

דליה גורי: 536 שובצו, כשחלק מההורים לא רוצים שהילדים ישובצו, וכל התלמידים האורתופדים - - -

איתן גינזבורג: מתוך ה-1,200 שלא שובצו, מה הסיבות?

איתן גינזבורג: כמה הורים לא רצו?

דליה גורי: לפחות ממחצית מההורים לא רצו.

קריאה: אף אחד לא שאל אותנו.

איתן גינזבורג: 600 הורים לא רוצים שיבוץ?

דליה גורי: אנחנו עברנו וחלק מהמורים וההורים לא מעוניינים ב - - -

איתן גינזבורג: ומה קורה עם שאר ה-600 שלא הודיעו שהם לא רוצים שיבוץ?

דליה גורי: סליחה, אדון ביטון, המשרד ביקש מאיתנו לא לשבץ את התלמידים האורתופדיים כי הם מקבלים מענה בקהילה שזה גם חלק מקבוצת התלמידים, וכל התלמידים שנרשמו משובצים ושובצו עד אתמול בערב.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת ינקלביץ'.

עומר ינקלביץ': בהמשך לדבריו של מר גינזבורג וביטון, גברתי, יש פה נתונים של 500 תלמידים שממתינים ולא משובצים.

עומר ינקלביץ': חשוב לי לומר, אני לא מכירה את אותם 5,000 - - -

דליה גורי: זה לא נכון.

דליה גורי: מאיפה הנתונים האלה?

דליה גורי: מאיפה אתם יודעים?

ניצן הורוביץ: דליה, היא תשאל את השאלה והיא תעני.

ניצן הורוביץ: בבקשה, קודם היא שואלת.

עומר ינקלביץ': המספר 5,000 שאת לא מכירה – אני אחדד את זיכרונך מעט, בוועדת חינוך בשנת 2018 אתם דיברתם על 5,000 תלמידים בתוכנית.

עומר ינקלביץ': תוקצבתם על 5,000, על 4,513, בזמן שהיו 1,500 בתוכנית.

עומר ינקלביץ': אבל אני לא אכנס איתך עכשיו לסוגיה הזו, על זה אולי נדון בהמשך בוועדת החינוך.

עומר ינקלביץ': כרגע יש מעל 500 תלמידים שממתינים ולא שובצו, גברתי.

עומר ינקלביץ': זה נתון בשטח.

דליה גורי: אני לא יודעת מאיפה הנתון הזה צץ.

דליה גורי: אנחנו עשינו תשאול בקרב התלמידים - - -

קריאה: אם הייתם מתקשרים להורים אז אולי כן הייתם - - -

ניצן הורוביץ: אי אפשר כך, לא להתפרץ.

ניצן הורוביץ: תסגרו אותה.

דליה גורי: לכל הורה יש מייל ויש טלפונים.

דליה גורי: קודם כל, יכולים לפנות במייל.

דליה גורי: כל הורה שפנה קיבל התייחסות, כל הורה שפנה קיבל התייחסות.

דליה גורי: זה פשוט לא נכון, זה פשוט לא נכון.

ניצן הורוביץ: דליה, תודה.

ניצן הורוביץ: ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: רציתי לשאול האם הם מתעסקים רק בשירותים לימודיים ומה עם השירותים הפיזיים הטיפולים הרפואיים?

וליד טאהא: אנחנו מדברים על תלמידים חולים.

דליה גורי: כן, ברור.

דליה גורי: הם מקבלים את זה.

דליה גורי: הורים שהסכימו שהילדים יקבלו טיפול בבית - - -

וליד טאהא: רק אלה ששובצו מקבלים?

דליה גורי: כל אלה שפנו.

דליה גורי: מי שפנה קיבל – בוודאי.

וליד טאהא: ואלה שלא שובצו הם מחוץ לטיפול?

דליה גורי: מי שפנה קיבל.

דליה גורי: מה זה "לא שובצו"?

דליה גורי: מי שרוצה בטיפול מקבל.

דליה גורי: מי שמעוניין בטיפול מקבל – בוודאי.

ניצן הורוביץ: האם למישהו יש עוד שאלה בנושא הזה?

ניצן הורוביץ: היא איתנו על הקו, אנחנו עוד נחזור אליה.

ניצן הורוביץ: דב לקס מנכ"ל סאסא סטון, תציג, בבקשה, את הפעילות שלכם ואת הבעיה שקיימת - או שאין בעיה, אולי הכול מצוין.

דב לקס: קודם כל, בוקר טוב לכולם.

דב לקס: סאסא סטון הוא ארגון חברתי, חברה לתועלת הציבור שפועלת במיזם משותף עם משרד החינוך ליישום חוק חינוך חובה לילדים מאושפזים.

דב לקס: בעשור האחרון אנחנו תרמנו כ-50 מיליון שקל לפעילות שממוקדת בסיוע לילדים מאושפזים בבתי חולים, ואני מדבר על כלל בתי החולים במדינת ישראל, למעלה מ-40 בתי חולים: כלליים, פסיכיאטריים, שיקומיים וסיעודיים.

דב לקס: במהלך הפעילות שלנו אנחנו עוסקים בהארכת יום הלימודים, הפעלה של בנות שירות לאומי כסיוע למרחב החינוכי ולילדים המאושפזים.

דב לקס: חשוב לציין שב-17 לחודש קיבלנו הודעה על הקפאה של הפעילות שלנו.

דב לקס: נכון להיום, צריך לזכור, מספר המאושפזים בבתי החולים, ואני מדבר על סמך בדיקה, קטן בגלל שמערכת הבריאות שחררה את כל מי שרק אפשר לשחרר.

דב לקס: מי שנותר בתוך בתי החולים הם ילדים באמת במצבים שאינם פשוטים שמעבר לסיטואציה הרגילה שהם נמצאים בה, הסיטואציה של הקורונה רק מגבירה את סיטואציית החרדה, את חוסר הוודאות.

דב לקס: לא נעים להיות מאושפז היום בבתי חולים.

דב לקס: הילדים נותרו ללא כל מענה וכך נוצרת פגיעה גם בילדים וגם במערכת הרפואית.

דב לקס: אני יכול לשתף, ויש לי את זה פה, פניות של לא מעט גורמים בכירים מבתי חולים שונים שמתחננים לחזרה לפעילות, כי כאשר הילד המאושפז שסובל מחרדה, מחוסר ודאות ומלחץ נמצא בסיטואציה הזו יש עול נוסף על המערכת הרפואית שממילא נמצאת בסיטואציה מאוד לחוצה ברמת המשאבים.

דב לקס: אני כבר לא מדבר על מה שקורה בפסיכיאטריה שזה סיפור אחר לגמרי.

דב לקס: הפעילות שאנחנו עוסקים בה בילדים בפסיכיאטריה היא תומכת ריפוי.

דב לקס: המערכת הרפואית מצהירה בזאת.

דב לקס: ילד בפסיכיאטריה – אחד מהמשתנים המאוד חשובים הוא לאפשר לו לעסוק ביצירה, להביא את עצמו לידי ביטוי, להניע אותו ממרחב החולי למרחב שהוא תומך מרחב ריפוי.

דב לקס: לכן, גם הילדים בפסיכיאטריה נותרו ללא מענה.

ניצן הורוביץ: הפסיקו את הפעילות שלכם לחלוטין?

דב לקס: לחלוטין.

ניצן הורוביץ: כמה ילדים שטיפלתם בהם קודם, היום בגלל זה לא מקבלים טיפול?

דב לקס: אנחנו מדברים במצב הנורמטיבי כאשר המצב כרגע ברמת היקפי האשפוז כמובן שונים.

דב לקס: היקפי האשפוז היום קטנו באופן מאוד משמעותי, אבל במצבים הנורמטיביים אנחנו מדברים על כ-100,000 ילדים בשנה בכל מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: כמה עכשיו לא מקבלים את הטיפול שלכם בגלל ההפסקה של הפעילות?

דב לקס: כדי לתת תשובה אחראית לשאלה המאוד חשובה הזו, אני צריך לדעת כמה ילדים מאושפזים היום, נכון לתאריך היום, בסיטואציה של הקורונה, במדינת ישראל.

דב לקס: אין לי את הנתון הזה.

ניצן הורוביץ: בערך כדי שאקבל פחות או יותר תמונה, האם מדובר ב-1,500, 200?

דב לקס: לא, אני מעריך שאנחנו מדברים על משהו כ-5,000, 6,000 בכל בתי החולים.

ניצן הורוביץ: הם לא מקבלים היום כלום.

דב לקס: נכון.

דב לקס: שוב, מדובר בילדים בסיטואציה מאוד מאוד משברית, מאוד קשה, שנותרו כרגע ללא מענה.

דב לקס: מה שאנחנו עשינו, למרות הקפאת הפעילות, מתוך אחריות ושליחות של התורם, וחשוב להגיד תודה בשם מדינת ישראל לאיש היקר הזה, אנחנו בנינו מערך דיגיטלי שמעביר ושואף להעביר את הפעילות הדיגיטלית שהיא מתבצעת גם סינכרונית וגם א-סינכרונית, כאיזשהו מענה כרגע לילדים.

דב לקס: הבעיה שכדי לקיים את זה בבתי החולים צריך לתווך את זה.

דב לקס: כלומר, מישהו צריך לידי הילדים את הידיעה שיש להם אפשרות להיכנס למקום כזה או אחר ולעשות פעילות דיגיטלית.

דב לקס: גם זה במאמצים עילאיים ובעזרה של עובדים סוציאליים ופסיכולוגים וכל מיני גורמים כאלו ואחרים שהתגייסו לטובת המטרה הזו.

ניצן הורוביץ: מה אמרו לכם במשרד החינוך לגבי השאלה מתי זה אמור לחזור ומה אמורים לעשות?

דב לקס: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא, פורה וטוב עם האגף לחינוך מיוחד.

דב לקס: יושבת פה אישה יקרה הגברת רחלי אברמזון.

דב לקס: נכון לכרגע אני הגשתי שאילתה כדי להבין מה הסטטוס שלנו לגבי חזרה לפעילות.

דב לקס: אני עדיין לא קיבלתי התייחסות לנושא הזה.

דב לקס: שוב, כל יום שעובר הילדים סובלים והמערכת הרפואית סובלת כי היא צריכה להתעסק עם ילדים שהם משועממים.

דב לקס: אני באמת מאוד ממליץ לתת את הדעת לבעיה הזו ולראות מה עושים כדי לפתור אותה.

דב לקס: צריך לדייק ולהבין את הצרכים המדויקים בבתי החולים הכלליים, ובוודאי בוודאי בפסיכיאטריים ששם חייבים לתת מענה מיידי.

ניצן הורוביץ: תישאר איתנו ותאזין.

ניצן הורוביץ: פרופ' שי אשכנזי, יו"ר האיגוד לרפואת ילדים, בבקשה.

שי אשכנזי: בוקר טוב לכולם.

שי אשכנזי: אני כמובן רופא ילדים אבל גם מומחה למחלות זיהומיות.

שי אשכנזי: הבעיה קיימת ואני מברך על הדיון בוועדה.

שי אשכנזי: הייתי מחלק את יריעת הדיון לשלושה נדבכים: ראשית, ילדים עם קורונה שמאושפזים.

שי אשכנזי: שנית, ילדים שמאושפזים מסיבות אחרות וזקוקים למערכת החינוך, וילדים בית שאינם מאושפזים וגם הם זקוקים למערכת החינוך.

שי אשכנזי: בילדים מאושפזים בסך הכול, לשמחתנו, התפרצות הקורונה פגעה מעט בילדים.

שי אשכנזי: עד היום, ואנחנו עוקבים בצורה הדוקה, אושפזו 58 ילדים בבתי החולים בגלל מחלת הקורונה, מהם אחד במצב בינוני וכל ה-57 במצב קל בסך הכול.

שי אשכנזי: הילדים האלה לא מקבלים מענה חינוכי.

שי אשכנזי: כמנהל מחלקה ותיק בבית חולים שניידר הרבה מאוד שנים יש צוות חינוכי בכל מחלקת ילדים שמטפל בילדים עם המחלות הממושכות שנזקקים לאשפוזים חוזרים וממושכים, כולל מעבר בחינות בגרות וכו', אבל הצוות הזה הוצא מפעילות.

שי אשכנזי: זה צוות של משרד החינוך אבל הוא הוצא בפעילות בתקופת התפרצות הקורונה, והילדים הללו שמאושפזים, אנחנו כרופאים דואגים גם שהם ייחשפו, ושאנחנו ניחשף כמה שפחות ככל האפשר, יש להם מחשבים ניידים ואמצעי תקשורת, ובוודאי אפשר הפעלה מרחוק.

שי אשכנזי: המספרים קטנים כרגע אבל הם כרגע לא מקבלים מענה חינוכי.

שי אשכנזי: יש עובדות סוציאליות שנכנסות אליהם ומלוות אותם כי צריכים לדאוג לילד שמאושפז בחדר מבודד.

שי אשכנזי: אם הוא גם מעל גיל 6 – 7 גם בלי הורים, צריכים לדאוג לו 24/7 – זה תפקידנו.

שי אשכנזי: ילדים שנמצאים בבידוד בבתיהם – גם פה אין מענה בעצם והם כמו האוכלוסייה הרגילה כיוון שהם אינם חולים בצורה משמעותית.

שי אשכנזי: אבל ילדים אחרים שבעבר קיבלו שירות חינוכי כמו ששמענו לא מקבלים כרגע.

שי אשכנזי: בנוסף, כמו שציין כרגע דב, יש ילדים עם מחלות אחרות שקיימות שנמצאים בבתי החולים וזקוקים לעזרת מערכת החינוך שפועלת יפה בימים כתיקונם, שלא מקבלים.

ניצן הורוביץ: אתם פניתם למשרד החינוך כדי שזה יתחדש?

שי אשכנזי: כן, אנחנו פנינו.

שי אשכנזי: אנחנו פנינו דרך ההנהלות, אנחנו לא פונים ישירות.

שי אשכנזי: בעקבות דיון הוועדה, אנחנו צריכים לחדש את פעילות מערכת החינוך בצורה מדורגת, מבוקרת, אבל צריכים לחדש את הפעילות.

שי אשכנזי: אגב, זה לא רק בילדים חולים אלא בכלל.

שי אשכנזי: הילדים אינם חולים כמעט.

שי אשכנזי: אלה שחולים – בצורה מאוד קלה.

שי אשכנזי: ככל שנעשה מוקדם יותר את זה, יותר טוב יהיה.

שי אשכנזי: זה לא נושא הדיון, אבל גם לילדים שנמצאים בביתם יש כאילו למידה מרחוק שהיא מאוד חלקית ולא יעילה.

שי אשכנזי: הילדים הללו אינם לומדים כבר מעל חודש, עם שיבוש כל אורחות החיים ושעות השינה, והכלכלה ופעילות גופנית ומחלות כרוניות אחרות.

שי אשכנזי: אני קורא בצורה מבוקרת לחדש את הפעילות גם למרכיבים השונים ששמענו היום של האוכלוסיות המיוחדות, אבל בכלל.

שי אשכנזי: אנחנו צריכים לאט לאט לחדש את הפעילות.

שי אשכנזי: הילדים הללו לא מקבלים מענים כיום.

ניצן הורוביץ: בעניין הזה האם מישהו רוצה לשאול את הרופא?

עומר ינקלביץ': אני יודעת שבבתי החולים יש מרחבים שבהם הילדים לומדים.

עומר ינקלביץ': מדוע המרחבים האלה מנוטרלים?

עומר ינקלביץ': במרחבים האלה אפשר להביא את המתנדבים של הארגון הזה שאפילו שהם אמורים להיות מתוגמלים כלכלית כי הם עובדים, אבל משיחה איתם אני יודעת שהם מוכנים לבוא ולהתנדב.

עומר ינקלביץ': לא מאפשרים להגיע.

עומר ינקלביץ': הכול צריך להיות בהתאם להנחיות: שני מטר, מסכות.

עומר ינקלביץ': אבל המרחבים האלה קיימים והם מנוטרלים והילדים במצוקה גדולה.

עומר ינקלביץ': האם לפי עמדתך הם יכולים וצריכים להגיע למרחבים הללו?

שי אשכנזי: למרות שלא נשאלתי אני יכול להסביר.

שי אשכנזי: המרחבים האלה קיימים בכל מחלקה, אבל זו התקהלות.

שי אשכנזי: זה מרחבים שבהם קיימת התקהלות, ולכן כמומחה למחלות זיהומיות מלכתחילה ניתנה הוראה לסגור את המרחבים הללו.

שי אשכנזי: לכן, העזרה של הצוות החינוכי צריכה להיות בצורה פרטנית, חלקה מרחוק.

שי אשכנזי: המרחבים הללו הם אזורי התקהלות.

שי אשכנזי: יש הרבה ילדים וצוות ולכן על פי ההנחיות הם נסגרו, וכמומחה למחלות זיהומיות זה בצדק.

שי אשכנזי: אנחנו לא מאפשרים התקהלויות.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה, שאלה בנושא שלו.

קטי קטרין שטרית: אתה עובד משרד הבריאות, נכון?

שי אשכנזי: לא, ודאי לא.

שי אשכנזי: אני רופא ילדים בקופת חולים שניידר.

קטי קטרין שטרית: משרד הבריאות החליט על התקנות.

קטי קטרין שטרית: האם פנית למשרד הבריאות והעלית לתשומת ליבם את הבקשה שלך שיחדשו, יתנו הוראה, כי הם אלה שמנהלים את כל המשבר הזה?

קטי קטרין שטרית: האם חשבת אולי לפנות אליהם במקום להטיל את האשמה על משרד החינוך ועל המורים?

ניצן הורוביץ: תודה.

שי אשכנזי: א

שי אשכנזי: בהיר, אני לא הטלתי אשמה על אף אחד.

קטי קטרין שטרית: זה נשמע כך.

ניצן הורוביץ: שאלת, הוא עונה.

ניצן הורוביץ: למה צריך להתפרץ?

שי אשכנזי: האשמה היא רק עליי, אני לא מטיל אשמה על אף אחד.

שי אשכנזי: אני לא מטיל אשמה, לא על משרד החינוך ולא על גורם אחר.

שי אשכנזי: כאשר היינו בשיאה של ההתפרצות וכולנו, גם כרופאים וגם כאנשים, לא ידענו לאן זה הולך, היינו עם מגבלות חמורות, ובתוכן היתה המגבלה של איסור התקהלות שאני יכול להבין אותה, וכל אדם יכול לראות מה החומרה שהוא רואה את הדברים, והיתה מגבלה של צוות חינוכי שלא רצו לסכן אותו ונאמר שהצוות החינוכי לא יגיע לבית החולים כדי לא לסכן אותו.

שי אשכנזי: היום, כשאנחנו נמצאים מספר חודשים לאחר מכן, מספר החולים בבתי החולים של הילדים הוא אפסי, ממש נמוך מאוד בכל רגע נתון, היום אני קורא להתחיל לחדש בהדרגה את הפעילות החינוכית, גם בבתי החולים וגם מחוצה להם, שוב, בלי כל רמז של ביקורת.

שי אשכנזי: אני חושב שבאמת הכללים נקבעו על ידי משרד הבריאות, לא רק בחינוך, גם במפעלים ובכל הפעילות שאנשים נפגעו מאוד, ואנחנו יודעים את זה.

שי אשכנזי: אבל היום הגיעה השעה להתחיל בצורה מבוקרת להפעיל את המשק וגם את החינוך שהוא חלק מהמשק.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: לפני שאנחנו עוברים למשרד החינוך עוד מורה אחת: אילנה יוחננוב.

יבגני סובה: לפני כן אני רוצה להתייחס למספר הילדים המאושפזים.

יבגני סובה: זה מאוד חשוב כי נזרקו פה מספרים גבוהים כמו 5,000, 6,000 ואולי מישהו יכול לעזור לגבי מספר הילדים המאושפזים הזקוקים ללי מודים, כי אנחנו מדברים על משהו ולא מבינים את המושגים בכלל.

יבגני סובה: אני רוצה שיינתנו מספרים.

קריאה: אבל הם לא נתנו מספרים.

ניצן הורוביץ: מייד נשאל את משרד החינוך.

ניצן הורוביץ: אילנה יוחננוב, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תציגי, בבקשה, את עצמך.

ניצן הורוביץ: איפה את עובדת, מה את עושה, למי את שייכת.

אילנה יוחננוב: אני רק רוצה לדבר על שכר המורים כרגע שנפגע קשה מאוד.

אילנה יוחננוב: אני עובדת כמורה ב"שלבים" דרך קדימה מדע.

אילנה יוחננוב: אנחנו עובדים עם ילדים חולים שלא מגיעים לבית הספר בגלל מצב פיזי, נפשי.

אילנה יוחננוב: מה-17 במרץ אנחנו בחל"ת, כאשר יש מצב שהוא בעייתי כי יש תלמידים שיושבים בבית גם כך, גם בימים כתיקונם הם יושבים בבית, ולא מקבלים בכלל עכשיו הוראה, וחלק מהתלמידים האלה הם גם תלמידים - - -.

אילנה יוחננוב: יש גם מורים שיושבים בבית וחותמים על חל"ת כשחל"ת זה חצי משכורת, ואני לא יודע מי מכם חתם על חל"ת.

אילנה יוחננוב: יש מצב שמורים רוצים ללמד, תלמידים רוצים ללמוד, אבל הם לא מצליחים.

אילנה יוחננוב: יש ניסיון ללמידה מרחוק אבל הניסיון הזה הוא די כושל.

אילנה יוחננוב: יש המון בעיות טכניות, המון כשלים, והם ממש לא מצליחים.

אילנה יוחננוב: שלא נדבר על כך שחלק מהתלמידים שלנו הם תלמידים עם לקויי למידה וילדים שלא מסוגלים ללמוד דרך המחשב או דרך האתר והם צריכים את המגע האישי, כך שיש הרבה מאוד תלמידים שלא יכולים לקבל את השירות הזה.

ניצן הורוביץ: את עכשיו לא עובדת בכלל?

אילנה יוחננוב: אני כרגע לא עובדת בכלל.

ניצן הורוביץ: את מוכנה ורוצה לעבוד?

אילנה יוחננוב: רוב המורים מוכנים ורוצים לעבוד.

אילנה יוחננוב: חלק מהמורים קצת חוששים.

ניצן הורוביץ: את רוצה לעבוד?

אילנה יוחננוב: אני הייתי רוצה לעבוד.

ניצן הורוביץ: כן, אבל אמרה כאן קודם מנהלת תוכנית "שלבים", שזו התוכנית שאת שייכת אליה, שכל מי שמוכן לעבוד משובץ.

אילנה יוחננוב: אני חלילה לא, אבל זה לא בדיוק נכון.

אילנה יוחננוב: יש קשיים מאוד גדולים בשיבוץ העבודה.

אילנה יוחננוב: לוקח המון זמן.

אילנה יוחננוב: מי שרצה לעבוד, הבטיחו לו שיתחיל כבר לעבוד בתחילת אפריל ואנחנו כבר ב-20 לאפריל ויש אנשים שעדיין לא שובצו.

אילנה יוחננוב: זה לא מדויק, המון כשלים טכניים.

אילנה יוחננוב: בנוסף לזה, יש עוד מקרים של אנשים שמפחדים שמורים ייכנסו אליהם הביתה פיזית כי גם כך מדובר בילדים חולים שהמערכת החיסונית שלהם בעייתית, ולכן הם לא רוצים שייכנסו אנשים זרים הביתה.

אילנה יוחננוב: אני יכולה להבין את זה.

אילנה יוחננוב: מצד שני, גם אי אפשר ללמד מרחוק כי יש כשלים טכניים, ויש כאלה שגם לא יכולים ללמוד מרחוק.

אילנה יוחננוב: נוצר מצב שהתלמידים לא מקבלים סיוע, ומורים חיים על חצי משכורת כשאנחנו לא יודעים מתי זה ייגמר.

ניצן הורוביץ: אילנה, תודה.

ניצן הורוביץ: תישארי איתנו.

ניצן הורוביץ: חבר הכנסת מיכאל ביטון נמצא על הזום והוא ביקש לדבר.

מיכאל ביטון: קודם כל, ניצן יושב-ראש הוועדה, הדיון שיזמת על "שלבים" הוא מאוד מאוד חשוב, ואני אתייחס.

מיכאל ביטון: שלום לחברי הוועדה ולכל מי שנמצא בזום.

מיכאל ביטון: מה שקורה פה זה שלמשרד החינוך יש כוח-אדם היקפי נוסף שהוא זמין למשימות מיוחדות.

מיכאל ביטון: תוכנית "שלבים" שהיא בסביבות 700 עובדים על 1,700 תלמידים חולים שהם הכי מסכנים, אומרים להם: יש כסף, אין כסף, תתחילו לעבוד, אל תתחילו.

מיכאל ביטון: הדבר הזה הוא פספוס של משרד החינוך.

מיכאל ביטון: שר החינוך היה צריך להגיד שכוח-אדם כמו עובדי "שלבים", כמו עובדי קרן "קרב" כשיש 3,000 עובדי קרן "קרב" שמוכנים לעשות למידה מרחוק, והם יודעים לעשות למידה משמעותית ולעשות את זה מעניין, סך הכול, הלמידה מרחוק יכולה להיות נטל אדיר על התלמידים, אבל משרד החינוך לא מנצל כמה אלפי עובדים שלו בפריפריה המקצועית שיפתרו לו בעיות בכסף קטן.

מיכאל ביטון: אני חושב שכוועדה, ואנחנו כחברי כנסת, צריכים להגיד לשר החינוך: קח את עובדי "שלבים" ואת עובדי "קרב" ועוד כמה גופים שנותנים לך שירות ותיעזר בהם לפתרונות כוללים במערכת.

מיכאל ביטון: זה כסף קטן.

מיכאל ביטון: בזמן שרואים שיש ויכוחים שונים לגבי הסכמות הסתדרות המורים וארגון המורים לגבי צורת עבודתם, רוב עובדי "שלבים" וכל עובדי "קרב" רוצים לעשות עבודה.

מיכאל ביטון: אני קורא לך לקרוא לשר החינוך להכניס את עובדי "קרב" ו"שלבים" לפעילות מלאה בנושאים שהוא זקוק להם ובפתרונות שהמערכת נדרשת כרגע.

מיכאל ביטון: תודה רבה על הדיון הזה שאותו ביקשתי לקיים.

ניצן הורוביץ: תודה לך.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: אני מרגישה שהילדים החולים מוכים פעמיים: פעם כי הם חולים, וכל אחד בבעיה שלו, ונאחל להם בריאות טובה, ופעם שנייה, שדווקא בתקופה כל כך רגישה הם תלויים באוויר.

אורלי פרומן: עד עכשיו אנחנו מדברים עם הזכיינים.

אורלי פרומן: מבחינתי, הזכיין לא רלוונטי.

אורלי פרומן: מי שאחראי על חוק חינוך חובה לכל ילדי מדינת ישראל זה משרד החינוך.

אורלי פרומן: קודם כל, אני מבקשת שמשרד החינוך יסביר לי למה הוא מפריט את השירות הזה, למה הוא מוציא אותו לזכיינים.

אורלי פרומן: שנית, אם הפרטת את השירות, אתה הרי אמור להיות הגוף המפקח על הזכיין באמצעות - - -, באמצעות המפקחים על החינוך המיוחד, באמצעות מי שתחליט.

אורלי פרומן: לא יכול להיות שאנחנו נשמע בלגן כזה בקרב הזכיינים ובקרב ארגון שגם תורם כסף, והמשרד רק הוציא הנחייה אחת ב-17 למרץ להפסיק כל פעילות.

אורלי פרומן: חברים, תוכנית הלימודים והטיפולים לילדים החולים היא תוכנית אישית.

אורלי פרומן: בונים לכל ילד חליפה אישית, אין דומה אחד לשני.

אורלי פרומן: חלק מהחליפה האישית הזו ניתנת או מקרוב, או מרחוק, ובכל דרך שהיא, ובוודאי לא מדובר על הפסקה טוטלית, כמו שאת הטיפול הרפואי לא מפסיקים להם, הרי זה חלק מהטיפול הרפואי.

אורלי פרומן: לא שהם חייבים ללמוד מתמטיקה ואנגלית כרגע, אבל יש טיפולים שהם פרא רפואיים שהם חלק מהטיפול בילד חולה.

אורלי פרומן: אז מה זו ההנחייה להפסקה טוטלית?

אורלי פרומן: והזכיין ראש קטן, סגרו לו את הברז אז הוא לא עובד כי זה המשמעות של הזכיין: לא משלמים לו הוא לא נותן עבודה.

אורלי פרומן: לכן, אנחנו חייבים לחזור למשרד החינוך, ואנחנו תיכף נשמע פה את רחלי, שיסביר את הקשר שלהם לילדים חולים, מה האחריות של המשרד, כיצד אפשר להחזיר את הטיפולים ואת השירותים לילדים האלה במיידית.

אורלי פרומן: זאת גם צריכה להיות גם הקריאה של הוועדה, כי אם ילדים רגילים כבר משתגעים במהלך החודש הזה, תאר לך מה קורה לילדים שהבית או בית החולים הם מקום מגוריהם הקבוע.

אורלי פרומן: אשמח לקבל את כל התשובות האלה, כולל מספרים מדויקים: כמה מאושפזים, כמה בבית, מי מקבל היום, כמה מקבלים, כמה מורים עובדים, למה המורים של הזכיינים מדברים בשתי שפות.

אורלי פרומן: זו בעיה של משרד החינוך, אתם הגוף המפקח על כל ילדי ישראל.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: רחלי אברמזון, בוקר טוב.

ניצן הורוביץ: רחלי היא מנהלת האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך והיא גם אחראית על הנושא הזה של הטיפול בילדים החולים.

ניצן הורוביץ: רחלי, שמעת את הדיון שלנו.

רחל אברמזון: קודם כל, בוקר טוב.

רחל אברמזון: באמת אולי הגיע הזמן לעשות קצת סדר.

רחל אברמזון: נעשה הפרדה בין שתי תוכניות: ילדים מאושפזים בבתי חולים זה מסגרות חינוכית שהן כמו בית ספר לחינוך מיוחד, יש להם סמל מוסד, הם עובדים בתוך בתי החולים, וילדים חולים בביתם – שתי תוכניות נפרדות ששתיהן מטפלות אומנם בילדים שמצבם הרפואי בשלב הזה הוא בעייתי.

רחל אברמזון: נתחיל עם הסדר הזה שמדבר על תלמידים חולים בביתם ומה קרה ב-17 במרץ.

רחל אברמזון: אני רוצה להזכיר לכולנו שב-17 במרץ עמדנו בפני החלטה כשהנחיית משרד הבריאות היתה לסגור את כל מערכות החינוך.

רחל אברמזון: סגרנו גם את מערך החינוך המיוחד.

רחל אברמזון: לכן, מטבע הדברים כשהשירות נמצא בתוך ביתו של תלמיד ומדברים איתנו על שני מטר מרחק ולא להתקרב ולא להיכנס, אמרנו: רבותיי, עוצרים.

רחל אברמזון: אין כניסה לבתי תלמידים – לא נסכן לא את הילדים, לא את הצוותים ולא אף אחד, גם אם העובדים הם עובדי זכיין - זה היה השלב הראשון לגבי ההפסקה.

רחל אברמזון: אותו דבר קרה בתוך בתי החולים.

רחל אברמזון: אני רוצה להזכיר לכולנו שהמרחבים האלה שאנחנו מדברים עליהם על מסגרות חינוכיות הפכו להיות מקומות לקליטת חולי קורונה בתוך בתי החולים.

רחל אברמזון: לא בכל בית חולים השאירו את המרחב הזה כמרחב פתוח, וההתקהלות היתה מסוכנת.

רחל אברמזון: לכן, כל המערכת עברה בדרך כזו או אחרת להתקשרות מרחוק עם הילדים.

רחל אברמזון: אין רגע אחד שהשאירו את הילדים בהזנחה.

רחל אברמזון: אני רוצה להגיד, גם המורים מקדימה מדע, אני יודעת על זה כי אני הייתי גם בקשר איתם לאורך הדרך, יצרו קשר עם התלמידים שלהם.

רחל אברמזון: הם יקרים להם, הם חשובים להם.

רחל אברמזון: הם עשו את עבודתם.

רחל אברמזון: גם אם זה לא היה דרך עבודה, אבל התעניינו ודרשו בשלומם.

רחל אברמזון: כך גם קרה במרכזים החינוכיים בבתי החולים.

קריאות: - - -

רחל אברמזון: כשהתחיל המצב באופן כזה או אחר, קיבלנו אישור ממשרד הבריאות.

רחל אברמזון: אני רוצה להזכיר ב-24 בחודש קיבלנו אישור ממשרד הבריאות שניתן באופן הדרגתי ביותר, בצורה מאוד מבוקרת, להתחיל אולי לחדש, ראשית, את הקשר עם התלמידים גם במערכת החינוך וגם בבית, ואמרנו: בואו.

רחל אברמזון: נכנסנו שוב לשיח אל מול קדימה מדע, ואמרנו: רבותיי, בזהירות רבה.

רחל אברמזון: חלק מהילדים, ואני רוצה לסבר את האוזן כי מתעופפים כאן מספרים באוויר, במצטבר השנתי 3,500 תלמידים מקבלים שירותים משירותי חינוך מקדימה מדע – מצטבר שנתי.

רחל אברמזון: בכל רגע נתון אנחנו מדברים על כ-1,500 תלמידים כש-800 מהם הם תלמידי חינוך רגיל שלומדים במסגרות הרגילות.

רחל אברמזון: ואם העלו כאן את הנושא האורתופדי אז אסביר.

רחל אברמזון: אלה תלמידים ששברו רגל, יד, שעברו איזשהו ניתוח מסוים, והם אוכלוסייה של בערך 200 תלמידים.

רחל אברמזון: אמרנו: רבותיי, בשגרת היום הם אומנם בבית עכשיו לחודשיים-שלושה, אבל זה לא מצב נתון לאורך שנים כי יש לנו תלמידים שמקבלים שירות שנים, אלה התלמידים שימשיכו לקבל את השירות מהמסגרת החינוכית שבהם הם לומדים דרך קבע, וזה בסדר גמור.

רחל אברמזון: הם ייפגשו עם החברים שלהם בחדרי הזום, הם ייפגשו בלמידה המקוונת עם כל התלמידים האחרים מבית ספרם, והם ימשיכו לקבל את השירות.

רחל אברמזון: נתמקד באוכלוסייה המאוד מאוד מאוד מורכבת שבאמת, כמו שסיפרה קודם נלה ואנחנו מכירות שנים, על הילדים שלה, כשלילדים האלה אנחנו נכוון לראות איך אפשר לחדש שירות.

רחל אברמזון: חלק מההורים אמרו: מצטערים, וזה בסדר, אנחנו פוחדים, אנחנו חוששים.

רחל אברמזון: לא רוצים שייכנסו אלינו מלמדים או מורים הביתה, עם כל האהבה ועם כל הקשר הנפלא והטוב שקיים.

רחל אברמזון: היו גם מורים שאותו דבר אומרים.

רחל אברמזון: זה קורה גם היום במערכת החינוך כשאנחנו מחר אמורים לחדש את הפעילות שלנו במוסדות החינוך, וזה גם לגיטימי.

רחל אברמזון: לכן, באנו ואמרנו: בואו תתחילו למפות, וזה מה שעשו בקדימה מדע.

רחל אברמזון: לעניין הקשר, אני חייבת לציין ולהרגיע את כל חברי הכנסת, זה לא שאנחנו אמרנו: שגר ושלח, יש לנו זכיין והוא עושה.

רחל אברמזון: יש מפקחת באגף בשם דנית בן עמר שכטמן שהיא ממונה על הנושא הזה.

רחל אברמזון: היא והמדריכות שלה עושות עבודה, נמצאות בקשר יום יומי עם כל מי שמבקש עזרה ופונה.

רחל אברמזון: אין פנייה, אין פנייה, כולל פניות בשעות בוקר מוקדמות, בשעות לילה מאוחרות, שלא נעשית.

רחל אברמזון: בכל מתי"א, בכל מרכז תמיכה יישובי או אזורי יש לנו מומחית תחום שהיא אחראית על הילדים החולים והיא זו שמייצרת את הגשר, כך שהמערכת לא התנתקה והיא לא השאירה את זה באוויר.

רחל אברמזון: היא מלווה כל הזמן.

רחל אברמזון: לעניין הזה, ברגע זה, תלמידי קדימה מדע מקבלים את השירות, כ-530 תלמידים שרובם, רובם, הם תלמידים שאם אפשר נכנסים אליהם הביתה.

רחל אברמזון: הם תלמידים שזכאים לשירותי חינוך מיוחדים גם אם הם לא היו בבית.

רחל אברמזון: לכן, התלמידים האלה מקבלים את השירות – חלקם בבית וחלקם באופן מקוון.

רחל אברמזון: זה רק לגבי קדימה מדע.

רחל אברמזון: נדבר אחר כך על המרכזים החינוכיים.

רחל אברמזון: בואו, תשאלו את השאלות.

ניצן הורוביץ: ב-17 במרץ יצאה הוראה להפסיק הכול, היום 20 באפריל, עבר יותר מחודש.

ניצן הורוביץ: את אומרת שאתם התחלתם לדון איתם, התחילו, אבל ממה שאנחנו שומעים למאות ילדים אין מענה, ומאות, מאות ילדים.

ניצן הורוביץ: אין לי מספר מדויק כי כל אחד פה נותן מספרים אחרים, אבל אפילו גם לפי המספרים שלך מאות ילדים שהם גם כך במצב לא פשוט, אז עכשיו עוד יותר, ובכלל אין להם מענה, ושמענו את זה פה משלל דוברים.

ניצן הורוביץ: איך מסבירה את הפער הזה בין מה שאת אומרת ומציגה לבין מה שאנחנו שומעים?

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, זה כאילו נשמע יקומים מקבילים, קווים מקבילים, שלא נפגשים – זו היתה שאלתי.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת עומר ינקלביץ', בבקשה.

עומר ינקלביץ': גברתי, תודה רבה על הפעילות שלכם בתקופה הקשה הזו ובאופן כללי.

עומר ינקלביץ': יש פה נתונים שונים במספרים, ואנחנו שומעים 5,000, 3,000, 1,500, 600, יש פה איזשהו נתון.

עומר ינקלביץ': היתה ועדת חקירה פנימית בנוגע ל"שלבים".

עומר ינקלביץ': אני לא הצלחתי, החבר'ה שלי ניסו להשיג את החומר של הוועדה הזו, לא הצליחו בשום מקום למצוא אותו.

עומר ינקלביץ': אני מבקשת מהפרוטוקול ומאדוני היושב-ראש לבקש את החומר של הוועדה הפנימית בנוגע ל"שלבים".

עומר ינקלביץ': זה פרויקט של 65 מיליון שקלים שמתוקצבים כמות מסוימת של חולים, מטופלים כמות אחרת של חולים.

עומר ינקלביץ': אני מבקשת מאדוני היושב-ראש להעלות את אחד ההורים שבפירוש יענה על הנתון הזה.

עומר ינקלביץ': גברתי אומרת ש-500 ילדים מטופלים וההורים האחרים אינם חפצים בטיפול, מהנתונים שיש בידי יש עוד כ-600 הורים שחפצים בטיפול ולא מקבלים אותו.

עומר ינקלביץ': התוכנית מתוקצבת ב-65 מיליון שקלים.

עומר ינקלביץ': אדוני היושב-ראש, אני ממש מבקשת שאחד מההורים יעלה ויסתור את הטענות האלה או שיפריך אותם, או שאכן יאמר שהם צודקים, שהם לא רוצים את הטיפול הזה.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: עוד שאלה לרחלי, בבקשה.

אורלי פרומן: רחלי, שלום.

אורלי פרומן: אני מאוד הייתי מבקשת שתבדקו כי יש פה פערים.

אורלי פרומן: אנחנו שומעים הורים, אנחנו שומעים מורים, אנחנו שומעים את קדימה מדע, את סאסא סטון, והדברים לא מתיישבים עם התמונה האידאלית שאת מתארת.

אורלי פרומן: את גם לא חייבת לענות לי כרגע, אני רק מבקשת שתבדקו לעומק באמצעות המפקחים הרשותיים שלכם שאכן הדברים קורים.

אורלי פרומן: הרי לכל רשות יש כמה ילדים שהם מטופלים וזו לא בעיה להגיע למידע האמיתי ומה צריך.

אורלי פרומן: תודה.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: רחלי, בבקשה.

רחל אברמזון: אני לא רוצה להיכנס לעניין של תמונה אידיאלית.

רחל אברמזון: אני בוודאי לא מציינת בימים האלה, כשאנחנו עסוקים באמת בבדיקות עד לפרט האחרון לראות עד כמה ההתייחסות וההתנהלות מאוד מורכבים, התוכנית היא הדרגתית.

רחל אברמזון: גם כשבאנו אל קדימה מדע, ומה שאני מציגה לכם זה נתונים, אני לא מציגה תוכנית אידאלית כי אני יודעת שיש גם ילדים שלא מקבלים עדיין את השירות, כמו שאנחנו יודעים שגם אם אנחנו מאוד רוצים להנגיש לכולם את הכול אי אפשר במצב הנוכחי.

רחל אברמזון: לכן, - - -

ניצן הורוביץ: רחלי, אני מנסה להבין פה כמה ילדים יש עכשיו שלא מקבלים את השירות?

רחל אברמזון: אני התחלתי ואמרתי.

רחל אברמזון: בנקודת הזמן הזו אנחנו התחלנו באופן הדרגתי לטפל קודם כל באוכלוסיות היותר מורכבות.

רחל אברמזון: מתוכם 600 תלמידים מקבלים היום כבר את השירות הזה, הם נמצאים בתוך התהליך.

רחל אברמזון: החלק האחר ויש לנו עוד כמה ילדים שהם ה-200 - -

ניצן הורוביץ: מאות, לא "כמה".

רחל אברמזון: - - 200 תלמידים האורתופדיים אמרנו: לא, הם יקבלו את השירות באמצעות המסגרת החינוכית שלהם, וזה קורה.

רחל אברמזון: החלק האחר מהילדים שאנחנו מדברים עליו ימשיך לקבל לאט לאט ובהדרגה.

רחל אברמזון: ככל שניתן יהיה להיכנס לבתים, אנחנו נתחיל לחדש את השירות במלואו.

רחל אברמזון: אבל בינתיים, רבותיי, אנחנו כפופים להנחיות.

רחל אברמזון: חלק מהמורים באמת יודעים ללמד באופן מקוון וחלק מהמורים לא יודעים.

רחל אברמזון: אני לפחות יודעת שבקדימה מדע היו יומיים של הכשרות עם ניסיון להבין מה זה בכלל למידה מקוונת.

רחל אברמזון: אני בטוחה שזה לא מספיק.

רחל אברמזון: יחד עם זה, אנחנו מתקדמים.

רחל אברמזון: ככל שההיתר יינתן, אנחנו נחדש את השירות הזה בבית.

רחל אברמזון: אין לנו שום כוונה לעצור שירותים שהילדים זכאים אליהם.

רחל אברמזון: זה לא משהו שאנחנו אמרנו: לא, הם לא יקבלו.

רחל אברמזון: הם יקבלו את זה ככל שאנחנו נוכל, ולאט לאט ובהדרגה נראה שיותר ויותר ילדים מקבלים את השירות – זה לגבי ילדים חולים.

רחל אברמזון: אני כן רוצה לדבר על המרכזים החינוכיים בבתי החולים.

רחל אברמזון: מסגרות חינוך בבתי חולים – קודם כל, בואו נסבר את האוזן.

רחל אברמזון: יש לנו 41 מרכזים כאלה בכל בתי החולים בארץ, כשאנחנו מדברים על תשעה מרכזים פסיכיאטריים, אנחנו מדברים על שבעה מרכזים שיקומיים, ועל 25 מרכזים של בתי חולים כלליים וזה מכל מיני סיבות.

רחל אברמזון: חלק מהילדים האלה נמצאים במסגרת החינוכית באשפוז יום וחוזרים הביתה, חלק מהילדים האלה מאושפזים בתוך המסגרות ובתוך בתי החולים.

רחל אברמזון: הקשר עם הילדים האלה מעולם לא נפסק.

רחל אברמזון: אבל שוב בדיוק באותו אופן שב-17 במרץ אמרו: רבותיי, אנחנו עוצרים, נעצרו כל הפעילויות.

רחל אברמזון: הקשר שלנו באמת עם סאסא סטון הוא קשר מוערך, הוא קשר שאנחנו מלווים אותו שנים.

רחל אברמזון: הוא נמצא בשיתוף פעולה.

רחל אברמזון: נכון לרגע זה אני ביקשתי להנחות, להגיש תוכנית, לראות איך זה עומד בתנאי ההחלטות של משרד הבריאות.

רחל אברמזון: ככל שהתוכנית הזו תוגש, אנחנו נחדש.

רחל אברמזון: זה תוכנית העשרה.

עומר ינקלביץ': עם כל הכבוד, היא מקריאה - - -

ניצן הורוביץ: בסדר, אחד אחד.

ניצן הורוביץ: תגידי כל מה שאת רוצה, אבל אל תתפרצי, בבקשה.

ניצן הורוביץ: כבר דיברת הרבה פעמים.

ניצן הורוביץ: אפילו בשעה האחרונה דיברת יותר מכל אחד אחר.

עומר ינקלביץ': אדוני היושב-ראש, - - -

ניצן הורוביץ: תסלחי לי, את לא יודעת איך זה מתנהל בוועדות.

ניצן הורוביץ: מבקשים רשות דיבור, מקבלים.

עומר ינקלביץ': למה מבחינתך אני לא יודעת?

עומר ינקלביץ': - - -

ניצן הורוביץ: ככה, כי את מתפרצת כל כמה דקות.

עומר ינקלביץ': אני מתפרצת כי אני מנסה לנהל דיון.

עומר ינקלביץ': זה לא מונולוגים פה, עם כל הכבוד.

ניצן הורוביץ: תבקשי רשות דיבור.

ניצן הורוביץ: אני מאפשר לך כל פעם שאת מבקשת, אז אל תתפרצי.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לשאול שאלה.

קרן ברק: אבל לא יכול להיות שהיא עומדת ואומרת דברים.

קרן ברק: עדיף שננהל דיון עם עצמנו מאשר דברים שאומרים לנו ולא מבינים מה היא אומרת.

קרן ברק: גם אין לנו דרך לבדוק אותה והיא יכולה להגיד - - -

ניצן הורוביץ: מאה אחוז, אז את תגידי את הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: אני מבקש שקט.

ניצן הורוביץ: כולם ידברו אבל אחד אחד.

ניצן הורוביץ: רחלי, אנחנו מבקשים נתונים.

ניצן הורוביץ: את שבה ואומרת: כך וסוכם וב-17 במרץ.

ניצן הורוביץ: אני מבקש לקבל עוד השבוע נתונים ברורים, מספר מדויק, כמה ילדים יש היום חולים, גם בבתי חולים וגם בבית, שלא מקבלים את הטיפול?

ניצן הורוביץ: כמה?

ניצן הורוביץ: 100, 190, 300, 500, 800 - פשוט כמה ילדים?

ניצן הורוביץ: הרי יש את המספר הזה ואנחנו מבקשים לקבל מספר ברור: כמה ילדים שלא מקבלים את הטיפול יש?

ניצן הורוביץ: זהו, מספר, עובדה, לא דיונים.

רחל אברמזון: מה זה "הטיפול"?

רחל אברמזון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להבין.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים גם על 2 מיליון תלמידים במערכת חינוך.

רחל אברמזון: אני רוצה להבין איזה נתון אתם מבקשים.

רחל אברמזון: אין מצב, אין מצב, כי זה מה טיפול?

רחל אברמזון: ב-17 במרץ כולם היו בבתים, ולכן בוודאי לא יכול להיות שנמצאים שם צוותי חינוך אל מול ילדים.

רחל אברמזון: אבל אין מורה ואין מנהל בית ספר שלא היה בקשר מתמיד עם כל התלמידים שלו ועם כל האנשים ועם כל הצוותים.

רחל אברמזון: לכן, באמת איזה נתונים אתם רוצים לקבל?

רחל אברמזון: תבהירו.

רחל אברמזון: אני אומרת: יש 5,000 ילדים, אתם אומרים לי: מה הנתון?

רחל אברמזון: אני אומרת: 41 מרכזים, אתם ממציאים מספרים חדשים.

ניצן הורוביץ: אז תגידי לנו כמה ילדים יש ונדע.

עומר ינקלביץ': אז תמציאו לנו את הוועדה החקירה הפנימית שאתם מסתירים ולא מוציאים לאף אחד.

עומר ינקלביץ': תוציאו אותה.

עומר ינקלביץ': זה נתון שתוציאי לנו.

עומר ינקלביץ': אנחנו נלמד אותו ונוכל לנהל שיחה יותר מדויקת.

רחל אברמזון: זה לא דיון כי כל אחד משער כל מיני.

רחל אברמזון: כשאני באה ואומרת נתון מדויק, הוא לא המצאה.

עומר ינקלביץ': הנתונים הם אצלך, לא אצלנו, גברתי.

עומר ינקלביץ': את משרד החינוך, הנתונים הם לא אצל אף אחד אחר.

רחל אברמזון: את ביקשת, נתתי אותם.

עומר ינקלביץ': עובדתית, הנה ההורים אומרים - - -.

עומר ינקלביץ': את אומרת: כל ההורים שרצו – הילדים שלהם מטופלים.

עומר ינקלביץ': בבקשה, יש הורים שטוענים שהם רוצים והם לא מטופלים.

עומר ינקלביץ': איך את יכולה לענות על זה?

עומר ינקלביץ': הנתונים הם אצלך, לא אצלנו, גברתי.

רחל אברמזון: גברתי, חברת הכנסת ינקליבץ', - - -

ניצן הורוביץ: אני אאפשר לכולם לשאול, אבל אני מבקש, חברת הכנסת ינקלביץ', בלי צעקות, בבקשה.

עומר ינקלביץ': בסדר גמור.

ניצן הורוביץ: אני מבקש ממך, אחרת אצטרך להוציא אותך כי את כל הזמן ומתפרצת.

ניצן הורוביץ: כשאת מדברת בעוד אחרים מדבירם, לא שומעים אותך ולא את האחרים .

ניצן הורוביץ: קצת כבוד אחד לשני.

ניצן הורוביץ: אני שאלתי, רחלי אברמבזון, כמה ילדים יש.

ניצן הורוביץ: זה באחריותך, זה מספר של כמה מאות?

ניצן הורוביץ: תני לנו, בבקשה, את המספר המדויק.

ניצן הורוביץ: אל תגידי לי יש 2 מיליון תלמידים במערכת החינוך, אני יודע.

רחל אברמזון: סליחה, אדוני היושב-ראש, אתה קיבלת נתון מדויק.

ניצן הורוביץ: כמה?

רחל אברמזון: אני אמרתי במצטבר כי דיברו 5,000, 6,000, 50,000.

ניצן הורוביץ: תגידי כמה.

רחל אברמזון: אמרתי, במצטבר השנתי בתוכנית קדימה מדע - "שלבים" - -

ניצן הורוביץ: זה לא מה ששאלתי.

ניצן הורוביץ: שאלתי: כמה ילדים עכשיו, עכשיו.

רחל אברמזון: - - ילדים חולים בביתם במצטבר השנתי, אנחנו מגיעים ל-3,500.

רחל אברמזון: נכון לרגע, יותר ממה שאמרתי, כ-1,500 תלמידים מתוכם - - -

קריאות: - - -

ניצן הורוביץ: חבר'ה, אל תעזרו לי.

ניצן הורוביץ: רחלי, סליחה.

ניצן הורוביץ: רחלי, אני לא מדבר באופן כללי ובמצטבר עכשיו בתקופה הנכונה עכשיו.

ניצן הורוביץ: כמה תלמידים, ילדים חולים, יש עכשיו שהיו בשתי המסגרות האלה של הזכיינים ועכשיו לא מקבלים טיפול?

ניצן הורוביץ: לא 2 מיליון תלמידים, לא במצטבר השנתי, עכשיו.

רחל אברמזון: בואו נעשה הפרדה, ואמרתי, שוב, 1,380 תלמידים בתוכנית "שלבים" - קדימה מדע נמצאים בבית, מתוכם 550 תלמידים מקבלים היום טיפולים, 200 תלמידים אורתופדיים מקבלים טיפולים, אבל מקבלים את הקשר הזה כי הוא לא קשר טיפולי, הם ילדים ממערכת החינוך הרגילה, מקבלים את הקשר הזה באמצעות הלמידה המקוונת עם כל חברי הכיתה שלהם.

רחל אברמזון: שאר התלמידים אינם מקבלים את השירות.

ניצן הורוביץ: שאר התלמידים זה אומר 600 תלמידים.

ניצן הורוביץ: אני עשיתי בראש את החשבון לפי מה שאמרת לי עכשיו 600 תלמידים.

רחל אברמזון: נכון.

ניצן הורוביץ: יפה.

ניצן הורוביץ: אז אפשר סוף סוף להסכים על נתון פה בדיון הזה ש-600 תלמידים חולים שהם באחריותכם, אבל בטיפול שני הזכיינים, לא מקבלים.

רחל אברמזון: נכון, נכון.

רחל אברמזון: עדיין נמצאים, כשחלקם, חלקם, ההורים מבקשים לא להביא את השירות אליהם הביתה, ואנחנו נראה איך אפשר לאט לאט.

ניצן הורוביץ: כמה מחלקם?

רחל אברמזון: רגע, רגע.

רחל אברמזון: והחלק האחרון ימשיך לקבל בהדרגה.

רחל אברמזון: לאט לאט כשהמערכת חוזרת לפעולה, יתחיל לקבל בהדרגה את השירות הזה כפי שהוא היה בעבר – זה הכול.

רחל אברמזון: אין כוונה להמשיך לאורך זמן לא להנגיש שירות.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שאין כוונה שלא להגיש.

רחל אברמזון: זה לגבי תוכנית "שלבים", ועכשיו אני רוצה להגיד מרכזים חינוכיים.

רחל אברמזון: מרגע שבו יצאנו עם התוכנית ועם המתווה שקיבלנו אותו, ואגב, אני רוצה להגיד שאתם יכולים להגיד 17, 17, ב-24 במרץ אנחנו התחלנו, קיבלנו.

רחל אברמזון: ב-24 במרץ היה אישור חתום מפרופ' איתמר גרוטו שאישר לנו להתחיל בצורה מדודה ומבוקרת לחדש את הביקורים בבית.

רחל אברמזון: זה היה, נדמה לי, אם אינני טועה, יום רביעי בלילה או חמישי.

רחל אברמזון: ביום ראשון כבר בקדימה מדע התחילו לתת את השירות בביתם של התלמידים שרצו, והתחילו למפות.

רחל אברמזון: זה לוקח זמן.

רחל אברמזון: דבר שני, מרכזים חינוכיים.

רחל אברמזון: ברגע שבו יכולנו לאפשר פתיחה של מוקדים רשותיים בתוך המרכזים החינוכיים, פעלו, אם אינני טועה, כשבעה מרכזים מתוך כל ה-41.

רחל אברמזון: היום, כשמערכת החינוך עם המתווה שאנחנו הגשנו לכם והעברנו אליכם, אמורים להתחיל להתכוונן, לפתוח את כל המרכזים החינוכיים, במקביל אני בדיוק אומרת את מה שאמרתי גם קודם, במקביל, סאסא סטון שהם באמת מוערכים ביותר מוזמנים להגיש את התוכנית באופן המבוקר.

רחל אברמזון: אנחנו נבחן אותה על מנת לראות איך אפשר לחדש.

רחל אברמזון: לא נשכח שהתוכנית הזו היא תוכנית חשובה בתוך המסגרות ואנחנו נתקדם באופן הדרגתי.

ניצן הורוביץ: רחלי, שמענו ממך את התשובות והן לא מספקות.

ניצן הורוביץ: תיכף אתייחס לזה בפירוט.

ניצן הורוביץ: אנחנו לקראת סיכום העניין הזה, פחות או יותר.

דליה גורי: מבחינתנו, ואני מדברת בשם קדימה מדע, אנחנו מוכנים בכל רגע נתון לחדש את השירות בהיקף הכי מלא שלו, כולל פניות חדשות שמגיעות חדשות לבקרים כדי להצטרף לשירות.

דליה גורי: אשמח לחדש את השירות, האינטרס שלנו הוא ברור.

דליה גורי: אנחנו כן רוצים להרחיב את השירות ולהגדיל אותו.

דליה גורי: אין שום סיבה שלא נשבץ מורים במידה ואנחנו יכולים, אין שום סיבה כזו.

דליה גורי: המערך שלנו מוכן, הכול מסודר.

דליה גורי: מצדי, תנו לי הוראה, הרגע אני פותחת את השירות.

ניצן הורוביץ: ניסינו להבין מתי זה יקרה, אני לא הצלחתי להבין.

נאוה כרמל: שלום לכם, אני מורה בקדימה מדע.

נאוה כרמל: אני רוצה לדבר על כמה עובדות.

נאוה כרמל: מדברים על ה-17 במרץ ועל כך שיצאנו לחל"ת.

נאוה כרמל: הלימודים במשרד החינוך הושבתו כבר ביום חמישי ה-13 במרץ, ואנחנו רק ב-17 התחלנו לקבל מענה אחרי הרבה לחץ שלנו.

נאוה כרמל: אני רוצה להדגיש כאן את היותנו בן חורג של משרד החינוך.

נאוה כרמל: כל הזמן אתם מדברים שמורים יכולים לחזור כרגע.

נאוה כרמל: דליה גורי דיברה: אני מחר יכולה להחזיר את השירות.

נאוה כרמל: זה לא כל כך פשוט, ואני רוצה להציג כמה חסמים.

נאוה כרמל: הרבה מהמורים יצאו לחל"ת והמשכורת שלהם קוצצה ב-50%.

נאוה כרמל: חלקם מעדיפים להישאר בחל"ת מסיבה אחת פשוטה – אם הם יקבלו ללמד בחזרה רק שניים-שלושה ילדים, המשכורת שלהם תרד הרבה פחות מהחל"ת, ואין להם שום עניין בזה.

נאוה כרמל: זה בדיוק ההבדל בינינו לעומת מורים של משרד החינוך.

נאוה כרמל: הם יודעים מה שקורה, כל הזמן יש להם את הארגונים ששומרים עליהם כמו: הסתדרות המורים, ארגון המורים.

נאוה כרמל: אתם דיברתם: הנה, יש לכם כל כך הרבה מורים, וקראתם לנו מורים פריפריאליים, שאפשר מייד להחזיר אותם לשירות.

נאוה כרמל: סליחה, אנחנו לא על המדף שלכם.

נאוה כרמל: אנחנו אנשים שווי זכויות, אנחנו רוצים לדעת בדיוק מה קורה איתנו.

נאוה כרמל: כשאנחנו חוזרים ללימודים, אנחנו מבקשים את התנאים שלנו, את הבטחת המשכורת שלנו ואת השכר.

נאוה כרמל: אני רוצה להתייחס לדבר נוסף.

נאוה כרמל: הגמגום שהיה בין ה-13 לחודש לבין ה-17 בחודש, ואחר כך כל הפסקת הלימודים, גרמו להמון רגרסיות בקרב הילדים, בעיקר הנפשיים, והיום הם לא מוכנים בכלל לחזור ללימודים.

נאוה כרמל: חלק מהמורים מלמדים בהתנדבות את הילדים באמצעות מערכות הזום, ולכן הילדים האלה בכלל לא פונים לקדימה מדע.

נאוה כרמל: מערכת קדימה מדע לא מספקת, היא הרבה יותר מסורבלת.

נאוה כרמל: משום מה קיבלנו איזושהי טענה שאי אפשר לעבוד דרך הזום.

נאוה כרמל: כל תלמידי משרד החינוך הרגילים כן מתקשרים עם המורים שלהם באמצעות זום וקדימה מדע החליטו שלא בגלל בעיות של אבטחות מידע.

נאוה כרמל: אני לא יודעת בדיוק איזה בעיות של אבטחת מידע יש, אבל זו מערכת שתהיה גם הרבה יותר זמינה והרבה יותר טובה לתקשר, אם אנחנו מדברים על חסמים טכנולוגיים.

נאוה כרמל: אני מבקשת שתיקחו בחשבון שאם מכניסים אותנו, את המורים, לשירות אז שהמשכורת שלנו לא תיפגע כי אחרת לא יהיה לכם את המורים שיושבים על המדף, ואנחנו לא אמורים להיות מובנים מאליהם.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לך, נאוה כרמל.

ניצן הורוביץ: הרן רייכמן, בבקשה.

הרן רייכמן: בעיניי, הבעיה העיקרית היא שאנחנו נמצאים במערכת מופרטת.

הרן רייכמן: מה שאנחנו שומעים, גם מההורים וגם מהמורים וגם מהתלמידים, זה בלגן מאוד מאוד גדול.

הרן רייכמן: שני דברים מאוד מאוד חסרים לי: הדבר הראשון זה הנחיות מאוד מסודרות.

הרן רייכמן: אין מסמך שלא ההורים ולא המורים קיבלו.

הרן רייכמן: אנחנו מבינים שהרבה מורים בחל"ת.

הרן רייכמן: ההורים בוודאי לא קיבלו משהו מסודר ממשרד החינוך.

הרן רייכמן: הדבר השני, מי שלא מעורב ומי שלא נמצא בעסק הרגיל זה בתי הספר.

הרן רייכמן: מי שצריך להיות בקשר עם כל תלמיד ותלמיד זה בית הספר.

הרן רייכמן: רחלי הנהדרת צריכה לקבל את המספרים, בכל הכבוד, לא מהזכיין שהוא גוף מופרט, אלא לקבל את הנתונים מכל בית ספר.

הרן רייכמן: מי שצריך לא לישון טוב בלילה בגלל שהילד הספציפי שלו כמו שצריך זה בית הספר.

הרן רייכמן: ברור שהשירות צריך להיות מותאם.

הרן רייכמן: החלק שהוא עם מערכת חיסונית בעייתית יצטרכו לקבל מקוון, אבל היום עם ההנחיות החדשות כל השאר כבר צריכים לקבל שירות בביתם, ככל שההורים מוכנים.

הרן רייכמן: צריך לעשות חליפה פרטית, כפי שציינו.

הרן רייכמן: אני סומך על משרד החינוך, הוא זה שצריך להיות אחראי על הדבר הזה, כי אם משרד החינוך לא יהיה אחראי על הדבר הזה לא יקבלו שירות כמו שצריך.

הרן רייכמן: משרד החינוך זה מבתי הספר ועד לפיקוח למעלה.

ניצן הורוביץ: תודה לך.

ניצן הורוביץ: נלה, בבקשה.

נלה דוידוב: אני רוצה לשאול את רחל.

נלה דוידוב: האם הנתונים שהיא מעבירה הם לא נתונים שיש באמת ברשותה ושהיא באמת בדקה?

נלה דוידוב: היא מסתמכת כרגיל, מפילה את האחריות על חברת הקבלן ומה שהיא מייצרת.

נלה דוידוב: אנחנו, ההורים, לא קיבלנו שום מענה.

נלה דוידוב: אני במטה המאבק ואני מכירה את רחל באופן אישי, וכתבתי לה שבועות על גבי שבועות, ולא קיבלתי תגובה, תתפלאו.

נלה דוידוב: עם כל הכבוד לדנית ויפית, גם הן כותבות: נלה, אין לנו תשובות ברורות.

נלה דוידוב: ההורים עומדים במתווה שהוא לא לפה ולא לפה.

נלה דוידוב: אנחנו לא באמת יודעים מה מגיע לנו, אין שום דבר כתוב וברור.

נלה דוידוב: המורים רוצים לחזור לעבודה, אבל למורים, כפי שקודמתי אמרה, יש ארבעה ילדים ושניים לא רוצים ושניים כן רוצים.

נלה דוידוב: באיזשהו מקום המסלול הזה הלך לאיבוד.

נלה דוידוב: אין משהו שנותן איזושהי רשת ביטחון.

נלה דוידוב: הבטיחו לכולם למידה מרחוק, אבל היא לא מתקיימת, ומדובר בזמן המתנה ארוך.

נלה דוידוב: יש לי ילד עם בעיות נפשיות ויש לי ילד עם מערכת חיסונית שהוא בבית.

נלה דוידוב: הילד עם הבעיה הנפשית נמצא ברגרסיה חמורה.

נלה דוידוב: אני עם עוד שלושה ילדים בבית, המצב פשוט קטסטרופה.

נלה דוידוב: צריך לדעת לתת הנחיות.

נלה דוידוב: מי שצריך לתת את הנחיות זה משרד החינוך.

נלה דוידוב: משרד החינוך צריך להחזיק במספרים על כמות הילדים, ולא להסתמך על קדימה מדע.

נלה דוידוב: דליה גורי רוצה להחזיר לשירות, אבל איך?

נלה דוידוב: על-ידי זה שהיא לא עונה לטלפונים, לא מגיבה?

נלה דוידוב: האם יצא אימייל מסודר להורים האם הם בכלל עושים את השירות הזה?

קריאה: צודקת.

קריאה: תודה רבה, גברתי.

ניצן הורוביץ: תודה לך על הדברים.

ניצן הורוביץ: נאחל רק בריאות לכל המשפחה ולילדים שלך במיוחד.

ניצן הורוביץ: אם חברי הכנסת רוצים להתייחס לסיכום בנושא הזה, בבקשה.

קרן ברק: ואז מה?

קרן ברק: ממשיכים?

ניצן הורוביץ: אם תרצי להגיד משהו אחר כך, תגידי – אין בעיה.

קרן ברק: אני רוצה לפתוח פה דיון.

ניצן הורוביץ: אבל סדר היום הוא: ילדים חולים.

קרן ברק: בכל ועדה יש משהו שנקרא הצעות לסדר.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז, אני אאפשר.

ניצן הורוביץ: אמרתי, אנחנו קודם נסכם את זה ותגידי אחר כך.

יבגני סובה: כשמסתכלים על הנתונים, ואפשר להגיד שבכוח הוצאנו את המספרים האלה, כדאי להסתכל גם על האחוזים.

יבגני סובה: כי כשאתה מסתכל על 1,380 תלמידים שהם למעשה אמורים לקבל טיפול כפי שדיברה פה רחל ממשרד החינוך אז 50% מהם לא מקבלים.

יבגני סובה: כשאתה מדבר על 50%, זה נראה אחרת לגמרי וזה נראה מפחיד.

יבגני סובה: אפשר להגיד מספרים כדי לתאר את המצב לעומקו.

יבגני סובה: הבעיה של 50% מהתלמידים לא נפתרה.

יבגני סובה: אני רוצה להגיד עוד משפט, ואני מצטרף לקרן כהצעה לסדר, אני לא יודע מה הצעה שלה, אבל זו גם הזדמנות לשאול את רחל כיצד מערכת החינוך מוכנה למחר כי מחר החינוך המיוחד אמור לחזור.

יבגני סובה: אנחנו מפוצצים בפניות, גם של ההורים, גם של המורים שאמורים ללמד בחינוך המיוחד.

יבגני סובה: אני לא מצליח להבין מה זה שלושה ילדים שכן מקבלים והשאר לא מקבלים, והאם יש תלמידים שאמורים לקבל טיפול נוסף מעבר לטיפול החינוכי.

יבגני סובה: רחלי ממשרד החינוך, אם יש לך תשובה היום לתת לנו, לפני מחר, ואני אפילו חושש להגיד שמחר יהיה בלגן גדול, ואנחנו כבר יודעים שזה מה שיהיה מחר, אז אני אשמח לשמוע ממך התייחסות איך אתם מתכוננים ליום הגדול, מחר, שבו 50,000 אמורים לחזור בקבוצה של שלושה תלמידים.

יבגני סובה: אני חושב שזו גם הזדמנות לשמוע ממשרד החינוך שאחראי על הדבר הזה.

יבגני סובה: תודה.

ניצן הורוביץ: עוד מישהו רוצה להתבטא בנושא הזה?

ניצן הורוביץ: רחלי, לפני שנסכם את נושא התלמידים החולים, תפרטי איך מחר החינוך המיוחד יחזור, איך זה הולך בדיוק לקרות ומה הקריטריונים.

ניצן הורוביץ: אנחנו מקבלים מאות שאלות כאלה.

רחל אברמזון: אתה מדבר על החזרה ועל המתווה.

רחל אברמזון: מערכת החינוך המיוחדת נערכת כמו שאנחנו העברנו אליכם גם את המסמך המפורט.

רחל אברמזון: מחר נפתח את מסגרות החינוך המיוחד: גני ילדים ובתי ספר לחינוך מיוחד, שבהם ממש החל מסוף השבוע עסוקים מנהלי המסגרות וגם המפקחים וגם מנהלי המחוזות בלמפות באמת את עובדי ההוראה ולראות כי חלקם נמצאו אולי בקבוצות הסיכון שהגדיר אותם משרד הבריאות, חלקם אולי לא יכולים לחזור מטעמים כאלה ואחרים, וכן למפות את התלמידים ומתקשרים להורים לברר מה המצב והאם באמת הילד יכול והאם ההורים רוצים שהוא יגיע אל המסגרת החינוכית כפי שקבענו.

רחל אברמזון: מחר בבוקר אמורים להגיע אותם תלמידים, וזה בקבוצות מדודות.

רחל אברמזון: להזכירכם, יש לנו מתווה שאושר על-ידי משרד הבריאות – עד שלושה תלמידים עם שני אנשי צוות במרחק כיתתי אחד או מרחב הגן.

רחל אברמזון: לכן, אנחנו לא נחרוג מהדבר הזה.

רחל אברמזון: חלק מהילדים יוכלו להגיע פעמיים בשבוע, חלק מהילדים אולי יוכלו להגיע שלוש פעמים בשבוע – זה תלוי גם בגודל ובמספר הכיתה שבשגרה היא מתנהלת.

רחל אברמזון: לכן, העבודה תהיה מדודה לשעתיים-שלוש – תלוי באוכלוסיות התלמידים, תלוי גם במרחקים שהתלמידים מגיעים מהם.

רחל אברמזון: כי אם מחדשים הסעה והילד מגיע אחרי שעה, אנחנו לא מדברים על זה שהוא יישאר שעתיים במרחב הזה.

רחל אברמזון: יכול להיות שבית הספר מארגן את המערכת בצורה כזו שהילדים האלה יקבלו יותר שעות, אבל הכול מאוד מדוד ומבוקר.

רחל אברמזון: אנחנו רוצים שכל תלמיד שיכול ומתאפשר לו יגיע למסגרת החינוכית ויפגוש את הדמויות המוכרות לו.

רחל אברמזון: הצוות יהיה צוות קבוע שיעבוד עם התלמיד.

רחל אברמזון: אם אני אמורה לפגוש ילדים אז אני פוגשת אותם שלוש פעמיים בשבוע או פעמיים בשבוע, ולא מישהו אחר.

רחל אברמזון: לא כל פעם מתחלף מישהו.

רחל אברמזון: איתי יש איש צוות שעובד קבוע, מכיר את התלמידים, וכך זה יהיה.

רחל אברמזון: ביום רביעי אנחנו מתכננים להחזיר את התלמידים שלומדים במסגרות החינוך הרגילות.

רחל אברמזון: אני רוצה לדייק, הילדים האלה לא הולכים ללמוד בבתי ספר לחינוך מיוחד, הם הולכים לחזור ללמוד בבתי ספר רגילים.

רחל אברמזון: יכול מאוד להיות שזה לא יהיה בבית הספר שהוא למד בו בשגרה.

רחל אברמזון: אבל זה יהיה בית ספר שקרוב לביתו, זה יהיה בית ספר שהוא יכול, וינגישו לו את ההגעה, והתלמיד יגיע.

רחל אברמזון: שם תחכה גם אולי הסייעת של אותו תלמיד, אם יש לו סייעת שמלווה או סייע שמלווה בשגרת היום.

רחל אברמזון: הם יוכלו להיכנס למרחב הכיתתי של כל הכיתה כי בתוך בתי הספר הרגילים יושבות שתי אוכלוסיות: האחת זה הכיתות לחינוך מיוחד, ושתיים זה הילדים שמשתלבות בתוך הכיתות הרגילות.

רחל אברמזון: לכן, התלמידים האלה יקבלו גם את יכולת ההנגשה לשבת עם המשלב או עם הסייע שמלווה אותם בשגרה ולתווך את הלמידה שמתנהלת בין כה וכה בזום או בדרך אחרת במרחב הכיתתי, כך שזה יהיה הדרגתי מאוד, ושוב, עם הקפדה מאוד מאוד ברורה של שניים עד שלושה תלמידים עם צוות קבוע שיפגוש את הילדים.

ניצן הורוביץ: תודה.

רחל אברמזון: גם לכם.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת ינקלביץ', בבקשה.

עומר ינקלביץ': בנושא הזה יש לי שלוש שאלות: ראשית, מחר ילדי החינוך המיוחד חוזרים לבתי הספר, אבל אין הסעות.

עומר ינקלביץ': איך הם יחזרו?

רחל אברמזון: אני לא יודעת מי אמר שאין הסעות.

רחל אברמזון: אנחנו הוצאנו מסמך.

עומר ינקלביץ': תבדקו את העניין, גברתי.

עומר ינקלביץ': אני הבנתי שאין הסעות.

רחל אברמזון: חברת הכנסת ינקלביץ', אני באמת לא רוצה לעמוד כאן ולנסות להתנצח.

רחל אברמזון: יש מסמך של משרד החינוך שאומר כך: אנחנו יוצאים בכל זאת לתקופה מאוד מורכבת עם כללים מאוד ברורים.

רחל אברמזון: לא ייתכן עכשיו שאנחנו, על פי ההקפדה של משרד הבריאות, ואנחנו מקשיבים למה שמנחים אותנו, לא יכול להיות שהיום לכל ילד תעמוד הסעה נפרדת.

רחל אברמזון: לכן, אם בעבר נסעו תלמידים ואפשר היה להסיע שמונה תלמידים בתוך רכב שהיה אמור להביא את התלמידים, והיום אנחנו נדרשים להסיע כל תלמיד בנפרד, לא יכול להיות ששמונה ילדים יעמדו אם כל חמש דקות הסעה אחרת.

רחל אברמזון: לכן, הכול יהיה.

רחל אברמזון: יש הסעות, אבל שוב אמרנו שמי שיכול להביא את ילדיו לבית הספר ולמערכת החינוך, יביא אותו, ומי שלא ואין ביכולתו להביא את הילד, יגיש את הבקשה, הבקשה הזו תיבחן, ועל פי הצורך אנחנו ננגיש הסעות.

רחל אברמזון: אני רוצה להגיד כאן משהו מאוד אחראי וברור.

רחל אברמזון: אין ציפייה שמחר בבוקר תעמוד מונית ליד ביתו של תלמיד ותביא אותו לשעתיים למסגרת החינוכית שבה הוא לומד.

רחל אברמזון: לכן, יהיה מערך הסעות מבוקר על פי בחינת הצורך והתלמידים וההורים.

רחל אברמזון: הרשויות יגישו את הבקשות למשרד ואנחנו במחוזות בוחנים אותן.

ניצן הורוביץ: בנוגע לילדים שנמצאים בבתים, האם אפשר פשוט לנסות לחשוב להוריד הנחייה לבתי הספר האזוריים לחבר אותם ללימוד המקוון?

ניצן הורוביץ: לפחות זה.

ניצן הורוביץ: אם ל"שלבים" אין כרגע לימוד מקוון אז לנסות להוריד הנחייה.

ניצן הורוביץ: באופן עקרוני אני חושבת שמשרד החינוך צריך לפקח על - - -

קריאה: סליחה, ל"שלבים" יש לימוד מקוון.

ניצן הורוביץ: לא לענות.

עומר ינקלביץ': בנוגע לבתי החולים – אני חושבת שצריך לפחות לנסות להגדיר את המתנדבים כעובדים חיוניים כדי שהם יגיעו לילדים הללו.

עומר ינקלביץ': אני הבנתי מחברת סאסא סטון שהם מוכנים להגיע כמתנדבים, רק לא מאפשרים להם.

עומר ינקלביץ': גברתי, תשקלו, בבקשה, להגדיר אותם כעובדים חיוניים.

ניצן הורוביץ: סיימת את השאלות?

עומר ינקלביץ': כן, אדוני.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: הסתיימו השאלות לעניין זה.

ניצן הורוביץ: בבקשה, רחלי, תשובה.

רחל אברמזון: גם במערך המתנדבים יש כללים ויש סדר.

רחל אברמזון: זה לא שכל מי שרוצה.

רחל אברמזון: אני באמת יודעת שיש היום מוכנות ויש היום נכונות מאוד גדולה, אבל אנחנו צריכים להיות מאוד זהירים גם בכניסה של דמויות כאלה ואחרות אם התלמידים לא מכירים אותם, איך זה נעשה.

רחל אברמזון: שוב, רבותיי, אנחנו מתניעים מערכת מאוד מאוד מורכבת ומאוד רגישה.

רחל אברמזון: אנחנו נעשה את זה בהדרגה יחד עם השותפים שלנו.

רחל אברמזון: אני לא אציג כאן את התוכנית ואת המהלך, אנחנו נשב גם עם סאסא סטון, אחרי שתוגש לנו תוכנית, כדי לראות איך אנחנו מתקדמים ומה אנחנו עושים.

רחל אברמזון: יש לנו במערך סטודנטים שעובדים עם הילדים בשגרה, וגם הם נמצאים שם.

רחל אברמזון: יש לנו בנות שירות לאומי שמכירות את התלמידים ומגיעות.

רחל אברמזון: גם המערך הזה ימשיך בצורה מבוקרת להתקדם, ואנחנו ננסה לעשות את מה שאפשר כדי להקל גם על הילדים, גם על המשפחות, אבל גם בשמירה על כללים מאוד מאוד ברורים.

רחל אברמזון: אין מצב שנגיד: טוב, בסדר, מתנדבים יבואו.

רחל אברמזון: לא, זה יהיה מאוד - - -

עומר ינקלביץ': לא התכוונתי מתנדבים חדשים, גברתי, זה העובדים הקבועים.

ניצן הורוביץ: תודה, סיימנו את הדיון הזה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לסכם את הדיון ועל מה שנאמר פה על הילדים החולים.

ניצן הורוביץ: שמענו הרבה דוברים ויש לנו פה נקודות מעניינות שעלו ואני רוצה להדגיש אותן.

ניצן הורוביץ: צופים בנו גם הרבה אנשים וזה מקל על הקשב.

ניצן הורוביץ: שמענו שמאז משבר הקורונה תלמידים, מאות תלמידים, הפסיקו לקבל את שלל הטיפולים שקיבלו בעבר.

ניצן הורוביץ: שמענו מהורים שאין להם מענה, שהם נתקלים בחוסר תשובות, לא משרד החינוך ולא הזכיינים, וההרגשה היא שהתלמידים האלה נשכחו.

ניצן הורוביץ: יש לנו כאן מקרה מורכב כי לא מדובר כאן בהתקשרות בין המורים האלה לבין משרד החינוך אלא יש כאן זכיינים.

ניצן הורוביץ: הפריטו את התחום הזה והדיון כאן מורכב כי הוא גם בין משרד החינוך לזכיינים וגם בין הזכיינים לעובדים, וההורים והילדים איכשהו תקועים שם באמצע.

ניצן הורוביץ: שמענו, ושמענו את זה כאן, שיש מורים שרוצים לעבוד, אבל זה לא מתאפשר, ויש תלמידים שנשארים ללא מענה.

ניצן הורוביץ: אני מבקש לקבל תוך יומיים ממשרד החינוך מספר מדויק, מדויק, של התלמידים החולים שהיו במסגרות האלה ונשארו ללא מענה – מדויק.

ניצן הורוביץ: אם זה 600 אז זה 600, אם זה 700 - 700 , מספר מדויק.

ניצן הורוביץ: ברור מכל מה שעלה כאן בדיון שמשרד החינוך צריך לקחת אחריות על העניין הזה בצורה יותר נמרצת ולא להשאיר את הפרטים האלה לזכיינים משום שבסוף זו אחריות של משרד החינוך כאן.

ניצן הורוביץ: מראש היתה כאן, בעיניי, בעייתיות להפריט תחום כזה, אבל בהינתן המצב הקיים משרד החינוך צריך לקחת פיקוד על העניין הזה.

ניצן הורוביץ: לא יכול להיות שמאות תלמידים שגם כך נמצאים במצב לא פשוט, לא יקבלו במשך שבועות ארוכים מענה, ואת זה צריך לפתור, ובאופן מיידי.

ניצן הורוביץ: לכן, את פעילות של המורים האלה שעושים עבודת קודש צריך לחדש מהר ככל הניתן, מהר ככל הניתן.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להדגיש נקודה נוספת שעלתה בצורה מאוד ברורה מצד המורים האלה, ואני רוצה להביע הזדהות עם המורים האלה.

ניצן הורוביץ: הם נמצאים בחל"ת, חל"ת זה לא משכורת.

ניצן הורוביץ: לפעמים זה 50% משכורת.

ניצן הורוביץ: אין שום הצדקה שהאנשים האלה שרוצים לעבוד ועבודתם נחוצה ונדרשת יקבלו חצי משכורת.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה עוול שנעשה להם וצריך לחדש את זה באופן מיידי, מיידי.

ניצן הורוביץ: כאמור, אנחנו נקבל ממשרד החינוך את הנתונים.

ניצן הורוביץ: זה סביב ה-600 כמו שהצלחתי להבין בדיון הזה, אבל אני מבקש לקבל מספרי מדויקים, וכמה נופלים או כמה נמצאים באחריות של כל זכיין וזכיין.

ניצן הורוביץ: אנחנו קוראים לכל הגורמים הנוגעים בדבר: הזכיינים, משרד החינוך, המורים, מטה המאבק, להידבר.

ניצן הורוביץ: אנחנו כבר עמדנו על זה בישיבה הקודמת ביחס לדברים באופן כללי, ועכשיו באופן ספציפי לנושא הנקודתי הזה שהוא נושא קשה, הוא נושא קשה, להידבר ולחדש את הפעילות הזו באופן מיידי.

ניצן הורוביץ: אני חייב להגיד, ואני בטוח שחברי הכנסת כאן יסכימו איתי, יש כאן איזה רושם שקצת מעבירים את הכדור מגורם אחד לגורם אחר, ובטח זה לא צריך להיות על גב הילדים וההורים.

ניצן הורוביץ: אני כן יודע שכל גורם פה רוצה ולכולם יש כוונה טובה וכולם רוצים לעבוד, ללמד ולתת את השירות.

ניצן הורוביץ: קדימה, צריך לחדש את זה.

ניצן הורוביץ: היום ה-20 באפריל ומאז ה-17 במרץ עבר יותר מדיי זמן, ואין שום סיבה שזה יימשך, ולו יום אחד נוסף.

ניצן הורוביץ: אנחנו נעביר סיכום מדויק של הדברים האלה לכל הגורמים שהשתתפו בישיבה.

ניצן הורוביץ: אנחנו ביקשנו את הנתונים ואנחנו נביא את זה בפניכם עוד השבוע.

ניצן הורוביץ: עד כאן בעניין הילדים החולים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף בדיון.

ניצן הורוביץ: יש עכשיו כמה בקשות בנושאים נוספים, בבקשה, בקצרה כי אין לנו עוד הרבה זמן.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: אני רוצה לדבר על הפיל שבחדר.

קרן ברק: אנחנו חברי ועדת חינוך שהיא ועדה סטטוטורית.

קרן ברק: אני חוזרת ואומרת את זה מדיון לדיון, ואני אחזור ואומר את זה בכל דיון מחדש, אנחנו לא שדולה ולא פורום, אנחנו ועדת החינוך של הכנסת.

קרן ברק: זה חשוב מאוד שאנחנו מטפלים גם בקצוות של משבר הקורונה כמו שעשינו עכשיו כי באמת כל ילד הוא עולם ומלואו, אבל אני מרגישה שהדרך הברורה שעליה מבחינתי אנחנו צריכים לקיים דיון יום וליל היא תוכנית הלימודים בתקופת הקורונה.

קרן ברק: אנחנו אמורים להיות חלק מתהליך קבלת ההחלטות, אבל זה לא מספיק נדון.

קרן ברק: דיברנו על זה לפני הפסח, דיברנו על זה ביום חמישי האחרון, ואמרת בסיכום הדיון שאתה תקיים על זה דיון עוד השבוע.

קרן ברק: אבל זה לא יקרה השבוע כי לא נקבע לזה דיון ,לא היום ולא ביום רביעי.

קרן ברק: זה קצת מוזר לי, אדוני היושב-ראש, כי אתה בתור יושב-ראש ועדת חינוך אמור להיות זה שקורא תגר בכלל על כל פעילות הממשלה.

קרן ברק: אתה בכלל לא חלק מהממשלה ובקלות אתה היית צריך להבין שמה שקורה בחינוך המקוון לא יכול להמשיך בצורה שבה הוא קורה.

קרן ברק: אני עושה הפרדה מוחלטת בין ציבור המורים.

קרן ברק: אני התחלתי לקבל קללות ונאצות שאיני אוהבת את המורים.

קרן ברק: המורים מלמדים את ילדיי ואת ילדינו והם עושים כל מה שהם יכולים, ובאמת בלב ובנפש חפצה.

קרן ברק: אבל יש את ההנהגה, ומי שצפה אתמול בריאיון המביך והמביש בערוץ 12 בערב יכול להבין שיש כאן נתק מוחלט בין הגברת יפה בן דויד למה שקורה במדינה ובין מה שחושבים המורים שלה.

קרן ברק: גם המורים רוצים ומוכנים להיכנס מתחת לאלונקה ולעזור עכשיו למאמץ הלאומי.

קרן ברק: כמדינה עשינו המון המון דברים בצורה חדה וברורה וחד צדדית לפני יותר מחודש.

קרן ברק: סגרנו עסקים, הוצאנו אנשים לאבטלה, כדי לשמור על הבריאות.

קרן ברק: אנחנו חס וחלילה לא רצינו לפגוע בשכר המורים, ואני חושבת שהם היו צריכים להמשיך לקבל את השכר בדיוק כמו שהם קיבלו אותו חודש בחודשו, יום ביומו, ולא לפגוע להם אפילו בשקל אחד.

קרן ברק: אבל מה?

קרן ברק: אנחנו גם צריכים לדאוג לתלמידים ולילדים שלנו כי אנחנו רוצים שהילדים האלה יסיימו את השנתון עם החומר הלימודי שהם אמורים לקבל, ואת זה הם לא מקבלים עכשיו.

קרן ברק: לכן, התרעתי.

קרן ברק: לפני שבועיים אמרתי שאנחנו נגיע לאירוע הזה.

קרן ברק: מצד אחד, אנחנו לא רוצים לפגוע בשכרם, אנחנו לא רוצים שהם יעבדו מבלי לקבל שכר.

קרן ברק: בואו נקדים תרופה למכה ונגיד שהלימודים האלה בגני הילדים ובבתי הספר היסודיים אינם אפקטיביים, ושיפסיקו ללמד כדי שלא נתחיל לעשות חישובים שהתוצאה שלהם תהיה בסוף אפס, ולכן שיחזירו את הלימודים הפרונטליים בסוף התקופה הזו.

קרן ברק: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת ממך.

קרן ברק: אנחנו לא ועדת קישוט, אנחנו אמורים לפקח על ההסדרים האלה.

קרן ברק: מה שקורה היום הוא שמשרד החינוך ומשרד האוצר והסתדרות המורים יושבים יחד וקובעים הסדרים רלוונטיים לגביהם וזאת כשאנחנו לא שחקנים.

קרן ברק: אנחנו הרי מכירים את הכנסת הזו.

קרן ברק: מנכ"ל משרד החינוך אמור להגיע לפה כפי שמנכ"ל משרד האוצר מגיע לוועדת הכספים כל יום.

קרן ברק: מנכ"ל משרד החינוך צריך לשבת איתנו פה ולנהל איתנו שיחות ולהביא לנו את ההסכמים האלה.

קרן ברק: אנחנו לא יכולים להיות צופים בהסכמים האלה, אנחנו צריכים להיות שחקנים בתוך ההסכמים האלה.

קרן ברק: אנחנו מאשרים לו כל שקל שהוא רוצה להוסיף לתל"ן וכוועדה אנחנו מאשרים לו כל דבר.

קרן ברק: לא יכול להיות שבהסכמים האלה הכל כך חשובים האלה לעתיד ילדינו אנחנו יושבים ומשוחחים כמו בסלון בביתנו.

קרן ברק: לא, אנחנו חייבים להיות חלק מזה ולאשר כל שורה בו וכל פסיק.

קרן ברק: אני מבקש ממך שתדרוש את זה.

קרן ברק: זה התפקיד שלנו, אנחנו לא מתנדבים.

קרן ברק: זו חובתנו הפרלמנטרית.

קרן ברק: כתבתי לך ולשר מכתב וביקשתי שאנחנו כוועדת החינוך נהיה חלק בלתי נפרד מההסכמים האלו ושהם לא יהיו בחדרי חדרים.

קרן ברק: אני מבקשת שתתייחס לזה.

ניצן הורוביץ: תודה, תודה.

ניצן הורוביץ: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, שני דברים: קודם כל, אני מצטרף לדרישת חברת הכנסת קרן ברק לקיים דיון בעניין ביטול החופש הגדול.

יבגני סובה: כמו רוב עם ישראל, גם אני צפיתי אתמול בריאיון.

יבגני סובה: אני לא רוצה להגיע למסקנות מרחיקות לכת לגבי הריאיון הזה כי בסך הכול מדובר בתרגיל ביחסי ציבור כשיחסי ציבור הם חלק בלתי נפרד מהחיים שלנו.

יבגני סובה: מבחינת יחסי ציבור זה ריאיון לא טוב, ואפשר להתווכח על התוכן.

קרן ברק: צריך להגיב על זה כוועדת חינוך.

יבגני סובה: אני מדבר מבחינת התוכן, ויש הרבה תסכול ויש הרבה דברים שלא שומעים.

יבגני סובה: כשחברי כנסת או אישי ציבור מגיעים לאולפן טלוויזיה, הם מדברים בעד עצמם ואפשר לתקוף אותם.

יבגני סובה: אבל אי אפשר לדבר עם כל מורה כי המורה מיוצג למעשה על-ידי אותם ארגונים.

יבגני סובה: ישנו גם ארגון המורים בנוסף להסתדרות המורים ובואו לא נשכח שאלו שני ארגונים גדולים.

יבגני סובה: אני מציעה לך להזמין - - -

קטי קטרין שטרית: הערת הערה הכי חשובה.

קטי קטרין שטרית: ארגון המורים פתאום נעלם.

קטי קטרין שטרית: מצאו עכשיו את הסתדרות המורים כקורבן.

יבגני סובה: לא, לא אמרתי שהוא נעלם.

קרן ברק: זה לימודים אחרים לגמרי.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אני מציע לקיים דיון בעניין הזה, ולזמן לא רק את מנכ"ל משרד החינוך אלא גם את הנהלת הסתדרות המורים וגם את הנהלת ארגון המורים כי אלו שני הארגונים הגדולים ביותר שמייצגים את הרוב הגדול של עובדי הוראה.

יבגני סובה: אפשר לשאול אותם כל שאלה מבלי לכדרר.

יבגני סובה: בריאיון אתמול שמענו גם מספרים שלא כל כך נקלטים אצלי.

יבגני סובה: מדברים על תשעה ימים שכביכול הם יתנו, ונזרקו לאוויר מספרים לגבי העלות של זה כמו 4 מיליארד שקל.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך לעשות סדר בנושא הזה ולכנס את הוועדה הזו בדחיפות ולדון בזה.

יבגני סובה: לדעתי, זה הנושא שיעשה סדר בתוך הבלגן הזה.

יבגני סובה: אני בטוח שיהיה פה המון תקשורת בנושא הזה, עד כמה שאפשר יהיה להכניס תקשורת.

יבגני סובה: נושא שני שהייתי רוצה לבקש ממך לעשות הצעה לסדר – אנחנו מקבלים הרבה פניות מסטודנטים שמשלמים שכר לימוד שנתי כשבתוך שכר הלימוד הזה יש תשלומים נלווים כמו: ביטחון, ניקיון, שירותי הדפסה, ואפילו הזכות להיבחר לאגודת הסטודנטים.

יבגני סובה: זה קרוב ל-1,000 שקל בשנה, ואני לא שמעתי שהאוניברסיטאות מוכנות לספוג את ההפסד הזה, והן מחייבות סטודנטים לשלם.

יבגני סובה: אני מבקש, אם אפשר, להעלות את הנושא הזה כי מדובר ב-10% משכר הלימודים.

יבגני סובה: זה אפילו 1,000-1,200 שקלים, והרבה סטודנטים פונים אלינו ומבקשים שניתן להם מענה לגבי התשלומים הנוספים שמשלמים תלמידים על השירותים שהם לא מקבלים, לא במרץ, לא באפריל, ולא יקבלו זאת בחודש מאי.

יבגני סובה: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לא, סליחה.

ניצן הורוביץ: הוא היה לפנייך.

קטי קטרין שטרית: ממש לא.

ניצן הורוביץ: למה את מתפרצת ככה?

ניצן הורוביץ: הוא ידבר ואת תדברי אחריו.

קטי קטרין שטרית: כי אני הייתי אחריו.

קטי קטרין שטרית: בסדר, אני מוכנה לוותר.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לדבר על נושא חשוב ביותר שלדעתי גם נמצא במהות עבודתה של ועדת החינוך.

וליד טאהא: תוך כדי הדיון הקודם קיבלתי הודעה מוועד ההורים הארצי בחברה הערבית הקורא לא להחזיר את התלמידים בחברה הערבית ללימודים, מסיבה פשוטה – שבזמן שבחברה היהודית ההרגשה והתחושה וחוות הדעת אומרות שאנחנו בשלב של יציאה מהמצב, בחברה הערבית ההרגשה וגם המציאות אומרת שאנחנו בשלב של כניסה לשלב של התפרצות הנגיף.

וליד טאהא: לכן, לא מובן מאליו שמחליטים החלטה לגבי חזרה ללימודים בכל הארץ מבלי לקחת בחשבון את המשתנה החשוב הזה שהוא כניסה של החברה הערבית לשלב של התפשטות הנגיף.

וליד טאהא: ארגון ההורים הארצי מודע לחששות והוא הכריז שלא יחזירו את התלמידים ללימודים.

וליד טאהא: אנחנו צריכים לערוך דיון ספציפי מול משרד החינוך על החינוך בחברה הערבית: ראשית, נוכח התפשטות נגיף הקורונה שרק עכשיו התחיל.

וליד טאהא: שנית, בעוד כמה ימים אנחנו נכנסים לחודש הרמדאן, ובלאו הכי בחודש הרמדאן הלימודים הם חלקיים מאוד.

וליד טאהא: צריך להגיע לנוסחה שבאמת חזרה ללימודים תהיה חזרה ללימודים ולא סתם הכרזה על חזרה ללימודים.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: למען הגילוי הנאות, הייתי מורה הרבה שנים.

קטי קטרין שטרית: אני באה מהתחום ואני יודעת בדיוק מה המורים עושים.

קטי קטרין שטרית: יש לי גם אחות שהיא מנהלת בית ספר ואני שומעת אותה מדי יום.

קטי קטרין שטרית: לא ראיתי אותה עובדת כל כך הרבה כמו בתקופה הזו.

קטי קטרין שטרית: זה שהיא עובדת מהבית, זה רק עניין גיאוגרפי.

קטי קטרין שטרית: זה לא עניין של לוחות זמנים כי זה מתחיל מהבוקר ועד הלילה, כולל גם שיחות עם ההורים כי גם ההורים נמצאים במצב לא כל כך פשוט.

קטי קטרין שטרית: בתרבות שלנו בישראל אנחנו רגילים תמיד למצוא בכל משבר קורבן.

קטי קטרין שטרית: הפעם הקורבן זה המורים.

קטי קטרין שטרית: הפעם באים בטענות למורים, מצאו קורבן.

קרן ברק: זה לא למורים, אף אחד לא בא למורים, אל תגידי.

קטי קטרין שטרית: קרן, לא הפרעתי לך כשדיברת.

קטי קטרין שטרית: ההתנפלות על המורים היום לא מוצדקת.

קטי קטרין שטרית: מה עשיתי?

קטי קטרין שטרית: הלכתי ולמדתי.

קטי קטרין שטרית: שאלתי את שכניי, כשהאחד מהם בכיתה ד' והשנייה בכיתה ז', מה הם עשו כל התקופה.

קטי קטרין שטרית: הילדה בכיתה ז' אמרה לי: אף פעם לא למדתי כל כך קשה כמו בתקופה הזו, ולמה?

קטי קטרין שטרית: כי מטילים עליה תרגילים ויש להם שיעור ומחלקים את הכיתה.

קטי קטרין שטרית: כלומר, למדתי ממש מה עושים איתם: מחלקים את הכיתה לשניים כשחלק לומד בבוקר והחלק השני בערב.

קטי קטרין שטרית: המורה עומדת פרונטלית בזום ומסבירה לתלמידים, אחר כך היא פונה בטלפון למי שלא הבין ושואלת ומסבירה פרטנית.

קטי קטרין שטרית: היא מתחילה משמונה בבוקר כמעט עד השעה עשר בלילה, עד שאחרון הילדים הולך לישון.

קטי קטרין שטרית: זה עוול בל ישוער להגיד שהמורים לא עבדו.

קטי קטרין שטרית: על זה אני עומדת ואעמוד על כך לאורך כל הדיון.

קטי קטרין שטרית: אין בעיה, תזמן דיון – מצוין.

אורלי פרומן: קטי, למי את אומרת את זה?

אורלי פרומן: תגידי את זה לאוצר.

אורלי פרומן: כולנו פה תמכנו במורים לאורך הישיבות.

ניצן הורוביץ: תאפשרי לה לסיים, חברת הכנסת פרומן.

קטי קטרין שטרית: ראינו עכשיו בדיון מורה מקדימה מדע שאומרת: הלוואי והיה לי מישהו שמייצג אותי כדי לדעת מה קורה איתי.

קטי קטרין שטרית: מזכ"לית הסתדרות המורים היתה מורה כל חייה.

קטי קטרין שטרית: היא לא למדה יח"צנות והיא לא למדה איך לעמוד מול כמה תותחים בתקשורת ולענות להם.

קטי קטרין שטרית: זועקים זעקות אימים: תעמדי מתחת לאלונקה.

קטי קטרין שטרית: זה פופוליזם, גם של התקשורת, כדי לחפש סיבה את מי להאשים.

קטי קטרין שטרית: המורים עבדו, המורים עובדים, והמורים יעבדו.

קטי קטרין שטרית: לכל ההורים שאין להם סידור לילדים שלהם בקיץ אני אומרת: אל תנסו לחפש בייביסיטר לקיץ.

קטי קטרין שטרית: צריך כן לבוא למשא ומתן עם המורים האלה.

קטי קטרין שטרית: נכון, במדינה שלנו לא יודעים לנהל משא ומתן, והכול צריך לבוא דרך הפגנות, בתי משפט ושביתות.

קטי קטרין שטרית: יתכבדו שר החינוך ומנכ"לו וישבו מול הסתדרות המורים והאוצר ואני מבטיחה לכם שהם ימצאו פתרון.

קרן ברק: גם אנחנו רוצים להיות שם.

קטי קטרין שטרית: קרן, את לא מנהלת את הסתדרות המורים ולא את משרד החינוך.

קרן ברק: עשית משהו לגבי כיתה ז', אבל תבדקי מה קורה בכיתה א' עד כיתה ו'.

קטי קטרין שטרית: תעשי סקר לגבי התיכון.

יבגני סובה: קרן, העיקר שלא תהיה סתירה בין התזות.

יבגני סובה: המורים רוצים לעבוד וזה רק עניין של כסף או שהם לא רוצים לעבוד?

קטי קטרין שטרית: לא, הם רוצים לבוא.

קטי קטרין שטרית: מי אמר שהם לא רוצים לבוא?

יבגני סובה: יש פה סתירה, ניצן.

יבגני סובה: אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: שבו איתם.

קטי קטרין שטרית: מה אמרה יפה בן דויד?

קטי קטרין שטרית: תשבו איתנו.

קרן ברק: לא, היא לא אמרה את זה.

קרן ברק: לא היה רגע אחד שהיא אמרה: תשבו איתנו - לא היה רגע אחד.

יבגני סובה: לא, לא.

יבגני סובה: אתמול היא אמרה שמגיע להם חופש, ומצד שני, היא מוכנה לדבר על התשלום.

קטי קטרין שטרית: בגלל שמציגים את זה בצורה כזו: תנו, תנו, תנו.

קטי קטרין שטרית: מה קרה?

קטי קטרין שטרית: מי מנהל את המשבר הזה?

קטי קטרין שטרית: משרד הבריאות מנהל את המשבר הזה, בואו נחכה.

קרן ברק: אנחנו, ההיפך - - -

ניצן הורוביץ: תני לה משפט סיכום.

קטי קטרין שטרית: נושא שני, אתמול ניהלתי שיחה בזום עם 45 ראשי התאחדות הסטודנטים.

קטי קטרין שטרית: מצב הסטודנטים בכי רע.

קטי קטרין שטרית: ניצן, חייבים לנהל דיון בנושא זה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נצפה בסוף השנה הזו לכמעט, ואני אומרת נתון שהוא מזעזע, ששליש מהסטודנטים יעזבו את לימודיהם באמצע.

קטי קטרין שטרית: אתמול שוחחתי איתם על נושאים מאוד חשובים שצריך להציף.

קטי קטרין שטרית: אני מציעה לך באמת גם לנהל דיון בנושא הסטודנטים.

יבגני סובה: חלק הפסידו כי חלק איבדו עבודה.

יבגני סובה: זה לא עניין של שכר לימוד, זה עניין של פרנסה.

אורלי פרומן: נשירה על רקע כלכלי.

קטי קטרין שטרית: לדוגמה, סטודנט להנדסה צריך להציג פרויקט שהוא צריך להגיש, ואין מורים.

קטי קטרין שטרית: אומרים לו: תציג את זה בעוד שנה.

קטי קטרין שטרית: מה זאת אומרת?

קטי קטרין שטרית: צריך למצוא פתרון עם המל"ג ועם כולם.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת פרומן, בבקשה.

ניצן הורוביץ: לאחר מכן אקח את רשות הדיבור.

ניצן הורוביץ: גם לי מותר, גם אני חבר כנסת, ובזה נסיים.

אורלי פרומן: פניתי אליך גם במהלך השבוע.

אורלי פרומן: אני חושבת שבעת הזו אנחנו צריכים לדרוש שמנכ"ל משרד החינוך יופיע פה בפנינו.

אורלי פרומן: אני רוצה לראות תוכנית עבודה מסודרת, כמו שכמנהלת מחוז הייתי מציגה למנכ"ל תוכנית עבודה עם מצגת, עם מקורות, עם דרכי פעולה, לכל התקופה הזו של חזרה לשגרה, ובתוך זה דגש על נושא הבגרויות.

אורלי פרומן: פרסמו את לוח הזמנים אבל הכנת התלמידים, שיעורים, איך מתקיים.

אורלי פרומן: זה או טו טו, זה ביולי.

אורלי פרומן: בנוסף, תוכנית העבודה שהם מתכננים לחודשי הקיץ, ולא אמרתי איזו– יהיה לא יהיה.

אורלי פרומן: ביחד איתו חייב להיות גם משרד האוצר ומשרד הבריאות.

אורלי פרומן: יש פה שלישייה, אבל מבחינתי משרד החינוך הוא זה שמוביל.

אורלי פרומן: זו אחריות של משרד החינוך.

אורלי פרומן: כמו כן, גם ארגוני המורים.

אורלי פרומן: קטי, באחת הישיבות הקודמות אני באופן אישי קראתי שזו העת להעריך את מקומם של אנשי החינוך כי תראי שהמשק לא יוכל להשתקם כלכלית בלי זה.

קטי קטרין שטרית: יש זילות של התפקיד.

קטי קטרין שטרית: המורים הפכו שק אגרוף, את יודעת את זה.

אורלי פרומן: קטי, הקשבתי לך, ואת יכולה לראות שהקטע הזה מופיע.

אורלי פרומן: אני ביקשתי ואמרתי שבעת הזו כולם מבינים את ערכם של אנשי חינוך כאנשי מפתח לשיקום המשק מבחינה כלכלית, וזה בנוסף לעבודתם החינוכית החשובה שהם עושים כל השנה.

אורלי פרומן: לכן, פניתי למשרד האוצר ולמשרד החינוך לשבת עם ארגוני המורים, עם שני ארגונים המורים, שלא נופתע אחר כך, ולהסדיר את אופן העסקת המורים, ואני לא נכנסת כרגע לאיך ולמה.

אורלי פרומן: מאוד ברור שכדי שנוכל לשקם את המשק, צריך לראות שהילדים הקטנים והגדולים מועסקים בתוכניות חינוכיות מסודרות לאורך כל השנה.

אורלי פרומן: אני לא רוצה לראות את הילדים מסתובבים ברחובות סתם כך.

אורלי פרומן: דבר אחרון, חבריי חברי הוועדה, אני הייתי פעם בצד השני כשהייתי אשת מקצוע.

אורלי פרומן: הדבר הכי לא נעים זה לספוג עלבונות מחברי כנסת.

אורלי פרומן: חברים, הם עושים את המקסימום.

אורלי פרומן: יכול להיות שיש לנו ביקורת, זה התפקיד שלנו לבקר אותם, אבל בואו נשמור על כבודם.

אורלי פרומן: הם לא פקידים, הם אנשי מקצוע.

קריאות: כן, אבל זה לא אישי.

קריאות: המורים הם נדבך אחד בתוך המשוואה הזו, אבל - -

ניצן הורוביץ: תנו לה לסיים.

אורלי פרומן: אני אמרתי רק באופן שאנחנו פונים אליהם.

אורלי פרומן: אני יכולה לבקר אותם.

אורלי פרומן: גם אני לא מלטפת אותם כל הזמן.

אורלי פרומן: אני אומרת לכם את זה כמי שישבה בצד השני ויום אחד חודש שלם לא הגיעו אנשים לוועדות בגלל זה.

ניצן הורוביץ: תודה, אורלי.

ניצן הורוביץ: חברים, אגיד כמה מילים לסיום.

ניצן הורוביץ: קודם כל, כמה מילים בתור יושב-ראש הוועדה לגבי ההתנהלות.

ניצן הורוביץ: אנחנו בתקופה שהיא חריגה ביותר, גם מבחינת הכנסת וגם מבחינת המצב במדינה.

ניצן הורוביץ: קודם כל, אני רוצה להגיד תודה לצוות הוועדה שלמרות כל הדברים שאנחנו עושים מהיום להיום, ובצורה שהיא לא בדרך כלל כמו שעושים בכנסת, נחלץ ועוזר לי.

ניצן הורוביץ: תודה ליהודית ולאתי, וכמובן גם לעוזרת שלי הדר ולדובר לירון שיושב בחדר אחר, שעוזרים.

ניצן הורוביץ: חשוב להגיד את זה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, יהודית.

ניצן הורוביץ: לידיעתכם, אנחנו רוצים בהחלט, ואעמוד על זה, שיתקיים השבוע, כפי שאמרתי לך, אורלי, דיון עם צמרת משרד החינוך פה: מנכ"ל, שר.

ניצן הורוביץ: אנחנו בקשר.

ניצן הורוביץ: קרן, אני יכול להגיד שלא תמיד, ואני אומר את זה בעדינות, אנחנו נענים.

קרן ברק: אבל חייבים.

ניצן הורוביץ: לא בדיוק.

קרן ברק: כן בדיוק.

ניצן הורוביץ: בסדר, אנחנו דורשים בצורה הכי תקיפה, אבל כמו שאת יודעת אולי ממקומות אחרים, לא תמיד נענים לנו.

ניצן הורוביץ: גם לגבי ארגוני המורים אני חייב לתת כאן הערה שמנהלת הוועדה מסרה לי, והיא צודקת.

ניצן הורוביץ: למשל, ארגון המורים, שזה החטיבות העליונות, בדרך כלל לא מופיע כאן.

ניצן הורוביץ: נכון, יהודית?

יהודית גידלי: הוא מוזמן דרך קבע.

ניצן הורוביץ: הוא מוזמן ולא מופיע.

ניצן הורוביץ: אבל אנחנו נקיים דיון גם עם יפה וגם עם צמרת משרד החינוך ונעמוד על כך שיגיעו פיזית לכנסת.

קרן ברק: אבל אתה יכול לעמוד על כך שההסכם יהיה - - - כמו כל דבר?

ניצן הורוביץ: - - -, תודה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר כמה מילים כחבר כנסת לא בשם הוועדה.

ניצן הורוביץ: מקצוע ההוראה הוא אחד המקצוע הקשים והשוחקים ביותר.

ניצן הורוביץ: זה מקצוע שמי שניסה אי פעם לשבת בחדר עם 30 - 35 ילדים, ואפילו יש מקומות אצלנו שבהם הכיתות הן יותר גדולות, ולהעביר חומר ולשמור על הקשב ולתת מענה ותשומת לב לכל ילד, יודע שזה שוחק, זה תובעני וזה קשה.

ניצן הורוביץ: על העבודה הקשה הזו המורים לא מקבלים את השכר שמגיע להם לקבל, בטח לא מורים צעירים בתחילת דרכם שמשתכרים שכר עלוב ממש.

ניצן הורוביץ: הדרישה הבוטה כלפי המורים לבוא ולתת ימים על חשבונם או לתת דברים מעבר למה שהם צריכים לתת בהסכמים – אני לא מסכים לזה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהמורים הם כן ציבור שאם מדברים איתו ומשתפים אותו ומסבירים לו, הוא כן מתגייס.

ניצן הורוביץ: הוא עושה את זה יום יום לאורך כל השנה מול התלמידים, זה ציבור מסור.

ניצן הורוביץ: אני קורא למשרד החינוך לא ללכת מעל לראש של המורים ולא לבוא לתקשורת מאחורי גבם של המורים, אלא לשבת איתם, לשתף אותם, לדבר אליהם כמו בני אדם, לשמוע מה יש להם להגיד, לא לתת להם הרגשה שהם איזשהו סרח עודף כזה, איזשהו גורם, ושאפשר כך לדרוך עליו.

ניצן הורוביץ: כשעושים לימוד מרחוק מקוון, מורים צריכים לעשות את זה.

ניצן הורוביץ: זה לימוד לכל דבר שדורש הכנה.

ניצן הורוביץ: המורים שמשקיעים בזה הם מלמדים לכל דבר והם זכאים לתשלום מלא על הלימוד הזה.

קריאה: אמת.

ניצן הורוביץ: מי שצריך לעשות את זה זה לא כל מיני מדריכים אלא מורים, כי להיות מורה זה כישורים מיוחדים.

ניצן הורוביץ: לא סתם אנשים מוציאים תעודות הוראה ומשקיעים שנים כדי להיות מורים.

ניצן הורוביץ: זה האינטרס שלנו, של כל החברה הישראלית, שמורים יכובדו, ויזכו ליחס המתאים.

ניצן הורוביץ: אני חושב, ושוב יכול להיות שאמרו מילה כזו או אחרת בטלוויזיה, שצריך להסתכל על המהות, והמהות היא שהמורים עובדים והם עובדים קשה.

ניצן הורוביץ: יש להם הסכמים ואף אחד לא מצפה מאף אחר לעבוד בניגוד להסכמים או לעבוד בלי לקבל על זה כסף.

ניצן הורוביץ: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

ניצן הורוביץ: לכן, אני מבקש ממשרד החינוך לשבת עם שני ארגוני המורים: עם הסתדרות המורים ועם ארגון המורים, ומה שצריך להשלים, אם צריך להשלים, בחופש הגדול, וייתכן בהחלט שצריך להשלים ימים בחופש הגדול, שבו עם ארגוני המורים ותסכמו איתם.

ניצן הורוביץ: אבל זה צריך להיעשות מתוך כבוד למורים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה משהו שאולי כל הוועדה, לפחות למשפט האחרון שלי, יכולה להצטרף.

קרן ברק: כולנו מצטרפים, אנחנו רוצים להיות חלק מזה.

ניצן הורוביץ: בהחלט.

יבגני סובה: ניצן, יש נתון סטטיסטי שקשה להתווכח עליו.

יבגני סובה: 50% מהמורים החדשים נושרים מהמערכת בשנה הראשונה.

יבגני סובה: זה בדיוק מוכיח את מה שאתה אומר.

יבגני סובה: כל עוד הדבר הזה לא ישתנה לא תהיה שום תוצאה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, המליאה מתחילה.