הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 8, 2020-04-07 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה המיוחדת לענייני רווחה ועבודה.

עאידה תומא סלימאן: היום 7 באפריל 2020, ונעסוק היום במסגרות חוץ ביתיות של משרד הרווחה בעת משבר קורונה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתחיל קודם בשני עדכונים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאנשים שעוקבים אחרי הפעילות של הוועדה ירצו לדעת מה קרה אתמול בלילה או היום לפנות בוקר בשלוש.

עאידה תומא סלימאן: כולם יודעים שעבר חוק-יסוד: משק המדינה, שבעצם מוסיף לתקציב המדינה כ-90 מיליארד שקל, שכולם יהיו מיוחדים להוצאות לטיפול במשבר הקורונה על כל ההיבטים שלו.

עאידה תומא סלימאן: שני עדכונים בתוך ההצבעה שקשורים לנושאים, שעלו גם בוועדה או בפניות של הציבור אליי באופן אישי ולוועדה באופן כללי, הוחלט בחוק לאפשר את העברת 500 השקלים מענק לכל ילד במדינת ישראל למשפחות האומנה עבור הילדים ששוהים בחסותם.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה לא ילך למשפחה הביולוגית אלא למשפחה שאכן מטפלת בילדים, ובימי הקורונה הילדים שוהים אצלם.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני קשור לתשלומי שכר לצוות הרפואי.

עאידה תומא סלימאן: בגלל העבודה שלהם בבתי חולים ובגלל העשייה המבורכת שהם עושים בימים האלה במאבק בקורונה הם יצטרכו להיכנס לבידוד.

עאידה תומא סלימאן: אתמול נאבקנו על כך שהשבועיים שהם נכנסו לבידוד לא ייחשבו כימי מחלה ולא ימומנו על ידי העובד עצמו או הרופא או האחות, אלא ישולמו ויחשבו כימי עבודה לפי ממוצע התורנויות והעבודה שהיו לעובדים בשלושת החודשים האחרונים.

עאידה תומא סלימאן: זה עבר וזה הוסכם עם האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד גאה בזה שנאבקנו אתמול על העניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמגיע לצוותים הנפלאים שעושים את העבודה כדי להגן על כולנו לקבל את המגיע להם, ושהם לא יצטרכו לממן בעצמם את ימי הבידוד שהם הוכנסו אליהם בגלל העבודה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ההסכם יובא לדיון ולהצגה באחת הישיבות של הוועדה מייד אחרי שנחזור מחופשת פסח.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הדיון שלנו היום עלו כמה סוגיות בכל מה שקשור למסגרות החוץ ביתיות, אם זה בקשר לנוער בסיכון, אם זה בקשר לנוער ולילדים שסובלים מאוטיזם.

עאידה תומא סלימאן: הסוגיות שעלו גם קשורות בכל הנושא של המסגרות האלה והקושי שעומד מולם בימים כאלה – גם להמשיך לטפל בחוסים שלהם, גם להיות צוותים מוגנים מהחשיפה להידבקות בקורונה, גם האפשרות של כל הדיון המתקיים בעניין יציאת החוסים לביקורים אצל המשפחות, וחזרתם או אי חזרתם למוסד עצמו ומה זה עלול להביא על המוסד.

עאידה תומא סלימאן: לא אלאה אתכם בהרבה הסברים מאחר שיש לנו הרבה משתתפים היום שירצו להשמיע את קולם.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול ידבר מישהו מחברי וחברות הכנסת שאיתנו בישיבה, גם חברת הכנסת קארין אלהרר נמצאת איתנו ב-zoom.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שאחרי הישארות עד שלוש לפנות בוקר אתם איתנו היום, זה רק מעיד על החשיבות של הנושא בעיניכם.

עאידה תומא סלימאן: האם תרצו להתייחס לפני שאני מעבירה את זה למי מהמשתתפים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מירב כהן: למצב בתי האבות והמוסדות למבוגרים נתייחס אחר כך.

מירב כהן: רק אגיד שקיבלתי הרבה מאוד פניות מהורים, והלב פשוט נקרע לקרוא את המיילים שלהם.

מירב כהן: הם מספרים שאת הילדים עם הצרכים המיוחדים, אם זה אוטיסטים, אם אלו ילדים עם צרכים אחרים, הם כבר שבועות ממושכים לא רואים.

מירב כהן: אני מבינה שזה איזושהי הוראה שהמטרה שלה להגן עליהם ברמה הבריאותית, אבל צריך להבין שזו סכנה מסוג אחר.

מירב כהן: גם הילדים וגם ההורים נמצאים במצוקה נפשית אדירה, וצריך לחשוב אם אפשר למצוא פה מתכונת של מיגון, של בידוד כלשהו שיאפשר להם לחזור למוסדות ובכל זאת לראות את הילדים שלהם, כי זה יוצר קשיים נפשיים מאוד מאוד גדולים.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה איתך, חברת הכנסת מירב כהן.

עאידה תומא סלימאן: האמת שיש הרבה הרבה פניות שהגיעו אליי, אבל אחת הפניות מעידה על איזשהו קושי גם של הילדים האוטיסטים כשמסגרות החינוך המיוחד לא מתקיימות.

עאידה תומא סלימאן: התקשרה אליי אימא שסיפרה שהבן שלה היום נמצא בבית, וגם בגלל החרדות וגם בגלל שהוא לא נמצא במסגרת והוא נמצא בבית כל הזמן הוא התחיל להיות אלים, ואלים מאוד גם כלפיה.

עאידה תומא סלימאן: כשהיא קיבלה הסכמה מאיזושהי מסגרת חוץ ביתית לקבל אותו לתקופה הזו, כי כל הבית מתמוטט בגלל המצב, הם ביקשו שהוא יעבור בדיקת קורונה לפני שהוא נכנס למוסד.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להבין אותם, הם לא רוצים להדביק את החוסים שנמצאים.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלא הצלחנו עד עכשיו לסדר לה לעשות את הבדיקה הזו, כי הוא לא עונה על הקריטריונים של מד"א.

עאידה תומא סלימאן: הקריטריונים של הבדיקה הם שהוא היה במגע עם מישהו שחזר מחו"ל, כל הגישה הזו.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד הדברים שחייבים לדבר עליהם, ועל הקושי הנפשי של המשפחות אם הילדים נמצאים אצלם ואם הם נמצאים בתוך המסגרת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, בשני המקרים יש קושי נפשי עצום, וגם יש קושי לנהל את חיי היומיום של הנוער הזה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

בועז טופורובסקי: נצטרך לדעת מה משרד הרווחה מתכוון לעשות עם הסיטואציה הזאת, כי ברור לכולם שמצד אחד משפט שלמה כזה שאומר שאו שהם במעון וההורים לא יכולים לבקר אותם – וזה יוצר אצלם בעיה נפשית מאוד מאוד גדולה, גם אצל ההורים, אבל בעיקר אצל החוסים – או שהם בבית ואז הם לא מקבלים את כל השגרה שהם רגילים אליה, וגם זה יוצר איזושהי מעמסה מאוד גדולה על ההורים.

עאידה תומא סלימאן: לחץ.

בועז טופורובסקי: בינתיים בלי שום קשר גם על זה צריך לדבר, ממשיכים לשלם, הוראת הקבע של ההורים יורדת כל חודש.

בועז טופורובסקי: על זה אף אחד לא מדבר.

בועז טופורובסקי: אבל זה שאין לאותם אנשים התייחסות מיוחדת, אם זה עם בדיקות קורונה של ההורים, של החוסים, של כל האנשים, זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

בועז טופורובסקי: הבעיות הנפשיות שקורות כאן, דרך אגב, לא רק לחוסים, לכל המשפחות, לכל הסביבה, הבעיות התפקודיות, הבעיות הכלכליות.

בועז טופורובסקי: מרגיש לנו ואנחנו רואים, גם דיברתי עם אנשים שהחליטו שהילד יהיה אצלם בבית, וגם דיברתי עם אנשים שהחליטו שהילד יישאר במעון, הצרות גדולות, הבעיות ייחודיות, והן לא מקבלות פתרון ייחודי ופתרון שמתאים לאותה סביבה.

בועז טופורובסקי: ולכן אני מאוד מאוד מאוד מבקש ומצפה כבר לשמוע מה משרד הרווחה עושה בשביל לשנות את המציאות הזאת, כי הרי אי-אפשר להתייחס אליהם כמו שמתייחסים לכל ילד בכל מקום.

מירב כהן: נכון, אנחנו חייבים תשובות, בקיצור.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שאנחנו מקיימים את הדיונים האלה כי אנחנו תובעים תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אגיד למשתתפים איתנו ב- zoomשמצטברות הודעות בצ'ט, ואני צריכה לדעת אם אלו בקשות להשתתף בדיון.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: כבוד יושבת-הראש, אתחיל בלהמשיך את ההישגים שהתחלת למנות של ועדת הכספים אתמול שבאמת התחילה לדאוג לצוותים הרפואיים.

אלכס קושניר: דבר נוסף שהוועדה הזאת התחילה לדאוג לו זה שהחיילים הבודדים חסרי העורף המשפחתי יהיו זכאים לדמי אבטלה.

אלכס קושניר: אני חושב שזאת עשיית צדק, ובעצם תפקידה של הכנסת לעשות את הדברים האלה.

אלכס קושניר: אני באמת רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה עודד פורר שבאמת עשה את הדבר הזה.

עאידה תומא סלימאן: ומענק לקשישים סיעודיים.

אלכס קושניר: בהכנה לוועדה הזאת של היום דיברתי אתמול עם אחד ממנהלי כפרי הנוער של ילדים בסיכון, נוער בקצה, ילדים שהוצאו מהבתים בצו, והוא סיפר לי סיפור מזעזע.

אלכס קושניר: קודם כול קצת מסגרת, יש 200 ילדים כאלה בארבעה כפרי נוער בארץ, וב-15 במרץ התקבלה החלטה של משרד החינוך להוציא את הילדים האלה מחוץ למסגרת.

אלכס קושניר: תבינו את המצב, מחוץ למסגרת זה לפעמים לרחוב, כי לא לכולם יש בתים ולא כולם יכולים להיות בבתים עם ההורים שלהם כי היה צו.

אלכס קושניר: שבוע לאחר מכן מישהו התעשת ואמר: אוקיי, בואו נחזיר אותם חזרה.

אלכס קושניר: המשמעות היא ילדים שהסתובבו בחוץ, היה להם סיכון גדול להידבקות, כרגע יש בעיה להכניס אותם חזרה לכפרים, כי בכפרים יש עוד אנשים ויש סכנת הידבקות של הצוותים.

אלכס קושניר: אותם מנהלים פנו למנהלת מינהל התיישבותי אילנה נוימן במשרד החינוך, היא הפנתה את זה לשר החינוך, שר החינוך פנה למשרד הבריאות, ופה השרשרת נגמרת.

אלכס קושניר: אין תשובות.

אלכס קושניר: חברים, בסך הכול מדובר ב-200 בדיקות.

אלכס קושניר: זה הכול, 200 בדיקות.

אלכס קושניר: תבינו, כשהנוער הזה בחוץ הוא גם מסכן את עצמו, הוא גם מסכן את הציבור, הוא גם בסכנת הידבקות, והוא גם בסכנה להידבק.

אלכס קושניר: תבינו את המצב הזה.

אלכס קושניר: ומשרד הבריאות לא מסוגל לספק 200 בדיקות.

אלכס קושניר: אני לא יודע מה צריך לעשות כדי שזה יקרה, כבר פנינו לכל הגורמים.

אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שמהוועדה הזו תצא דרישה חד-משמעית עוד לפני החג לעשות להם את הבדיקות, להחזיר את הילדים האלה למסגרת.

עאידה תומא סלימאן: הם עוד לא חזרו.

אלכס קושניר: רבע חזרו, אבל כ-150 ילדים כאלה כרגע נמצאים בחוץ, מסכנים את עצמם, מסכנים את הציבור.

אלכס קושניר: הם גם בסכנה להידבק וגם בסכנה להדביק.

אלכס קושניר: תבינו את המצב, הזוי, מדינת ישראל לא מסוגלת לספק 200 בדיקות.

אלכס קושניר: הזוי.

עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכל הסכנות הקיימות ברחוב.

עאידה תומא סלימאן: זה ממש מזעזע בעיני, במיוחד שאלו קטינים, שמבחינת האחריות עליהם ועל מה שעלול לקרות להם בחוץ, שזה לא רק הקורונה, גם בימים רגילים יש סכנות בחוץ.

אלכס קושניר: נכון, בגלל אני אומר את זה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה הם נקראים נוער בסיכון, כי יש כל מיני סכנות מעבר להידבקות בקורונה, ואנחנו חושפים אותם לזה.

עאידה תומא סלימאן: ברשותכם, חברת הכנסת קארין, את רוצה להגיד משהו?

עאידה תומא סלימאן: אתן לחלק מהמשתתפים לפני שאנחנו מתחילים לקבל תשובות, כי יכול להיות שיעלו נושאים שנרצה שנציגי המשרדים יענו עליהן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שכל מי שאתן לו את זכות הדיבור יהיו לו שתי דקות להציג בתמצות את הבעיות הקיימות.

עאידה תומא סלימאן: יושבת-ראש איגוד העובדים הסוציאליים ענבל חרמוני.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, כל מי שאיתנו ב-zoom, עכשיו אנחנו שומעים אתכם, ואני מקווה שאתם גם שומעים אותנו.

עאידה תומא סלימאן: תכתבו בצ'ט למטה, יש לי את הרשימות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מאוד מבקשת, כל מי שתדבר או ידבר לשתי דקות כדי שנספיק לקבל תשובות מהמשרד.

עאידה תומא סלימאן: העיכוב הזה לוחץ אותנו בזמן, צריכים לסיים בשעה מסוימת, כי המליאה מתחילה מוקדם היום.

עאידה תומא סלימאן: ענבל, בבקשה, שתי דקות.

ענבל חרמוני: זה קיצוצים, עאידה, משלוש לשתיים.

עאידה תומא סלימאן: ממש.

עאידה תומא סלימאן: תשמעי, ברוח הדיון שהתקיים אתמול בוועדת הכספים.

ענבל חרמוני: הבנתי.

ענבל חרמוני: קודם כול נגיד שהבעיה מתחילה עוד לפני המסגרות החוץ ביתיות, זה בהמשך ישיר לשאר הדיונים שעשינו.

ענבל חרמוני: אם אנחנו רוצים להצליח לתת מענה לילדים ונוער בסיכון אנחנו חייבים גם להמשיך את הפעילות המלאה של המסגרות בקהילה.

ענבל חרמוני: חייבים לומר את זה, הלוא זה הכול רצף של שירותים, אי-אפשר לצפות מהמסגרות שיתמודדו לבד עם מה שקורה.

ענבל חרמוני: אני רוצה לשים דגש על מסגרות חסות הנוער.

ענבל חרמוני: הרי יש הנחיות שילדים שמגיעים – בני נוער במקרה הזה – לתוך המסגרות, או אחרי יציאה או שהם חדשים, הם צריכים להיכנס לבידוד.

ענבל חרמוני: המסגרות של חסות הנוער צפופות, זה אחד.

ענבל חרמוני: והדבר השני, ילדים שגם ככה נעולים בחוויה שלהם בתוך המסגרות עצמן אלו ילדים, בני נוער, שהנעילה הזאת קשה להם, כי זאת איזושהי תחושה גם ככה של אובדן שליטה.

ענבל חרמוני: בתוך המסגרות האלה להכניס אותם גם לעוד בידוד זה על סף הכמעט בלתי אפשרי, וגם על סף, אעז לומר, כמעט לא בצורה מכוונת, אבל התעללות באותם בני נוער שחווים את זה בצורה מאוד מאוד קשה וטראומטית.

ענבל חרמוני: אנחנו חושבים שצריכים לפתוח גם לגבי הפנימיות וכפרי הנוער, ובוודאי לגבי ההוסטלים של חסות הנוער והמסגרות של חסות הנוער, מקומות ייעודיים, בעי"ן, לבני נוער ולילדים שצריכים להיקלט כדי שהם לא, סליחה על המילה הקשה, יזהמו מבחינת קורונה את שאר המקום.

ענבל חרמוני: שהם יהיו במקום נפרד, ולא יהיה צורך לשים אותם באיזה חדר קטן לבידוד של שבועיים, כי זה באמת לא ריאלי ולא הגיוני עם ילדים ובני נוער בפרופיל הספציפי הזה.

ענבל חרמוני: שוב, זה מהווה איזשהו שחזור של הטראומה שבגללה מראש הם הגיעו למסגרות האלה.

ענבל חרמוני: אגיד עוד נקודה חשובה.

ענבל חרמוני: יש לי פה המון נקודות במסמך, אבל אני בטוחה שהדברים יעלו.

ענבל חרמוני: אעלה עוד עניין.

ענבל חרמוני: בתוך משרד הרווחה חלק מגורמי הפיקוח שבעצם אמורים לעזור לצוותים בתוך המסגרות החוץ ביתיות למעשה לא עובדים, לא בגללם אלא כי נכפתה עליהם חופשה.

ענבל חרמוני: אנחנו חוזרים שוב לאותה הנחיה שמשרד הרווחה עובד ב-capacity של 75%, מתוכם 1,300 שלא הוחרגו, מעונות ממשלתיים.

ענבל חרמוני: זה אומר ששאר המחלקות, אגפים מינהליים בתוך המשרד עובדים על capacity של בין 40% ל-60% או ל-70%.

ענבל חרמוני: זה לא הגיוני בשעה שהשטח צריך את ההכוונה, צריך את התמיכה, וצריך את העזרה הזאת מעובדי משרד הרווחה.

ענבל חרמוני: זה חוזר שוב לאותן נקודות: אחד, המסגרות בקהילה חייבות להמשיך לפעול כדי שיהיה רצף טיפולי, ולאתר את אלו שצריכים לצאת למסגרות; שתיים, מקומות ייעודיים לבידוד כדי לא לכלוא את הילדים והנוער בחדרים קטנים, זה לא מתאים.

ענבל חרמוני: שוב, בייחוד במסגרות של חסות; ושלוש, עובדי משרד הרווחה, אלו שהוצאו לחופשה כפויה צריכים לחזור לעבודה.

ענבל חרמוני: זה מאוד מאוד ברור.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

אלכס קושניר: עאידה, אני מתנצל, קיבלתי עכשיו עדכון, מסתבר שהטעו אותי קצת במספרים.

אלכס קושניר: המצב הרבה יותר עגום.

אלכס קושניר: הנוער הזה שמשוטט ברחובות – וגם יש תמונות של אינסטגרם שמראות אותם משוטטים ושותים, הם בעצמם מעלים – ולא יכולים לחזור למסגרות בגלל ההחלטה הזאת שהם לא יכולים לקבל בדיקות, זה לא 200 אלא 2,000.

עאידה תומא סלימאן: התפלאתי שאלו מארבע מסגרות.

אלכס קושניר: פשוט עכשיו תיקנו אותי בווטסאפ.

אלכס קושניר: זאת אומרת ש-2,000 ילדים מסתובבים היום ברחובות, מסכנים את עצמם, מסכנים את הציבור, ולא יכולים לחזור למסגרות כי אין בדיקות.

אלכס קושניר: ראש הממשלה אתמול הבטיח 10,000 בדיקות ביום.

אלכס קושניר: אז מה?

אלכס קושניר: אי-אפשר לעשות 2,000 בדיקות בשביל להכניס את הילדים האלה למסגרת?

אלכס קושניר: באמת, הדבר הזה נשגב מבינתי.

ענבל חרמוני: הבדיקות הן גם פתרון.

עאידה תומא סלימאן: תכף אתן לנציגת משרד החינוך מהפנימיות האלה להגיב.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת קארין אלהרר, פנית אליי וכנראה שלא שמענו אותך, בבקשה, קארין.

קארין אלהרר: תודה רבה, גברתי.

קארין אלהרר: אני רוצה להתייחס בדברים שלי בעיקר למוסדות ולהוסטלים לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: תראו, האירוע הזה של הקורונה הוא אכן אירוע בריאותי, ואנחנו מתייחסים אליו רק בהיבט של הבריאות הפיזית, אבל יהיה כאן אירוע חמור הרבה יותר של בריאות הנפש אם לא ניתן את הדעת לביקורים של ההורים.

קארין אלהרר: קודם כול ראיתי הצעת חוק מזעזעת שמשרד הרווחה רוצה להוציא, ואני מתנגדת לה מכל וכל, ואני מאוד מקווה שתהיה לה התנגדות גורפת בכנסת.

קארין אלהרר: זו הצעה לא ראויה.

קארין אלהרר: אי-אפשר לעשות בחסות הקורונה דברים שלא ייעשו.

קארין אלהרר: לאסור באופן גורף ביקורים של הורים במוסדות בהוסטלים זה דבר שלא ייעשה.

קארין אלהרר: אחד הפתרונות שניתן לתת הוא באמת בדיקות בשילוב עם כללים ליציאה.

קארין אלהרר: צריך להבין, לא רק הורים יכולים להדביק חלילה, אלא גם אנשי הצוות, לזה אף אחד לא נותן את הדעת.

קארין אלהרר: אז כמו ששומרים על אנשי הצוות ומבקשים מאנשי הצוות להישמר, כך אפשר לעשות גם לגבי ההורים.

קארין אלהרר: הורים יבואו ממוגנים מכף רגל ועד ראש, ישמרו על הכללים, ועדיין אנחנו לא יכולים לאפשר לעצמנו מצב שבו אותם צעירים וצעירות, שנמצאים גם ככה רחוק רחוק, לא יזכו לשום מגע של משפחה שהיא הרבה פעמים עוגן.

קארין אלהרר: הם מצפים לביקור הזה.

קארין אלהרר: בטח כשמדובר באנשים עם לקות על רצף האוטיזם, זה מוציא אותם מהשגרה.

קארין אלהרר: הדבר הזה פשוט באמת לא יאומן, ואני מאוד מקווה שיינתן מענה טוב והולם.

קארין אלהרר: בטח ובטח לא המענה של החקיקה שרוצים לקדם.

 << דובר >> יאיר גולדמן: חברת הכנסת אלהרר, סליחה, הדבר הזה כבר מבוצע בשטח.

 << דובר >> יאיר גולדמן: חשוב שתדעי שזה כבר בשטח.

קארין אלהרר: אז זה חבל מאוד וצריך לתת מענה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה שאנחנו בשיחת zoom אני צריכה להבין קודם כול מי מדבר לפרוטוקול, ולא מתפרצים ככה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: מעל חודש ההחלטה הזאת כבר נמצאת בשטח, לא ניתן להורים לבקר את הילדים וגם לא להביא להם מצרכי מזון.

 << דובר >> יאיר גולדמן: נציג מההוסטל הלך לקנות להם שקיות "חמדה", אני קורא לזה, בשם ההורים, אבל לא אפשרו לנו בשום פנים ואופן, להגיע אליהם, לא לראות אותם, ולא להביא להם מזון מהבית.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה גם קיים בבתי האבות, תכף נדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: רשמנו בפנינו שזה קיים למרות שלא הועברה - - -

נעמה לרנר: ארגון בזכות מבקש גם להגיב על הדברים האלה, אנחנו מקבלים מאות פניות.

אפרת עציון פאר: עלינו לפה כי גם אנחנו רוצים לדבר.

אפרת עציון פאר: אני חושבת שהוועדה צריכה לשמוע אותנו כהורים.

אפרת עציון פאר: אני גם אימא של ילד.

עאידה תומא סלימאן: נשמע כל אחד בתורו ולא תתפרצו לדיון.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אתה מוכן לעשות mute לכולם?

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אנחנו עושים את הדיון הזה כי אכפת לנו וכי אנחנו רוצים לשמוע אתכם, לא סתם הוצאנו את ההזמנות ורשמנו את כולם לשיחה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם תיתנו לי לנהל את הדיון בצורה מסודרת נוכל לשמוע, להקשיב, ולא סתם להתכתש ולא לשמוע אחד את השני.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פה כדי לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי שאני נותנת לכם לדבר אפילו לפני שמיעת התשובות מהמשרדים, כי אני רוצה שהמשרדים יתייחסו לדברים שלכם, אז בואו נעשה את זה בצורה מסודרת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, מי שיתפרץ לדיון, לצערי הרב, מעכשיו והלאה אני לא אוכל לתת לו אחר כך זכות דיבור, אז בואו נקשיב.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני מבינה שסיימת לדבר, או שיש לך מה להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת בצמצום.

 << דובר >> יאיר גולדמן: ברשותך, אם תיתני לי את זכות הדיבור יש לי כמה דברים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל במסגרת הזמן שאמרתי, שתי דקות.

 << דובר >> יאיר גולדמן: למרות ההחלטה לא להוציא את הילדים הביתה לאחר חודש, ביקשו שנשאיר את הילדים גם לפסח.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אנחנו ועוד כמה הורים קיבלנו החלטה להוציא אותם, ואז אמרו לנו שאנחנו מחויבים קודם כול ב-14 ימי בידוד בבית, שאין לנו בעיה עם זה, אבל לעומת זאת אם אנחנו מעוניינים להחזיר את הילדים אנחנו צריכים עוד 14 ימי בידוד בהוסטל עצמו, בדירה עצמה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: בית אקשטיין פנה לרווחה עם זה, שזה דבר שהוא לא יכול לעמוד בו, הוא לא מסוגל לסגור ילד בבידוד בבית.

 << דובר >> יאיר גולדמן: ואם אלו כמה ילדים הוא לא יודע איך להתמודד עם זה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אני כבר לא מדבר על התוצאות ועל מה שקורה כשילדים על רצף האוטיזם נמצאים לבד, כשסוגרים אותם בחדר בסוג של כפייה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אחרי פחות מ-24 שעות יצא משרד הבריאות בהנחיה למשרד הרווחה, כשעדיין משרד הרווחה לא הפיץ את ההודעה הזאת, שמי שלוקח את הילד שלו הביתה לא מחזיר אותו בכלל עד גמר סיפור הקורונה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אנחנו לא מוכנים לקבל את הדבר הזה מסיבה מאוד פשוטה, זה איפה ואיפה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אנחנו כל הזמן מבקשים שהילדים האלה יהיו שווי זכויות לשאר האזרחים, וכל הזמן נלחמים על הדבר הזה, ואז יוצא פה מצב שכל אחד מהאוכלוסייה, לא משנה מי, אפילו ראשי האומה שלנו שנמצאים בקו האש יומיום מקבלים את ה-14 יום האלה וחוזרים הלאה לשגרה שלהם, אז איזו סיבה יש שהילדים שלנו לא יעשו את זה?

 << דובר >> יאיר גולדמן: למשל, המדריכים ואנשי צוות ההוסטל עצמו באים כל יום לעבודה, בודקים להם חום, הם חותמים על טופס שהם לא היו בסביבה של נגועי קורונה וכדומה, ונכנסים לעבוד רגיל.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אז מה הבעיה שאנחנו כהורים או כאפוטרופוסים נעשה את אותו דבר ונחזיר את הילד לאחר 14 יום?

 << דובר >> יאיר גולדמן: רוצים עוד שבוע?

 << דובר >> יאיר גולדמן: קחו עוד שבוע בבית, אנחנו מוכנים.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אבל להחזיר אותם הביתה לדירה, בחזרה לדיור, לחתום על טופס, שיבדקו להם חום.

 << דובר >> יאיר גולדמן: יש הצעה כרגע שיבדקו להם גם אם הם חולי קורונה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אין שום בעיה, שיבדקו.

 << דובר >> יאיר גולדמן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הבנו את הנקודה הזאת, תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת מרגישה את הכאב בדברים של כל ההורים, אבל אנחנו חייבים, ולצערי מוגבלים בזמן, אז אל תדחפו אותי לקטוע אתכם כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: יעל יוספסברג מאלו"ט, את איתנו?

עאידה תומא סלימאן: או ד"ר שמואל מרון?

הילה יחזקאל: גברתי יושבת-הראש, בוקר טוב, לשכת עורכי הדין.

הילה יחזקאל: אנחנו פשוט קצרים בזמן, ואני מתנצלת, בגלל חלוקת מזון לפני הסגר.

הילה יחזקאל: נשמח, ברשותך, לומר כמה מילים, ככל שזה אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אני מבינה שיש לכם מה להגיד, אבל להתפרץ ככה, כבר דיברתי על זה, את הרשות מבקשים בצ'ט.

הילה יחזקאל: אני מבקשת את רשותה של גברתי, ככל שזה אפשרי, ביקשנו גם בצ'ט.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, שתי דקות, למרות שאני חושבת שבינתיים חשוב יותר לשמוע את ההורים במקרה הזה.

הילה יחזקאל: תודה רבה.

הילה יחזקאל: חד-משמעית.

הילה יחזקאל: בוקר טוב לכולם, קודם כול באמת קולם של ההורים פה הוא הכי חשוב.

הילה יחזקאל: אני מזמינה כל אחד מכם גם לפנות אליי ברמה האישית, ככל שיש איזשהו עניין משפטי.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו דיון, יש לך נקודות לדיון הזה?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

הילה יחזקאל: כן, יש גם נקודות לדיון הזה.

הילה יחזקאל: לשכת עורכי הדין מנסה לשמור על שגרה משפטית תקינה בכל מה שקשור בעיקר לקטינים ולנוער בסיכון בימים האלה.

הילה יחזקאל: העליתם פה נקודות מאוד חשובות גם בעניין הישארות בתוך המסגרות.

הילה יחזקאל: אנחנו בקשר עם עמותות, לדוגמה עם עמותת "עדן" או גופים נוספים שאמונים על שלומם של קטינים ונוער בסיכון.

הילה יחזקאל: אנחנו עושים כל מה שצריך גם מול בתי משפט לנוער, בתי משפט לענייני משפחה בכל הנוגע לזמני שהות ומשמורת, שזה גם איזשהו עניין שעל הפרק כרגע.

עאידה תומא סלימאן: מצוין מה שאתם עושים.

עאידה תומא סלימאן: יש נקודות בעייתיות או בעיות שאתם נתקלים בהם ושהוועדה הזו צריכה לדבר עליהם?

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, זה לא זמן לפרסומות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להתכנס לבעיות, בבקשה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: גברתי, תורידי אותה בבקשה מהשיחה.

הילה יחזקאל: אנחנו בסך הכול מנסים להציע פה עזרה ולהושיט יד, חבל שאתם רואים את זה ככה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: זה לא המקום, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא לנסות לנהל את הדיון במקומי.

הילה יחזקאל: אז לעניין שאלתה של גברתי בנושא בתי המשפט לנוער.

הילה יחזקאל: חשוב לנו לציין שכרגע בתי המשפט לנוער עובדים במתכונת רגילה, משמע בכל מה שנוגע לצווי נזקקות, הוצאות חוץ ביתיות, הוצאות חירום, כמובן במתכונת מצומצמת של שופטים שעובדים במסגרות חירום.

הילה יחזקאל: בתי המשפט לנוער עובדים במתכונת רגילה.

הילה יחזקאל: אם יש איזושהי בעיה או עניין משפטי לא פתור אנחנו בסך הכול מושיטים יד ומזמינים אתכם לפנות אלינו.

הילה יחזקאל: תודה רבה לכם, וחג שמח לכולם.

עאידה תומא סלימאן: תודה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: טלי חלף מעמותת "אור שלום", בבקשה, גברתי.

טלי חלף: פניתי לוועדה בנייר עמדה מקדים בנושא משפחות האומנה וליווי הנדרש מאיתנו היום, ומצב המשפחות באופן כללי.

טלי חלף: הן מתמודדות בצורה נפלאה ומדהימה, אבל זקוקות להרבה עזרה וסיוע.

טלי חלף: קודם כול אני רוצה להודות גם לכנסת ישראל על ההקצאה הנכונה של המענק למשפחות האלה, שיגיעו למקום הנכון, אני רוצה להודות גם למפקחות האומנה ולמשרד הרווחה שבאמת עושה מאמץ, אבל עדיין אין בו די.

טלי חלף: המשפחות באמת זקוקות להרבה סיוע, והבקשה שלנו היא שסל השירותים שניתן לנו היום יהיה יותר גמיש ויאפשר לנו לדייק יותר צרכים, כמו רכישת מחשבים ניידים ללמידה מרחוק, כמו תוספת של חונכויות.

טלי חלף: יש לנו הרבה משפחות שמתמודדות עם ילדים עם מוגבלויות, זה קשה מאוד מאוד.

טלי חלף: הילדים בבית, וחלק מהאומנות הן גם אומנות של סבים, הם זקוקים להרבה יותר עזרה.

טלי חלף: בעצם זה אפילו לא כרוך בהרבה משאבים נוספים, אבל יש פה צורך במשאבים.

טלי חלף: אני גם מסתכלת על היום שאחרי.

טלי חלף: הקפאנו את כל הגיוס והאבחון של משפחות אומנה חדשות.

טלי חלף: נמצא את עצמנו מהר מאוד בבעיה של ילדים שצריכים פתרונות ולא יהיו לנו.

טלי חלף: גם פה צריך איזושהי תוספת שתאפשר לנו זמנית לעשות פה עבודה הרבה יותר מהירה אחר כך.

טלי חלף: נצטרך לזה הרבה משאבים כדי להדביק את הפערים.

טלי חלף: זה הקול קורא שלי לכם לראות איך מוסיפים פה תגבור.

טלי חלף: יש 4,300 ילדים באומנה, ויש פה צורך בתגבור נוסף.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנציגי המשרדים עוקבים אחרי הנקודות שמועלות על ידי המצטרפים לשיחה כדי שתוכלו לענות על כל הנקודות שעולות.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני רושמת.

עאידה תומא סלימאן: גלית, אימא של בת עם מוגבלות שכלית, יושבת-ראש ועד ההורים הארצי בדיור התומך.

גלית ברמי: תודה רבה.

גלית ברמי: באקי"ם אנחנו מייצגים אוכלוסייה של 10,000 דיירים ואת המשפחות שלהם, 7,600 דיירים ודיירות שמתגוררים בדיור החוץ ביתי במעונות.

גלית ברמי: תודה רבה לכל מי שנוגע בדבר באופן האישי.

גלית ברמי: יחד עם זאת, אני רוצה לוודא מבחינת כל הגורמים, שבמסגרת הדיונים תינתן זכות שווה ומשותפת להעלות את הצרכים של כל סקלת המוגבלויות השונות וההתאמות הנדרשות, במשותף או בהחרגה כזו או אחרת, על כל המשתמע מכך, הן מבחינת המעונות, הן מבחינת הלימודים, תעסוקה במסגרת היומית.

גלית ברמי: אנחנו המשפחות עם המוגבלות השכלית תומכים במאמצים שלכם, אבל המצוקה מאוד מאוד גדולה.

גלית ברמי: אעלה כמה נקודות מאוד מאוד חשובות.

גלית ברמי: קודם כול לגבי החוק, אני מציעה לבטל את החוק.

גלית ברמי: החוק נוראי, ממש לא מתאים לנו, אפשר להסתפק בהנחיות מנכ"ל.

גלית ברמי: עוד מעט שמואל בטח ידבר על זה, אבל אנחנו חושבים שצריכה להיות חשיבה דיפרנציאלית, להפריד בינינו באוכלוסיות השונות.

גלית ברמי: האוטיזם, המוגבלות השכלית, יש הבדל בינינו, אז בבקשה לחשוב בחשיבה דיפרנציאלית על כל המשתמע.

גלית ברמי: האוכלוסייה שלנו מוחלשת ופגיעה יותר מבחינה רפואית מעבר לעניין שיש מוגבלות שכלית.

גלית ברמי: ואני מצטערת להגיד ליאיר גולדמן שעל כן המוגנות כאן גוברת על חופש הבחירה כשזה נוגע בחיים ומוות.

גלית ברמי: לדעתנו, הנהלת המסגרת והפיקוח צריכים לקבל אוטונומיה בהפעלת שיקול דעת מתוך היכרות עמוקה של כל דייר, לבחון את הצורך במצבי קיצון לאפשר ביקור של בן משפחה או אפוטרופוס על פי כל הכללים וההנחיות של משרד הבריאות.

גלית ברמי: לדעתנו יש מקום להקמת ועדת ערר בה תינתן הזכות של משפחה לערער אם הוחלט לסרב לבקשתה לבקר.

גלית ברמי: לדעתנו, במיידי צריך להבטיח תקשורת ויזואלית אמינה וזמינה, וזה לא קורה על ידי קול קורא וכל אפוטרופוס, בין הדיירים למשפחות.

גלית ברמי: בבקשה לדאוג לזה בצורה מסודרת.

גלית ברמי: אנחנו מציעים להעביר את הדיירים מארבע הקירות שלהם בצורה בטוחה, ברכב עם איש צוות, לצאת החוצה עם הרכב, לעשות סיבוב כדי קצת לאוורר אותם.

גלית ברמי: לצ'פר אותם כמה שיותר.

גלית ברמי: וגם משרד הרווחה צריך להקצות לזה משאבים.

גלית ברמי: ייעוץ פסיכולוגי גם לצוותים וגם למשפחות.

גלית ברמי: שמעתי שיהיה ייעוץ כזה, המשרד פותח קו חם לעובדים, אני רוצה שהמשרד גם יפתח קו חם למשפחות.

גלית ברמי: יש לנו כמובן את קו הסיוע של אקי"ם, אבל זה לא מספיק.

גלית ברמי: ולהסביר גם למה נהיה מנותקים מהם, כמו שאני מנותקת מהבת שלי כבר שבועות רבים, מנותקים לאור החג שמתקרב.

גלית ברמי: זהו בכללי.

גלית ברמי: כולנו בחרדה גדולה, אבל בעיקר בחרדה על בריאות האנשים שלנו.

גלית ברמי: אנחנו קודם כול חושבים על הדיירים, אחר כך על המשפחות.

גלית ברמי: עם כל הכבוד, הדיירים קודם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: זכות דיבור לנציגת משרד החינוך אילנה נולמן להגיב לדברים שעלו.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שלקחת יוזמה והצטרפת כששמעת שיש ביקורת על המסגרות שאת אחראית עליהן, בבקשה.

אילנה נולמן: ברשותך, אני רוצה להתייחס לא ממקום של ביקורת אלא ממקום של עשייה.

אילנה נולמן: התלמידים אצלנו בכפרי הנוער ובפנימיות החינוכיות הם תלמידים שמגיעים מבחירה של ההורים ומתוך בחירה שלהם.

אילנה נולמן: קיבלנו הנחיות ממנכ"ל משרד החינוך שמערכת החינוך עומדת להיות מושבתת, כמו שאנחנו תמיד עושים, יש תמיד תלמידים שנשארים בפנימיות כאלה משום שאינם ברי פינוי לבתיהם.

אילנה נולמן: או שהם תלמידי תוכניות חו"ל כמו נעל"ה, נוער עולה לפני הורים, ולכן הוריהם לא גרים בארץ, או שהם תלמידים עם עורף משפחתי מאוד חלש.

אילנה נולמן: ולכן אנחנו עושים כל מאמץ כדי שהם יישארו בכפרים ובפנימיות, ויש להם את מיטב התנאים להישאר בכפרים ובפנימיות.

אילנה נולמן: שלחנו סקר הערכה כמה תלמידים מנהלי הפנימיות והכפרים חושבים שיישארו, קיבלנו נתון מסוים.

אילנה נולמן: ואכן, כשמערכת החינוך הושבתה יישארו ב-54 כפרים ופנימיות כ-2,500 תלמידים שעונים על ההגדרות של חו"ל כמו נעל"ה, תלמידים שהעורף המשפחתי שלהם חסר, מורכב, ושהוריהם והם ביקשו שהם יישארו בפנימיות.

אילנה נולמן: חשוב להדגיש שלא מעט מההורים והתלמידים ביקשו לחזור לבתים, והיות שהם לא נמצאים בפנימיות ובכפרים מתוך צו, אלה תלמידי רווחה, אצלנו הם באים וולונטרית, אנחנו מכבדים תמיד את בקשת ההורים ומחזירים אותם הביתה.

עאידה תומא סלימאן: אילנה, סליחה, אני מבינה את כל הכללים הכלליים שאמורים להתקיים בתוך המסגרות.

עאידה תומא סלימאן: הועלתה פה בעיה נקודתית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, עצם העובדה ש-2,000 מהנוער הזה לא חזר לפנימיות, הוא עדיין נמצא בחוץ, וחלק מהם משוטטים - - -

אלכס קושניר: זה גם לא אותו נוער שאת מדברת עליו.

אלכס קושניר: אני מדבר על נוער בסיכון שנמצא על קצה הרצף, שהוצא מהבתים בצו, זה לא נעל"ה וזה לא אנשים אחרים.

אלכס קושניר: אני מדברת על נוער מאוד מאוד ספציפי.

עאידה תומא סלימאן: אז אלו לא מסגרות ששייכות למשרד החינוך.

אלכס קושניר: בטח שכן.

עאידה תומא סלימאן: כן?

אלכס קושניר: בטח שכן.

אלכס קושניר: זה המינהל ההתיישבותי של משרד החינוך.

אלכס קושניר: כמובן שכן.

אילנה נולמן: אני רוצה לתקן ולדייק, ברשותך, אדוני.

אלכס קושניר: בבקשה.

אילנה נולמן: תלמידים שנמצאים בצו לא הוצאו מהמסגרות כי הם נמצאים בצו.

אילנה נולמן: אנחנו שומרי חוק.

עאידה תומא סלימאן: זהו, בצו הם לא יכולים לצאת.

אלכס קושניר: זה מוזר.

אילנה נולמן: התלמידים שחזרו לבתים הם אך ורק תלמידים שלא נמצאים בצו והם לא חייבים להישאר בפנימיות, והם והוריהם ביקשו שהם יחזרו לבתים.

אילנה נולמן: הגדלנו ועשינו, הצענו לתלמידים לחזור לפנימיות, ולכן החזרה לפנימיות מעוגנת ב-14 ימי בידוד.

אילנה נולמן: יש לנו בכל המסגרות החינוכיות שלנו את כל התנאים לאפשר את כל החזרה של התלמידים שרוצים לחזור לפנימיות בעת הזו עם 14 ימי בידוד.

אילנה נולמן: הבעיה שנתקלנו בה, ולכן פנינו למשרד הבריאות, היא שחלק מהתלמידים האלה, או רובם, לא מוכנים לקבל את הדין של חזרה ל-14 ימי בידוד.

אילנה נולמן: פנינו למשרד הבריאות וביקשנו בדיקות קורונה עם כניסתם חזרה לכפר או לפנימייה כדי שאם כעבור שלושה-ארבעה ימים תהיה תשובה שלילית לקורונה אז הם לא יצטרכו לשהות 14 יום בבידוד, נקצר להם את מס' הימים.

אילנה נולמן: לצערי, עד עתה משרד הבריאות לא חזר אלינו עם תשובה.

אילנה נולמן: ולכן אנחנו הולכים על פי בית שמאי וכל תלמיד שרוצה לחזור לכפר מוזמן ויכול לחזור לכפר.

אילנה נולמן: יש תנאי בידוד ברמה של "הילטון" חמישה כוכבים בכל הכפרים שלנו, אין בעיה, לא של ציוד ולא של כוח אדם.

אילנה נולמן: יש תנאים לחזרה רק שהם מסרבים לחזור.

אלכס קושניר: כמו שאמרתי גם בדבריי, כמובן שאני לא בא בטענות למשרד החינוך, אני יודע שאתם עושים את המקסימום.

אלכס קושניר: מתי פניתם למשרד הבריאות עם הדרישה לבדיקות?

אילנה נולמן: פנינו כבר לפני שבועיים.

אילנה נולמן: מאז אני מקיימת שיח של טלפונים ווטסאפים ודוא"לים עם גורמים שונים בצמרת משרד החינוך, כולל עזרה של כמה חברי כנסת שמציעים לעזור לנו, ועדיין לא הצליחו לעזור לנו.

אילנה נולמן: הבקשה שלנו היא בדיקות קורונה עם הכניסה לכפר.

אלכס קושניר: בממשלה יד שמאל לא יודעת מה יד ימין עושה, זאת הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק אותו הסיפור שהתחלתי איתו עם הילד שרצו להכניס למסגרת ויש צורך בבדיקה, ומתעקשים.

עאידה תומא סלימאן: הרי אנחנו יודעים, יש בעיה בנושא הבדיקות, ואז כל פעם מקשיחים יותר ויותר את התנאים לבדיקות כדי לא לחשוף עד כמה יש מחסור בבדיקות במדינה.

עאידה תומא סלימאן: זה פשוט מאוד מה שקורה.

אלכס קושניר: יותר מזה, הרי ברור לכולם שככל שאנשים נמצאים במסגרת סגורה, ראינו את זה גם בספינות וגם בבתי אבות ונדבר על זה עוד מעט, הסיכוי להידבק יותר גבוה.

אלכס קושניר: אז אם יש שם סיכון בואו נבדוק את האנשים, זה לא כל כך הרבה בדיקות, ונוכל באמת להיות בטוחים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני מבינה את זה, אבל כנראה שכל ההתנהלות סביב כל נושא הבדיקות במדינה עוד ייבדק לאורך הזמן.

עאידה תומא סלימאן: יש מחסור גדול שאף אחד לא יודע לענות עליו, וכל פעם שיש מחסור בבדיקות מקשיחים את התנאים של הבדיקות עוד יותר.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: נדאג לקבל תשובות עכשיו ממשרד הבריאות בכל הנושא של הבדיקות האלה, מתן בדיקות לפני כניסה בחזרה למסגרות.

אילנה נולמן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שנתחיל להתכנס לקראת תשובות, אבל קודם כול אני רוצה לתת לאורית, אם לילד שנמצא במסגרת; אחר כך ניתן לארגון בזכות.

אפרת עציון פאר: גם נציגת אלו"ט, אני רוצה לדבר, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכולכם רוצים לדבר.

עאידה תומא סלימאן: תנו לי לעשות את זה שיהיה כמה שיותר קצר, נצליח לתת לעוד דוברים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אורית רזניק: קודם כול שלום לכל משתתפי הוועדה, ליושבת-ראש הוועדה, ולחברי הוועדה, אני אימא לילד בן 22 שנמצא בשנים האחרונות בדיור חוץ ביתי.

אורית רזניק: לנו יש עוד שני ילדים צעירים יותר.

אורית רזניק: לא פשוט.

אורית רזניק: הילד ממתין לביקור שלנו, הילד ממתין לחיבוק של אימא ואבא, הילד ממתין למקלחת של אימא, והילד שואל שאלות.

אורית רזניק: הילד שואל מתי אתם מגיעים לבקר אותי?

אורית רזניק: ואנחנו מסבירים שיש כרגע מחלה, אבל הוא לא מבין מה זה קורונה.

אורית רזניק: הוא פורץ בבכי עמוק.

אורית רזניק: תיתנו לנו את ההנחיות שלכם איך אנחנו בתור הורים צריכים להתמודד מול הבכי העמוק של הילד שממתין כבר חודש.

אורית רזניק: אתם מבינים שזאת צלקת נפשית יומיומית?

אורית רזניק: זו פגיעה נפשית בילד.

אורית רזניק: האם הניתוק הזה שווה לפגיעה הזאת, לנזק הנפשי הזה לכל המשפחה, לאחים הצעירים?

אורית רזניק: אני לא מומחית לקורונה, אבל זה לא מקרה פרטני, לצערי הרב, בטח יש אלפי משפחות במצבנו.

אורית רזניק: אנחנו לא בעידן של קורונה 1920, אנחנו בשנת 2020, תנו לנו את הזכות הבסיסית לבקר את הילד.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אורית.

עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי שזה כואב לנו לשמוע, ואני מבינה גם כאימא את הכאב שלך, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: צריכים לדאוג למצוא פתרון לביקורים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תכף נשמע מה יש לנציגים להגיד לנו.

אורית רזניק: עוד משהו אחד אני רוצה להגיד.

אורית רזניק: מצופה, כמו שיש אמצעי זהירות, אמצעי מיגון לצוות, ככה בדיוק מצופה לספק את אמצעי המיגון להורים.

אורית רזניק: אנחנו לא מבקשים להגיע כל יום.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את הבקשה שלך.

אורית רזניק: אבל הילד ממתין, הילד פורץ בבכי עמוק, תבינו.

אורית רזניק: לא ניתן לתת למצב הזה להימשך, זה פשוט בלתי אפשרי.

אורית רזניק: בלתי אפשרי לעמוד בשיחות וידאו קורעי לב.

אורית רזניק: אנחנו לא יכולים לשאת יותר את שיחות הווידיאו האלה.

עאידה תומא סלימאן: אורית, אני מבינה את הכאב, ותאמיני לי שכולנו פה מרגישים חסרי אונים מול הכאב הזה, אבל נשמיע את צעקתכם, ובגלל זה קיימנו את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: נבקש תשובות מהמשרד, ונעמוד על זה שיאפשרו איזושהי צורה של ביקור, יכול להיות שלא בתכיפות שהייתה לכם בעבר, אולי יתארגן משהו.

עאידה תומא סלימאן: תכף נשמע תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת על זה שאני צריכה לעבור הלאה כדי להשמיע עוד קולות.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, אורית, תודה ששיתפת אותנו.

אורית רזניק: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ארגון בזכות, נעמה לרנר, בבקשה, בשתי דקות.

נעמה לרנר: תודה רבה.

נעמה לרנר: קודם כול הצעת החוק שמנסה להעלות משרד הרווחה בהקשר של מתן כוח יחיד לשר הרווחה כדי למנוע ביקורים של הורים היא בלתי נסבלת ובלתי אפשרית וצריך למחוק אותה.

נעמה לרנר: פשוט למחוק אותה.

נעמה לרנר: זכויות אדם לא נמחקות בשעת משבר, להפך, זה זמנן הגדול.

נעמה לרנר: צריך לשנות את ההנחיות.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים הצעת החוק לא מגיעה לחקיקה, אנחנו יוצאים לפגרה של שבוע.

עאידה תומא סלימאן: בואו נקווה שנחזור ולא יהיה צורך בחקיקה הזו, אבל בינתיים זה מיושם.

נעמה לרנר: אנחנו מאוד מאוד מאוד מקווים.

נעמה לרנר: אנחנו עוקבים אחרי זה יומיום ושעה שעה, כי הצורה שבה היא עלתה הייתה במחטף, ואנחנו מפחדים ממחטף כזה ברגע האחרון שגם ככה היא תתקבל.

נעמה לרנר: חייב לקום גוף במשרד הרווחה שאליו יגיעו אנשים, משפחות שרוצות לבקר את הילדים.

נעמה לרנר: יש טרגדיות אנושיות גדולות.

נעמה לרנר: חייב שיהיה גוף בתוך משרד הרווחה שמקבל את המקרים האלה, דן אחד אחד במקרים האלה ונותן תשובות.

נעמה לרנר: לארגון בזכות מגיעות מאות פניות כאלה בשבועות האחרונים, חלקם עם טרגדיות אנושיות בלתי נסבלות, וזה לא צריך לעבור דרך ארגון בזכות, זה לא צריך לעבור בדרך כזו שאני מדברת באופן אישי עם אחד מהאנשים הטובים במשרד הרווחה שפותר את זה.

נעמה לרנר: צריך לקום גוף שהורים יודעים שהם יכולים לפנות אליו ושיש לו מנדט לתת תשובות חריגות, כי כשמדברים עם מפקחים ומפעילים הם אומרים: אני כפוף לתקנות, לנהלים, אני לא יכול לעשות משהו בעצמי.

נעמה לרנר: התשובה של משרד הרווחה היא בדרך כלל לדבר באמצעים דיגיטליים.

עאידה תומא סלימאן: בואי ניתן למשרד הרווחה לתת את התשובה.

נעמה לרנר: אני רק רוצה להגיד משהו על הנושא של אמצעים דיגיטליים.

נעמה לרנר: אין אמצעים דיגיטליים במסגרות.

נעמה לרנר: האנשים תלויים בטוב ליבם של המדריכים שיש להם במקרה אולי פלאפון שיש בו אפשרות לשיחת וידאו.

נעמה לרנר: לא טוב.

נעמה לרנר: אם למדריך לא מתחשק לתת כרגע, אז הוא לא נותן.

נעמה לרנר: מגבילים הורים גם בשיחות וידאו, גם באורך השיחות וגם בזמני השיחות.

נעמה לרנר: ודבר אחרון שלא עלה כאן בכלל זה הנושא של קצבאות.

נעמה לרנר: יש אנשים שבחרו, יש משפחות שבחרו להחזיר את הילדים שלהם הביתה לתקופה הזאת.

נעמה לרנר: חייב להיות מצב שבו מבצעים הקפאה של ההורדה למסגרת, עם כל הקושי שבדבר למסגרות לקבל את זה, ומתן קצבת נכות להורים שמגדלים כרגע את הילדים האלה בבית.

נעמה לרנר: מי שבחר להחזיק בבית צריך לקבל את קצבת הנכות שלו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לענת צוריאל מאגף בריאות הציבור במשרד הבריאות, הבנתי שיש לך, גברתי, תשובות בעניין הביקורים והבדיקות.

ענת צוריאל פרבר: קודם כול תודה רבה לוועדה וליו"ר על התמיכה בצוותים הרפואיים והתיקון של ימי הבידוד.

ענת צוריאל פרבר: אגש לעניין, אני רוצה להתחיל עם בדיקות המעבדה.

ענת צוריאל פרבר: אני רוצה לקחת צעד אחד אחורה.

ענת צוריאל פרבר: כשאנחנו עושים בדיקת מעבדה מה שהיא אומרת זה בדיוק לרגע זה האם הבן אדם מפריש את הנגיף או לא מפריש את הנגיף.

ענת צוריאל פרבר: זה לא מעיד מה יהיה מחר, זה לא מעיד מה יהיה בעוד שבוע.

ענת צוריאל פרבר: ולכן בשלב הזה אנחנו עושים את הבדיקות האלה רק לפי אינדיקציה אפידמיולוגית.

ענת צוריאל פרבר: זאת אומרת, אם מישהו היה למשל במגע עם חולה, ואינדיקציה קלינית, האם הוא פיתח סימפטומים.

 << אורח >> יואב קריים: אי-אפשר לקבל את הפירוט הזה.

קריאה: זה נכון גם לגבי הצוותים?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, מה אמרנו?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ענת.

ענת צוריאל פרבר: תודה.

ענת צוריאל פרבר: בשלב הזה אנחנו עושים את זה רק לפי האינדיקציה הקלינית והאפידמיולוגית, וזה גם נכון לפי הבדיקה שאנחנו עושים היום.

ענת צוריאל פרבר: מי שאין לו סימפטומים ואין לו אינדיקציה, אין לו סימפטומים אבל היה במגע נדרש להישאר בבידוד בית 14 יום.

ענת צוריאל פרבר: גם בדיקה, אפילו אם היא שלילית, לא מוציאה מישהו מבידוד של 14 יום.

ענת צוריאל פרבר: הפתרונות שאפשר אלו בעצם הפתרונות שאנחנו עושים כיום, זה הנושא של בידוד חברתי.

ענת צוריאל פרבר: אני יודעת שיש מקומות שעובדים למשל בקפסולות כמה עובדים ביחד, ריחוק מעל שני מטר, שימוש באמצעי מיגון, וכו'.

ענת צוריאל פרבר: במקביל, אנחנו עובדים עם משרד החינוך על תוכנית לפתיחה הדרגתית של המוסדות ברגע שזה יאושר.

עאידה תומא סלימאן: מה עם ביקורים?

עאידה תומא סלימאן: אם בעצם אתם משתמשים בשיטה של ריחוק ומיגון למניעת הידבקות, למה לא מאפשרים את הביקורים של ההורים?

ענת צוריאל פרבר: מאפשרים ביקורים, ולפי התקנות לשעת חירום אפשר להכניס מבקר אחד למוסד כל פעם.

ענת צוריאל פרבר: זה נמצא בתקנות.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא מה שקורה בשטח.

עאידה תומא סלימאן: המוסדות האלה סגורים לגמרי בפני ביקורים, ושמעתם את ההורים שדיברו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים שבבתי אבות הכול סגור, אז למה אומרים שזה נמצא בתקנות?

עאידה תומא סלימאן: או שזה נמצא ועכשיו אני מודיעה לכלל ההורים שיפנו ויבקשו ביקורים, ויתחילו להסדיר את הביקורים שלהם או שאתם אומרים שלא מאפשרים שום ביקורים.

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק המצב?

ענת צוריאל פרבר: התקנות, וגם אנחנו אומרים שמותר לבקר אבל במידה.

ענת צוריאל פרבר: מבקר אחד בכל פעם, ממוגן כמו שצריך.

ענת צוריאל פרבר: אין בעיה עם הביקור בהקשר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא שמע על זה, אף אחד לא קיבל תשובה כזו.

ענת צוריאל פרבר: זה נמצא בתקנות.

עאידה תומא סלימאן: ההורים בדיוק ישבו והתלוננו על זה.

קריאה: תדברו עם משרד הרווחה.

אורית רזניק: אפשר דקה?

אורית רזניק: רק אתמול קיבלנו הנחיה כתובה שממש אסרה עלינו להגיע.

ענת צוריאל: אשמח לקבל את התשובה של משרד הרווחה, אבל התקנות לשעת חירום קובעות - - -

עאידה תומא סלימאן: אורית, אי-אפשר שכל פעם תפתחי מחדש את המיקרופון, אני מאוד מתנצלת.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי, אני רוצה להיות רגישה לצרכים שלכם, אבל אתם גם תהיו רגישים לצורך בלקיים דיון ולהגיע לתשובות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שלפי תקנות החירום אפשר לסדר ביקורים, את זה נציגת משרד הבריאות אומרת.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה עכשיו למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים וגם אולי למסגרות ששייכות למשרד החינוך, למה אתם לא מאפשרים את הביקורים האלה?

עאידה תומא סלימאן: למה מנעתם באופן גורף?

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי עוד הצעת החוק לא עברה בכנסת, איך יכול להיות שמחליטים משהו שלא הולך עם התקנות לשעת חירום?

עאידה תומא סלימאן: מי מצד המשרד?

עאידה תומא סלימאן: איריס פלורנטין או ציפי נחשון גליק, מי מכן תיתן את התשובה?

חני שר: אני מדברת בשם ציפי נחשון גליק, אני מנהלת את תחום בתי האבות במשרד הרווחה.

חני שר: אני רוצה לציין שבכל אמצעי התקשורת, כולל בדבריו של ראש הממשלה, נאמר שמזהירים את הציבור לא לבקר את ההורים הקשישים, לא לבקר את סבא וסבתא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים בינתיים על המסגרות של בתי אבות, אנחנו מדברים על מסגרות לנוער וגם לאנשים עם מוגבלויות.

עאידה תומא סלימאן: מי מהמשרד יכול לתת לי תשובה למה מנעתם עד עכשיו ביקורים למרות תקנות החירום שמאפשרות.

רקפת בן גיא: בוקר טוב, לא מנענו, מצטערת להגיד, יש פה קצת בלבול של אוכלוסיות.

רקפת בן גיא: אני אחראית על 6,500 ילדים של ילד ונוער במשרד הרווחה, הפנימיות המשיכו לעבוד.

רקפת בן גיא: החל מהיום שהתחיל הסיפור של הקורונה הם אפילו המשיכו לעבוד גם בשעות הבוקר כשלא היה לנו את מערכת החינוך, המשרד הקצה כסף לכך מיידית, ונתן להם שיפוי על מדריכים נוספים.

רקפת בן גיא: החזקנו את הילדים בפנימייה בשיתוף פעולה עם ההורים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבינים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין למה ההורים לא יכולים לבקר.

רקפת בן גיא: עוד פעם אני אומרת, יש פה בלבול בין כמה אוכלוסיות, יכולים לעלות פה כמה מנהלי פנימיות שנמצאים.

רקפת בן גיא: לגבי פנימיות ילד ונוער שאני אחראית עליהם לא הוצאנו הנחיה שהורים לא יכולים לבקר, החזקנו את הילדים בפנימיות.

רקפת בן גיא: הילדים יצאו עכשיו לחופשת פסח.

אורית רזניק: מה הכוונה לא הוצאתם הנחיה?

אורית רזניק: יש הנחיה מאוד ברורה.

קריאות: - - -

קריאה: גברתי, תנו ללילאן שפרן לדבר, תנו לה לענות.

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים להמשיך לצעוק, בינתיים אני מפסיקה את הדיון.

רקפת בן גיא: גברתי יושבת-הראש, יש פה בלבול בין שתי אוכלוסיות, הם מדברים על אוכלוסיות של מוגבלויות, ואני עונה לך על אוכלוסיות של ילד ונוער בסיכון, של מינהל שירותים אישיים וחברתיים.

רקפת בן גיא: ליליאן יכולה לעלות ולתת את תשובתה.

רקפת בן גיא: יש פה שתי אוכלוסיות שונות שנקטנו לגביהן מדיניות שונה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין ולעשות סדר.

עאידה תומא סלימאן: בפנימיות נוער ובמסגרות לנוער בסיכון אתם מאפשרים ביקורים?

רקפת בן גיא: אנחנו ממשיכים להתנהל כמו בשגרה עם הכי מוגן שיש.

רקפת בן גיא: זאת אומרת, הורים שרוצים להגיע מגיעים, והקצנו לזה חדר בנפרד.

רקפת בן גיא: בנוסף לכך, הוצאנו את הילדים לחופשת פסח עם החזרה מסודרת של הילדים על פי הקבוצות ההומוגניות שלהם, הילדים נכנסים על פי איך שהם יצאו לחופשה.

רקפת בן גיא: 30% מהילדים לא יצאו לחופשה על פי שיקולי דעת של המנהלים.

רקפת בן גיא: פנימיות שסיכמו יחד עם ההורים את העובדה שהילדים יישארו לחגוג את ליל הסדר, נשארו לחגוג את ליל הסדר בפנימייה.

רקפת בן גיא: אנחנו לא עובדים נגד ההורים, אנחנו עובדים בשיתוף עם ההורים.

רקפת בן גיא: העדפנו לעשות מנגנון סדור של יציאה וחזרה בשליטה במקום שהילדים יצאו ויחזרו ויברחו.

עאידה תומא סלימאן: זה בעניין נוער בסיכון.

רקפת בן גיא: זה פנימיות ילד ונוער.

רקפת בן גיא: זאת הזדמנות בשבילי, בדרך כלל זה לא קורה, אני חייבת גם להגיד שאפו גדול למנהלי הפנימיות של משרד הרווחה שלמרות שלא היה בית ספר ולמרות שלא היה כלום המשיכו להפעיל את הפנימיות.

רקפת בן גיא: 80% מהפנימיות המשיכו לפעול בזמן הקורונה בשיתוף פעולה מלא עם המשרד, עם הורי הילדים.

קריאה: את מדברת מעבר לשתי דקות.

עאידה תומא סלימאן: מי רוצה לנהל את הישיבה?

עאידה תומא סלימאן: לא הבנתי.

שני יהב: זאת שני מעו"סים שינוי.

עאידה תומא סלימאן: שני מעו"סים שינוי, לא קיבלת זכות דיבור בינתיים, את מוכנה לחכות?

שני יהב: זה קשור למשרד הרווחה בנוגע לילד ונוער בסיכון, אם אפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, יש לי פה ניסיון לקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אנשים השתתפו בעיקר כדי לשמוע תשובות, לא רק להשמיע ביקורת, אז בואו ננסה לקבל תשובות ולהבין איפה אנחנו עומדים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכם.

עאידה תומא סלימאן: ליליאן, מנהלת שירות דיור תומך, אגף בכיר דיור, מינהל מוגבלויות, קיבלנו תשובה בעניין נוער, מה בעניין אנשים עם מוגבלויות או נוער עם מוגבלויות שנמצא אצלכם בפנימיות, האם יש אפשרות לביקורים?

עאידה תומא סלימאן: כי בינתיים הרבה הורים אמרו שהם לא מקבלים את האפשרות הזו.

עאידה תומא סלימאן: מה המצב הקיים?

ליליאן שפרן: בוקר טוב לכולם, אתייחס לשאלה הספציפית הזאת למרות שרשמתי את כל השאלות שעלו, אם תיתנו אענה לשאר.

ליליאן שפרן: חשוב לציין שבניגוד למסגרות של נוער אצלנו יש 17,000 דיירים שכמעט רובם אנשים שמעבר למוגבלות הם עם מחלות נלוות ונמצאים בהגדרת קבוצת סיכון כמו בתי האבות.

ליליאן שפרן: ולכן לקחנו את הנחיות משרד הבריאות שמחמירות יותר הרבה פעמים, כולל הסיפור כמו שאמר אחד האבות שמי שיוצא לא יכול לחזור בכלל, וניסינו להתאים אותם למסגרות שלנו לאור הצרכים הייחודיים של המסגרות שלנו.

ליליאן שפרן: אין לי ספק שכאן עובדים שני דברים בניגוד.

ליליאן שפרן: אנחנו מבינים ויודעים את הקושי הרב בהחלטות שלנו בקטע של פחות רואים, פחות נפגשים, לא לוקחים, מבינה את זה כאימא, כאדם.

עאידה תומא סלימאן: פחות או לא מאפשרים?

ליליאן שפרן: יחד עם זאת, אנשים אולי לא מצליחים להבין שכרגע כבר התמודדנו עם 11 מסגרות שנכנסה אליהם קורונה.

ליליאן שפרן: ההתמודדויות של המסגרות שלנו, בעיקר הגדולות, שיש בהם אנשים עם מחלות, ברגע שנכנסת קורונה למסגרת ואחד המדריכים או אחד הדיירים חולה אנחנו נכנסים לסחרחרת לא פשוטה של התמודדות מאוד קשה.

קריאה: תפסיקי להפחיד אותנו.

ליליאן שפרן: תנו לי לגמור, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, ליליאן, אנחנו כבר בדיונים על כל ההשלכות של הקורונה על מסגרות.

ליליאן שפרן: אענה לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, תעני בקצב של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, מאפשרים או בדיוק כמו שאמרו ההורים, אין בכלל ביקורים.

ליליאן שפרן: ההנחיות שלנו למסגרות הייתה להמעיט בביקורים של הורים.

ליליאן שפרן: במקרים חריגים השארנו את זה לשיקול דעת של מנהל המסגרת שמכיר את הדיירים, בודק את הסיטואציה, ומחליט.

ליליאן שפרן: כמו שנעמה לרנר אמרה, אנחנו מאפשרים להגיע גם אלינו בבקשות ייחודיות.

ליליאן שפרן: אנחנו מאשרים בהתאם לפרופיל של הדברים שעולים.

ליליאן שפרן: אנחנו כרגע עסוקים בלמנוע כניסת קורונה למסגרות שלנו, וזאת הייתה ההנחיה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ליליאן, את מבינה ממה ששמענו פה בוועדה שההנחיות שלכם למנהלים שיהיה להם שיקול דעת תורגמו לאיסור גורף, שההורים בינתיים לא יודעים שיש גם את האפשרות לערער על החלטת מנהל המוסד ולבקש?

ליליאן שפרן: אתמול הוצאנו הנחיות ברורות שוב ותיקונים, כולל הפרדה של אוכלוסיות של בתים קטנים, דירות בתפקוד גבוה, אפשרנו שם, זאת הנחיה חדשה, שאם יש הסכמה בתוך הבית הקטן, ששם רמת הסכנה קטנה יותר, יש אפשרות לצאת ולבקר בצורה יותר קלה.

ליליאן שפרן: במסגרות הגדולות ההנחיה שלנו היא להמעיט בביקורים כדי למנוע את הכניסה.

ליליאן שפרן: אני שומעת את התקנה שאמרה נציגת משרד הבריאות, האמת שהמסר ממשרד הבריאות אלינו הוא למנוע ככל הניתן כניסה של אנשים למסגרות הגדולות כמו בתי האבות.

ליליאן שפרן: הקשבתי לנציגת משרד הבריאות, אעלה את זה אצלנו ונבחן את זה.

עאידה תומא סלימאן: נציגות משרד המשפטים, עורכת דין ועו"ס רחלי ירדן או יפעת, מי שנמצאת איתנו – אתם יודעים מה, ליאת יעקובוביץ, אני רוצה להבין, קודם כול זה שהמנהלים לוקחים לעצמם לתרגם את ההנחיות, אני רוצה לראות את ההנחיות שיצאו למסגרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ליליאן, אני מבקשת להעביר לוועדה, אני רוצה לראות מה בדיוק.

ליליאן שפרן: אין בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהיו הנחיות להמעיט בביקורים והמנהלים תרגמו את זה לאיסור ביקורים, והמשפחות בינתיים לא יודעות למי לפנות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שממשרד הרווחה הגישו הצעת חוק, זה אומר שאין בסמכותם, הם מבקשים את זה עכשיו, האם יש להם את הסמכות למנוע את הביקורים האלה?

עאידה תומא סלימאן: ועל סמך מה מתנהגים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יפעת פוליצר: אנחנו בעצם לא אמונים על ייעוץ וחקיקה ואנחנו לא מייצגים את משרד המשפטים, אנחנו מייצגים את ההורים מטעם המדינה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה פניתי לליאת יעקובוביץ שהיא ייעוץ וחקיקה.

יפעת פוליצר: בסדר, אמתין.

ליאת יעקובוביץ: קודם כול לא ראינו את ההנחיות שהוצאו אתמול, ואשמח שהם גם יועברו אלינו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, את ההנחיות שיצאו אני מבקשת להעביר לוועדה וגם למחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת התייחסות של משרד המשפטים להנחיות האלה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני אומרת בצורה הכי ברורה שלפי מה שהבנתי גם ממשרד הרווחה וגם ממשרד הבריאות אין מניעה גורפת של ביקורים, ואפשר לפנות ולבקש לבקר בתנאי שזה יעמוד בתנאים.

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים להוציא הנחיות ברורות למוסדות איך הם יכולים להסכים לביקורים האלה, או לקבל ביקורים כאלה בתנאים שמגנים על החוסים וגם על ההורים במקרה הזה, כדי לא להכניס את הקורונה חס וחלילה למסגרות האלה.

ליליאן שפרן: אני יכולה לדייק את מה שאמרת?

ליאת יעקובוביץ: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד כדי לדייק את הדברים האחרונים.

ליאת יעקובוביץ: יש לנו גם את כל העולם של מעונות חסות הנוער, ושם יש סמכות חוקית למנהל המעון לעשות ביקורים בתנאים או למנוע חופשות, אבל זה עולם אחר לגמרי מהפנימיות שעליהן את מדברת של מינהל המוגבלויות ודברים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: את אומרת שבנוער יש למנהל את הסמכות או למשרד למנוע את הביקורים?

ליאת יעקובוביץ: לא, אני מדייקת.

ליאת יעקובוביץ: לגבי הסיפור של מעונות חסות הנוער, בחוק הנוער יש שפיטה של דרכי טיפול וגם בתקנות של אותו חוק יש לנו סמכות, בעצם לממונה, גם לאשר חופשות, וגם יש למנהל מעון או למנהל מעון נעול אפשרות לקבל רשות לבקר.

ליאת יעקובוביץ: אז את זה צריך לדעת, ששם יש לי הסדרים בחוק לגבי אפשרויות של חופשות וביקורים, בחסות הנוער ולא במינהל מוגבלויות.

יפעת פוליצר: ליאת, אבל את צריכה להתייחס גם לעניין של ילדים שנמצאים בצו שיפוטי, וההחלטות צריכות להיות - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור, צו שיפוטי הוא משהו אחר בעניין היציאה והביקורים.

יפעת פוליצר: לזה בדיוק אני רוצה להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה מעמד חוקי אחר לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: ארצה גם מליאת, ואולי תשתפו פעולה בזה, לשלוח לנו מה העמדה המשפטית בעניין של ביקורים ויציאות לכל קבוצה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם קבוצת נוער בצו בית משפט או נוער במסגרות חוץ ביתיות, וגם נוער עם מוגבלויות, ומבוגרים עם מוגבלויות.

ליאת יעקובוביץ: אני רק רוצה להגיד שבדבר הזה צריך - - - ביחד עם משרד הרווחה, כי יש דברים שהם לא בחקיקה.

עאידה תומא סלימאן: ליאת, אנחנו לא שומעים אותך טוב.

יפעת פוליצר: גברתי, ברשותך, כבר היינו בסיבוב של ההנחיות, קיבלנו את ההנחיות ממשרדי הרווחה, וכתבנו מכתב מאוד מפורש ליועצת המשפטית של משרד הרווחה בעניין הזה.

יפעת פוליצר: אנחנו מייצגים למעלה מ-1,000 תיקים של הורים של ילדים שהוצאו בצו בבית המשפט לנוער, אבל בימי קורונה בשבועות האחרונים אנחנו מתנהלים באסון.

יפעת פוליצר: אסון שבעצם מטיל בספק את יכולת המדינה לממש באמצעות הרווחה את המנדט של הפקעת הזכויות ההוריות מההורים הביולוגיים.

יפעת פוליצר: זה אסון שמחייב אותנו במשך שבועיים להגיש בקשות חוזרות ונשנות לבית המשפט בשם ההורים בשביל לראות את הילדים שלהם.

יפעת פוליצר: לא אחזור על הדברים שאמרו חברות הכנסת מירב כהן וקארין אלהרר, הנזק הנפשי עצום.

יפעת פוליצר: מדובר בתוכניות טיפול מאוד ברורות שבנויות באישור בית המשפט שנקטעות.

יפעת פוליצר: מלבד העובדה שכל הטיפולים והעזרה בקהילה נקטעו ביום אחד, כך גם ההורים, שלא נדבר על חג הפסח, לא רואים את הילדים שלהם למעלה מחודש וההנחיות הן חד-צדדיות.

איריס פלורנטין: זה פשוט לא נכון.

יפעת פוליצר: זה מה שקורה לנו בפועל, ואני יכולה גם לתת דוגמאות.

יפעת פוליצר: אני יודעת מה אני רואה במשך השבועיים האחרונים מ-1,000 משפחות ומהחלטות בית משפט.

עאידה תומא סלימאן: איריס, אני מבקשת.

יפעת פוליצר: בהחלטה שיפוטית אנחנו נאלצים לפנות לבית המשפט.

איריס פלורנטין: - - -

יפעת פוליצר: סליחה, לא להפריע לי.

יפעת פוליצר: אנחנו נאלצים לפנות שוב ושוב לבית המשפט בהחלטות פרטניות על מנת לחייב פנימיות להוציא ילדים לחופשה.

יפעת פוליצר: אנחנו לא מבינים למה יש התייחסות שווה בהנחיות הרווחה למשפחות האומנה ולפנימיות.

יפעת פוליצר: מבחינתנו, כפי שהשר החריג בתקנות שעת החירום את המעבר של ילדים להורים גרושים בין בתים, אנחנו לא מצליחים להבין למה הורים לילדים שנמצאים באופן זמני, ואני מדגישה, באופן זמני באומנה, לעשות ביקורים ולעשות את זה כמובן בכפוף להנחיות משרד הבריאות.

יפעת פוליצר: אני מבינה שיש פה כמה גורמים, ואני מבינה את ההבדל המשמעותי בין מקומות חסות הנוער לבין משפחות אומנה לבין הכול.

יפעת פוליצר: אבל אני אומרת שאני רוצה לזעוק את זעקתם של ההורים שנמצאים במצב קטסטרופלי.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, יפעת, המסר עבר.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אני מבקשת להעביר לנו את המכתב ששלחתם לייעוץ המשפטי של הרווחה.

יפעת פוליצר: העברנו לענת בוועדה, אבל אני אעביר שוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אומרים לי שהעברתם, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אסתכל על זה, אבל כפי שאמרתי, אני רוצה לקבל דעה משפטית גם ממשרד המשפטים בעניין האיסור הזה של הביקורים, כי מה שקורה בשטח, אנחנו מקבלים מהבוקר עדויות על כך שהמשפחות לא מצליחות לבקר.

עאידה תומא סלימאן: איריס, רצית להתייחס לזה?

 << דובר >> יאיר גולדמן: חברת הכנסת סלימאן, לא קיבלנו שום התייחסות למה קורה לילד שיצא מהדיור ולאחר 14 יום צריך או להיכנס לבידוד או לא לחזור בכלל.

ליליאן שפרן: אני מוכנה להתייחס אם ייתנו לי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל קצר, קולע, לעניין.

עאידה תומא סלימאן: לא לעשות הקדמות יותר מדיי, כי אנחנו פשוט לחוצים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ליליאן שפרן: אעשה את זה ממש בקיצור.

ליליאן שפרן: כל נושא הסייגים שעלו לגבי החוק, כרגע החוק מוקפא ולא מקודם.

ליליאן שפרן: לגבי ביקורים התייחסנו.

ליליאן שפרן: לגבי יציאה, ההנחיה שלנו ליציאה החוצה, אם הורים רוצים זה כמו שהאבא ציין, אנחנו מחזירים אחרי הימים שהוא נשאר בבית, לא למילה בידוד, בידוד זה רק לאנשים שהיו במגע עם קורונה.

יפעת פוליצר: זאת המילה שאתם משתמשים בה.

עאידה תומא סלימאן: מי בדיוק קוטע את הדברים עכשיו?

ליליאן שפרן: הוצאנו אתמול הנחיות חדשות.

יפעת פוליצר: אז תעדכנו אותנו.

עאידה תומא סלימאן: יפעת, זה לא הולך בצורה כזו, אני מאוד מתנצלת, לא תתפרצי לדברים.

יפעת פוליצר: אני מתנצלת.

ליליאן שפרן: הוצאנו אתמול הנחיות חדשות נוספות שהפרדנו בין הפרדה לבידוד.

ליליאן שפרן: בבידוד התנאים הרבה יותר נוקשים, הפרדה זה ניסיון למנוע מגע בין אחד לשני ככל הניתן, פלוס ליווי בדיקות רפואיות כשאדם חוזר.

ליליאן שפרן: ולכן לא ייווצר מצב שאדם יהיה בבידוד ללא מענה.

ליליאן שפרן: כל מי שיחזור למסגרת יקבל תנאים הולמים ומכובדים ומה שהוא צריך לטיפול היומיומי.

ליליאן שפרן: לגבי הסיפור של חבילות, אין בעיה להעביר חבילות.

ליליאן שפרן: שלחנו הנחיות לגבי חבילות חדשות.

ליליאן שפרן: מה שהעלית גב' נעמה לרנר לגבי ועדת ערר פרטניים, אנחנו עושים את זה ונעביר שם של אדם שאליו יפנו.

ליליאן שפרן: כבר יש לנו שם שאליו ירוכזו כל הפניות.

ליליאן שפרן: לגבי קצבאות, שיפוי, דווקא האוצר מאוד נדיב איתנו בתקציבים.

ליליאן שפרן: הוספנו המון תקציבים, כולל שיפוי עובדים ב-50% למי שעובד במתקני בידוד, 100% לעובדים שעובדים עם מתקנים של חולים.

ליליאן שפרן: הקמנו שני מתקנים ייעודיים, מישהו דיבר על מתקן ייעודי, הקמנו מתקנים ייעודיים לחולים ולמבודדים שנקלטו מתוך המסגרות.

ליליאן שפרן: לגבי הורים הוצאנו שלוש הנחיות: ילד שנשאר בבית כחולה, ההורה יקבל 400 שקל ליום; ילד שיישאר בבית כמבודד יקבל 300 שקל ליום; והורים שילדיהם יצאו מהמסגרת בשל החלטת המסגרת יקבלו 200 שקל ליום.

ליליאן שפרן: אנחנו בוחנים אפשרות לשפות את ההורים שלקחו מרצונם, אנחנו מחכים לאישור של האוצר.

ליליאן שפרן: נראה לי שעניתי בקיצור על רוב השאלות שעלו, אם לא, תשאלו.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, ליליאן, אבל אני רוצה את כל התשובות שענית ואת ההנחיות החדשות שדיברת עליהן, כולל הפרדה ולא בידוד ומה זה אומר – אני בטוחה שהגדרתם את זה בצורה מאוד ספציפית, אני מקווה, לצוותים – אני מבקשת לקבל אותן עוד היום אלינו, כי אני בטוחה שזה כתוב אצלכם.

ליליאן שפרן: אין בעיה, כל ההנחיות שהועברו למסגרות יועברו אליכם היום.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מירב, שאלת מה ההבדל בין הפרדה ובידוד, ברגע שנקבל את התשובה נשלח לך אותה.

ליליאן שפרן: יהיה הסבר בהנחיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו שהעניין של בידוד שביקשתם הוא לא ממש בידוד.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מבינה שכשיוצאים לבית ההורים גם יכולים להשתמש באותה שיטה, לא בידוד טוטלי אלא איזושהי שמירה על הכללים כדי שלא להדביק את הצעיר או את הנוער שמגיע הביתה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אין את ה-14 יום בידוד ו-14 יום בידוד אחרי שחוזרים.

עאידה תומא סלימאן: ככה אני מבינה את זה.

עאידה תומא סלימאן: זה מקל קצת על ההורים, זה גם מאפשר התנהלות תקינה יותר במיוחד עכשיו בחג.

עאידה תומא סלימאן: הדבר הנוסף, אני מבינה שאין איסור גורף לביקורים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת עכשיו לכלל ההורים, לפחות לפי התשובות שקיבלתי מהמשרד וגם לפי החוק, לא יכולים לאסור איסור גורף על ביקורים.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם את הזכות לעשות את הביקורים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מהמשרדים להנחות שוב את המוסדות שלהם, שלשיקול דעתו של המנהל לא אומר ששיקול דעתו יהיה איסור גורף.

עאידה תומא סלימאן: אין לו את הזכות לעשות את זה, יש לו את היכולת במקרים ספציפיים אולי כן לדחות את הביקור ולהרחיק אותו.

עאידה תומא סלימאן: שהמוסדות יכינו מקום מסודר לביקורים האלה, ויאפשרו אותם.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת לפרסם שם של אדם בתוך המשרד שיקבל פניות וערר על החלטות של מנהלי מוסדות שמונעים את הביקורים האלה, ונעקוב אחרי זה.

עאידה תומא סלימאן: מעכשיו אם יהיה איסור גורף, שמנהל מוסד ידע שהוא עלול להיות בתשאול ובמעקב, ואולי גם בענישה על עבירה על החוק, כי אין בסמכותו לעשות דבר כזה.

 << דובר >> יאיר גולדמן: כל הכבוד.

 << דובר >> יאיר גולדמן: אין לי מילים.

קריאה: כן, באמת כל הכבוד.

קריאות: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי לכם, תנו לי לנהל, בסוף יצאו דברים טובים.

שמואל מירון: פשוט זאת הבשורה הכי טובה ששמעתי בחיים שלי לחג.

שמואל מירון: כל הכבוד.

יפעת פוליצר: גברתי, אני לא רוצה להרוס את השמחה, אבל רוב הפנימיות טוענות שהן לא ערוכות, ולכן הן לא מאפשרות את היציאה.

ליליאן שפרן: לא דיברנו על יציאה.

יפעת פוליצר: לא על יציאה, על כניסה חזרה.

אפרת עציון פאר: סליחה, אני גם לא רוצה להרוס את החגיגה, אבל אני חושבת שמשרד הרווחה צריך להנחות את כל המפעילים סלש עמותות - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, מי מדברת?

אפרת עציון פאר: הייתי רוצה לדבר בשם אלו"ט, אף אחד מאלו"ט לא דיבר.

אפרת עציון פאר: אני חייבת להגיד משהו.

עאידה תומא סלימאן: קראתי לכם, לא הייתם בשידור.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי בצורה הכי ברורה שהם צריכים להנחות את המנהלים להכין את המוסדות לביקורים ולאפשר את זה.

עאידה תומא סלימאן: זה אחריותו של המשרד, הוא יודע איך הוא מזרים את המידע הזה, זה צריך לרדת לעמותות, לארגונים שמפעילים את המוסדות האלה, והארגונים צריכים להודיע למנהלים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ומה שמעניין אותי זה שלאף מנהל לא תהיה סמכות מעל לחוק לעשות איסור גורף, והם צריכים להתכונן לביקורים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מארגוני הורים שרואים שמישהו בשטח לא עומד במה שנאמר עכשיו, כי שמענו ייעוץ משפטי, שמענו את המשרד, להודיע לנו בוועדה.

גלית ברמי: אפשר להגיב?

עאידה תומא סלימאן: דיברת כבר, אנחנו צריכים לסיים את הדיון הזה, אני מאוד מתנצלת.

גלית ברמי: אני רק רוצה להגיד שאני מפחדת שאם לא יהיה מיגון ויפתחו השערים של המעונות ההורים יסכנו אותם.

גלית ברמי: אני רק אומרת את זה כאימא שלא ראתה את הבת שלה המון שבועות.

גלית ברמי: אני אומרת שצריך להיות מימון של המדינה למקומות מסודרים לביקורים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אמרתי כבר שהם צריכים לדאוג למקומות מסודרים, שכל מוסד צריך להפריד איזשהו חדר, איזשהו אולם, איזשהו גן, אני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה אנחנו חוזרים על הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי את זה בצורה הכי ברורה, המוסדות צריכים לדאוג למקום כזה, הם צריכים לשמור על הכללים, והם צריכים להיות אחראים.

עאידה תומא סלימאן: אבל הם לא צריכים ולא יכולים לעבור על החוק מבחינת מה שכתוב בתקנות חירום ובחוק באופן כללי לזכויות ביקורים להורים.

עאידה תומא סלימאן: אז בזה אני מסיימת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להעביר אלינו כמה שיותר מהר את כל הבקשות שביקשתי מנציגי המשרדים כדי שנוכל לעקוב אחרי הנושא.

עאידה תומא סלימאן: כמובן כל הנושא של החרגת צוותים גם בקהילה וגם מקצועיים במשרד, דיברנו על זה בדיונים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: מבחינת התקשורת הוויזואלית הדיגיטלית כדאי מאוד למשרדים השונים שאחראים על המוסדות האלה לדאוג שתהיה אפשרות לתקשורת תקינה לא מהפלאפונים של המדריכים.

עאידה תומא סלימאן: יש אפשרות למחשב אחד שיהיה מחובר לאינטרנט, לקיים איזשהו מפגש עם ההורים דרך חיבור כזה, ולא להיות תלויים במדריך.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת את זה מהניסיון האישי שלי בקשר עם קרובת משפחה בבית אבות, עם כל טוב הלב של המדריכים הם לפעמים עסוקים וצריכים להתפנות לדברים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: שכל מוסד ידאג למשהו יותר תקין ויותר מסודר.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהדיון הביא קצת רוגע ושמחה לחלק גדול מההורים.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לנציגי המשרדים ששיתפו פעולה והבהירו את העמדות בצורה הכי נכונה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שזה לא גורע מכלום מהכבוד שאנחנו רוחשים לכל העובדים והצוותים שנמצאים בתוך הפנימיות האלה ועובדים מאוד קשה בימים האלה, מסכנים את עצמם, לא יוצאים, ועושים את העבודה שלהם נאמנה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוברים לדיון על בתי האבות.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב כהן, היית מאוד מאוד עקבית בלבקש את הדיון הזה ולדאוג לנושא הזה, ואני מאוד מכבדת, ואני יודעת שהכנת לנו קצת סקירה, אז אני מבקשת שתעלי את הדברים שרצית לעלות ואז נפתח בדיון, בבקשה.

מירב כהן: תודה רבה, קודם כול שבהתראה קצרה הסכמת להכניס את זה לדיון דחוף.

מירב כהן: מתחילת המשבר אנחנו מתריעים כל הזמן שהמצב בבתי האבות – ויש כל מיני סוגים של מוסדות לאנשים מבוגרים, למעשה מפרוץ המשבר אנחנו מתריעים כבר כמה שבועות שמדובר בפצצה מתקתקת.

מירב כהן: מוסדות שיש בהם ריכוזים מאוד גדולים של אנשים מבוגרים שהם ממילא בסיכון.

מירב כהן: הצוות שם לא ערוך להתמודדות עם מצב כזה, אין ציוד, ותכלס אין אף כתובת בממשלה שלוקחת על זה אחריות.

מירב כהן: סתם לסבר את האוזן, כשפרץ המשבר אז היה ברור למשל שאין ציוד.

מירב כהן: את יודעת, אין אקווג'ל, אין כפפות, אין כלום.

מירב כהן: אז פניתי למשרד הבריאות ואמרו לי פחות או יותר, מה את רוצה?

מירב כהן: מדובר בגופים פרטיים, הם צריכים להסתדר, שילכו לשוק ויקנו או שיפנו לחברות הסיעוד ויבקשו עובדים.

מירב כהן: זאת אומרת שלקח זמן להבין בכלל שזה משהו ברמה לאומית, ושזה לא משנה כרגע אם הם גופים פרטיים או ציבוריים, מדובר בחיי אדם.

מירב כהן: יש 720 מוסדות כאלו.

מירב כהן: מדובר על עשרות אלפי אנשים שגרים במסגרות כאלו ואחרות, חלק פרטיות לחלוטין, חלק לתשושים, חלק לתשושי נפש, חלק סיעודי, חלק לא סיעודי, אבל זאת מסגרת מאוד מאוד רחבה.

מירב כהן: וכרגע הצרכים הם כאלה: בדיקות, עד כמה שאנחנו מדברים על זה ודוחפים את זה עדיין אין; ציוד התחילו להביא.

מירב כהן: אני חייבת לומר שיש הרבה ארגונים של חברה אזרחית, ארגונים כמו "ושמרתי", וכן הלאה, שמביאים ציוד למקומות האלה.

מירב כהן: אבל האמת שאין לזה צורה, שהמדינה צריכה פה להסתמך על טובות ממתנדבים שמביאים ציוד שהוא בגדר מציל חיים.

מירב כהן: הרבה כוח אדם נכנס לבידוד, נדבק, ואין לו חלופה.

מירב כהן: וגם צריך לומר את האמת, הרבה עובדים פשוט מפחדים להגיע ולא מגיעים למקום העבודה, ואז נוצר מצב שאין מי שמטפל באותם אנשים.

מירב כהן: ואין עדיין כתובת ברורה מי מטפל בזה – משרד הרווחה, משרד הבריאות, פיקוד העורף?

מירב כהן: אין כתובת ברורה, אין הנחיה.

מירב כהן: ואני מדברת עם מנהלי בתי אבות שאומרים: אנחנו נלחמים בתחנות רוח, יש פה צונאמי ואנחנו לא מבינים מול מי אנחנו עובדים, אין לנו אל מי להפנות את הבקשות שלנו.

מירב כהן: עשיתי ריכוז, אתם יכולים לראות את הנתונים, של כל המוסדות שאנחנו בקשר איתם.

מירב כהן: אני מדברת על מוסדות שבהם לרוב או מנהל המוסד או בני משפחה פנו וביקשו עזרה, זה לפניכם.

מירב כהן: יש כאן 19 מוסדות: חולון, באר שבע, ראשון לציון, רמת גן, ירושלים, גדרה, בני ברק, אתם רואים את הרשימה המלאה.

מירב כהן: פה זה רק 19 מוסדות שפנו ללשכה שלי ואנחנו מטפלים במקרים שם, והעברנו את זה למשרד הבריאות.

מירב כהן: ייתכן שבאמת יש הרבה יותר מזה, אבל זה גדל מיום ליום בקצב ממש מדאיג.

מירב כהן: אני עוברת לשקף הבא שבו ניסינו קצת למפות.

מירב כהן: תראו את מס' הדיירים, תראו איזה ריכוז של אנשים מבוגרים במקום אחד: 600 דיירים, 500 דיירים, 300 דיירים, אלו מוסדות עם הרבה מאוד אנשים.

מירב כהן: אתם רואים שמס' המבודדים הולך ועולה, למשל ב"מגדל נופים", שזה בית האבות הראשון בירושלים ששם היה לנו את הקורבן הראשון של הקורונה, יש לנו כרגע 205 אנשים מבודדים.

מירב כהן: אתם חושבים שרפי, שהוא מנהל מוסד במקום הזה, יש לו מושג איך מתמודדים עם 205 מבודדים במוסד שלו?

מירב כהן: איך עושים את זה?

מירב כהן: איך מחטאים?

מירב כהן: מי מלווה אותו בעניין הזה?

מירב כהן: לצורך העניין, ב"מגדל נופים" היו ארבעה חולים, שניים מהם במצב סיעודי שלקח חמישה ימים רק לפנות אותם מהמוסד.

מירב כהן: בזמן הזה הם מדביקים עוד ועוד אנשים.

מירב כהן: בן אדם כמו מנהל מוסד של בית אבות יודע איך מתמודדים עם חולה קורונה שעכשיו לא ידביק אנשים?

מירב כהן: כמו שאתם רואים זה מס' המבודדים.

מירב כהן: אני חייבת לומר שב"משען" בבאר שבע הנהלת "משען" הארצית סירבה למסור נתונים, שזה גם קצת מטריד, אבל על פי המשפחות יש כבר היום 40 חולים מאומתים במוסד אחד.

מירב כהן: אנחנו רואים שבבית האבות הבולגרי בראשון לציון יש כבר תשעה.

מירב כהן: ואנחנו רואים שמס' הנפטרים הגבוה ביותר כרגע הוא ב"משען".

מירב כהן: המספרים כל הזמן הולכים וגדלים, ואין כתובת אחת שמספקת פתרונות למצוקה בשטח.

מירב כהן: הייתי רוצה להבין אחת ולתמיד מהדיון הזה מי הכתובת.

מירב כהן: התחושה היא שכולם בורחים מאחריות כי ברור להם שזה החומר הנפיץ שממנו אחר כך יבואו בתלונות ויעשו ועדות חקירה.

מירב כהן: אבל נדרש פה אומץ, מישהו צריך לבוא ולספק פתרונות, אם לא משרד הבריאות אז משרד הביטחון.

מירב כהן: זה לא משנה, רק שתהיה כתובת ושהיא תהיה כוללת, שיהיה מישהו שגם יודע לתת מענה לבדיקות, גם לפינוי של החולים, גם להדרכה, גם לציוד, וזה לא צורה להסתמך על מתנדבים.

מירב כהן: זה נחמד, יש לנו עם נהדר, אבל מדובר פה בחיי אדם, והחיים שלהם באמת לא שווים פחות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על הרבה סיפורים, גם פנו אליי אנשים שאחראים על בתי אבות ואמרו שהם בכאוס אמיתי.

עאידה תומא סלימאן: יש מחסור בציוד המיגון.

עאידה תומא סלימאן: אחת המנהלות אמרה: יש לי פחד, ואני לא ישנה בלילות שיכול להיות שאני זאת שמדביקה את שאר הדיירים, כי נתנו לי חלוק אחד ליום ואני עוברת מדייר לדייר, ואני יודעת שאם אחד מהם נדבק בקורונה אני עלולה להדביק את האחרים בלי שאהיה מודעת.

עאידה תומא סלימאן: היא אמרה שיש מחסור אדיר גם במסכות וגם בשאר.

עאידה תומא סלימאן: בנושא הזה לא רק דיירי בתי אבות אלא גם הדיור המוגן.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע האחרון גם חברת הכנסת טלי פלסקוב פנתה אליי ופניתי גם לביטוח לאומי בעניין ציוד ההגנה למטפלות.

עאידה תומא סלימאן: בהתחלה הם מנעו מהמטפלות להיכנס לדיור המוגן והתברר שזה בלתי אפשרי, כי חלק גדול מהדיור המוגן זה בתים נפרדים ואנשים נשארים לבד בלי המטפלות.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך היינו צריכים לדאוג לציוד שמגן עליהם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת טלי פלסקוב רצתה להשתתף בדיון, אני לא יודעת אם היא הצטרפה ל-zoom.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שהבטיחו לנו שעכשיו תתחיל החלוקה והודיעו לחברות שהן צריכות לחלק למטפלות, אבל לצוותים בבתי האבות עדיין התמונה לא ברורה.

עאידה תומא סלימאן: תכף נבקש לשמוע, אבל אני רוצה לתת לחברי הכנסת המשתתפים, אם תרצו לדבר כמובן שהזכות לכם קודם.

עאידה תומא סלימאן: בן לדיירת בבית אבות "משען", ארווין שולמן, בבקשה, אדוני.

עאידה תומא סלימאן: נא לקצר, תוך שלוש דקות להגיד מה בדיוק קורה.

ארווין שולמן: לגמרי, למרות שעל חלק מאוד גדול ואמיתי חברת הכנסת דיברה קודם, וזה באמת נכון.

ארווין שולמן: מה שמאפיין את כל העסק ביחד זה שאין שום יד שמנהלת את הדברים ואין לנו למי לפנות, ואין אפילו איזו תוכנית איך מתמודדים עם שגרת הקורונה הזאת.

ארווין שולמן: נכון להיום אימא שלי וכל הדיירים שם בסוג של בידוד.

ארווין שולמן: מה זה אומר?

ארווין שולמן: איך הם יכולים להתמודד עם זה?

ארווין שולמן: לא ברור.

ארווין שולמן: כמה זמן זה ייקח?

ארווין שולמן: זה לא ברור.

ארווין שולמן: וגם אי-אפשר לעמוד בהנחיות של בידוד של משרד הבריאות, כי אם לא מגיעות מטפלות אז מה אנשים יעשו שם?

ארווין שולמן: חלק מאוד גדול מהאנשים ב"משען" הם עם מטפלות, אז אם המטפלות לא מגיעות או לא מוגנות זה לא עוזר כלום.

ארווין שולמן: רק אתמול דייר אחד משם פשוט מחוסר תשומת לב ודברים כאלה נפל ושבר את היד, עכשיו הוא בבית חולים.

ארווין שולמן: דייר אחר, הצוות התחלף, לא ידעו איך לטפל, הוא קם לבד, הלך, סיעודי, לא יודע מה, נפל, נפצע, אותו סיפור, הלך לבית חולים.

ארווין שולמן: וזה קרה רק בימים האחרונים.

ארווין שולמן: אימא שלי, למשל, היא בדיכאון אחרי מותו של אבא שלי לפני כמה זמן, בגלל זה היא ב"משען", כדי להיות בחברה ולא להיות בודדה.

ארווין שולמן: קודם הייתי אומר לה: צאי החוצה, תדברי עם אנשים, עכשיו אני אומר לה: לא, תישארי סגורה.

ארווין שולמן: זה רק עניין של זמן עד שהיא תלך לאיזה מוסד כזה או אחר בנושא.

ארווין שולמן: דבר שלישי, זה גם נאמר, זה כל הנושא של השקיפות.

ארווין שולמן: גם כשזה קרה, ידעתי שקרה משהו ב"משען" רק מכלי התקשורת.

ארווין שולמן: אז תלך, תשאל, לך תבדוק, ולך תבין מה קורה ואיך קורה.

ארווין שולמן: ראית, אני לא יודע נכון להיום מה קורה, מה יקרה, לא יודע כלום.

ארווין שולמן: אני צריך לראות איך אני דואג, איך אני מתמודד עם זה.

ארווין שולמן: כמו שאמרתי, צריך שיהיה איזה גוף שיש לו אחריות ויש לו סמכות להחליט על איזו תוכנית עבודה, תוכנית ברורה להבין מה ההתמודדות, מה צריך לעשות, מה הבדיקות, אם צריך, לא צריך, מתי צריך, כדי שהאנשים האלו יוכלו להתמודד.

ארווין שולמן: לעשות, לא יודע איך לקרוא לזה, אזור מוגן קורונה בתוך בית האבות הזה כדי שאנשים יוכלו להסתובב.

ארווין שולמן: נכון להיום הם לא יכולים להסתובב, הם סגורים בחדרים.

ארווין שולמן: לא יודע איך להגיד את זה, זה לא נשמע יפה, להגיד שזה כלא, אבל בכלא יש אפשרות לביקורים ויש אפשרות מדי יום לצאת החוצה ולהסתובב.

ארווין שולמן: אז מה עושים?

עאידה תומא סלימאן: ננסה לגלות מה עושים עוד היום.

עאידה תומא סלימאן: מאיגוד בתי אבות מר רוני עוזרי, בבקשה.

רוני עוזרי: שלום, אשתדל לדבר בקצרה.

רוני עוזרי: קודם כול אני אתאר בקצרה במס' שניות את השגרה, ולאחר מכן את המצוקות.

רוני עוזרי: השגרה היא כזאת שאנחנו במצב שבו עושים את המרב למען הדיירים.

רוני עוזרי: הם עכשיו סגורים בחדרים שלהם כמו שצוין באמת, זה כדי לשמור עליהם, כדי להגן עליהם, ובהתאם להוראות.

רוני עוזרי: אבל דואגים להם אם זה למזון, לניקיון, לפעילות תרבות דרך ווטסאפים, שירותי מרפאה, ודרך טאבלטים, וכו' וכו', במעט שאפשר.

רוני עוזרי: כמובן שמכינים להם ליל סדר אבל זה יהיה פרטי, זה לא יהיה קבוצתי, ואלו המאמצים המרביים שאנחנו עושים.

רוני עוזרי: אבל אנחנו במצוקות גדולות שלא תלויות בנו.

רוני עוזרי: אני רוצה להתחיל מהדחוף לפחות דחוף.

רוני עוזרי: הדחוף ביותר זה בית שמתגלה בו חולה קורונה, עובד או דייר, אין עדיין הנחיות ברורות חד-משמעיות וכתובת חד-משמעית לכך שכל דיירי הבית וכל העובדים צריכים מיידית לעבור בדיקה.

רוני עוזרי: כל דבר אחר יגרום למוות של אנשים אחרים, וראינו את זה מניסיון בעבר.

רוני עוזרי: לעיתים אומרים: תפנה לרופא המחוזי בלשכת הבריאות.

רוני עוזרי: פונה לגריאטר מחוזי, את פונה אליו, הוא על דעתו מחליט: אולי אני אעשה סלקציה, אני אתן לכם תשובה בעוד יום-יומיים.

רוני עוזרי: אין לנו זמן למשחקים האלה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אתה רוצה להגיד לי שלא הגיע אליכם שום פרוטוקול שמחייב התנהלות מסוימת במקרה של גילוי אדם שנדבק בקורונה בתוך המוסד?

רוני עוזרי: הגיע פרוטוקול שאומר שצריך לבודד ולדווח, אבל אין שום פרוטוקול על כתובת, מס' טלפון מדויק שגם יש לו את ההנחיות לבדוק מיידית את כל הדיירים בבתים.

רוני עוזרי: חד-משמעית אין דבר כזה.

רוני עוזרי: יש לי הרגשה שהמערכת מתחמקת, אולי עקב מחסור בבדיקות או מה, אבל פה זה דיני נפשות.

רוני עוזרי: מדוע זה דיני נפשות?

רוני עוזרי: בן אדם צעיר שחוטף קורונה רוב הסיכויים שהוא יצא בריא, וכך אני גם מקווה.

רוני עוזרי: בן אדם מבוגר, בן 80, 90, ולרובם יש רקע, חוטף קורונה, רוב הסיכויים שהוא ימות.

עאידה תומא סלימאן: אז אחת הבעיות היא שאין לכם כתובת.

עאידה תומא סלימאן: מה עוד?

רוני עוזרי: כתובת והחלטה חד-משמעית שעושים בדיקות לכולם לבית שמתגלה בו קורונה.

רוני עוזרי: אין את ההחלטה הזאת, היא לא קיימת.

רוני עוזרי: הבעיה השנייה בנושא הבדיקות זה שצריך להחליט שתוך שבועיים-עשרה ימים בודקים את כל הדיירים בבתי האבות ובבתי הדיור המוגן והעובדים.

רוני עוזרי: נציל הרבה נפשות.

רוני עוזרי: אחרת, אם נסיק את המסקנות בעוד חצי שנה, נסתכל אחורה ונגיד שעשרות מתו בגלל שלא עשינו את זה.

רוני עוזרי: נמשיך לנושא הבא.

רוני עוזרי: אין נוהל, נקרא לזה כיתת כוננות של מטפלים וצוות, במידה שמתגלה בבית קורונה וגם העובדים מוגבלים או מבודדים, כולל ההנהלה.

רוני עוזרי: אין שום נוהל ושום צוות שמתקשרים אליו וכיתת כוננות שמייד מגיעה לטפל בדיירים, לעזור, כיתת כוננות מקצועית ממוגנת, זה לא קיים במדינת ישראל.

רוני עוזרי: יש כיתת כוננות לרעידות אדמה, יש כיתת כוננות למלא דברים אחרים, אין כיתת כוננות - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל, אדוני, זה התפקיד של המוסד שיהיו לו צוותים מחליפים ברגע שיש צורך נגיד בחלק שיכנסו לבידוד.

אירית לקסר: אני תכף אגיב לזה, ויש לי בשורה.

רוני עוזרי: למוסד יש לדוגמה את העובדים שלו, יש לו 40, 50 עובדים, נכנסים 30 מתוכם לבידוד, הוא יכול לתת מענה מינימלי, אבל זה לא פתרון.

רוני עוזרי: ולכן צריך שתהיה למערכת, ואני לא אומר שזה צריך להיות משרד הבריאות, זה יכול להיות גם גורם אחר, הממשלה צריכה להחליט מי.

רוני עוזרי: שבאים אנשים שיודעים להחליף חיתולים, לרחוץ, עם מיגון מקסימלי, כמובן, כי אנחנו מדברים על בית נגוע.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי את הנקודה הזו, בוא נתקדם.

מירב כהן: יושבת-ראש הוועדה, נקודה רק על עניין כוח האדם שחשוב שתכירי, רוני, הערה קטנה שאני מוסיפה.

מירב כהן: תראי דוגמה, למשל ב"משען" חולון שני אנשי צוות נמצאו חולים, אז הביטוח הלאומי הורה לכל המטפלות דרך חברות הסיעוד לא להגיע יותר למוסד והם נשארו ללא עובדים בכלל.

מירב כהן: אז גם אם ינסו באופן פרטי, תחשבי איזה מסר זה כשהביטוח לאומי אומר: אני לא לוקח על זה אחריות.

מירב כהן: למה שמטפלת תרצה לבוא לעבוד במוסד כזה שנתפס כל כך מסוכן.

מירב כהן: אגב, עד עכשיו אין שם מטפלות, הן לא הוחזרו.

מירב כהן: זאת פשוט נטישה של האנשים בשטח.

עאידה תומא סלימאן: נקודה אחרונה, ולא להרחיב.

רוני עוזרי: נושא נוסף, ברשותכם, נקודה אחרונה.

רוני עוזרי: אנחנו צורכים המון חומרי מיגון וחיטוי, אם זה כפפות, אם אלו מסכות, אם אלו חומרי חיטוי.

רוני עוזרי: משרד הבריאות דאג לאספקה לבתי חולים שיש בהם 19,000 חולים, לעומת זאת, לבתי אבות ולדיור מוגן לא הביאו מסכה ולא כלום.

עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים שיפוי או לדאוג להביא לכם מיגון?

עאידה תומא סלימאן: זה המסר?

רוני עוזרי: אני מדבר בשוטף, לא בית שקרה בו משהו, לדאוג להביא לנו את חומרי המיגון.

רוני עוזרי: אין הבדל בין בית חולים שערי צדק לבית אבות "נווה הורים", שניהם עמותות, שניהם מתקיימים מההכנסות היומיות.

רוני עוזרי: מדוע הפשע הזה של-45,000 אנשים המדינה לא סיפקה מסכה אחת ולא בקבוק - - - אחד רק מתרומה.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, המסר עבר, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תכף נפנה למשרד הבריאות ולגורמים כדי שיענו על הטענות שעלו פה.

עאידה תומא סלימאן: אתן לנציגת משרד הקליטה אולגה דדון ממונת דיור ארצי, את נמצאת איתנו?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: יעל אדיב מעמותת מט"ב, את איתנו?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אנשים התחילו להתייאש.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר אירית, התחלת להגיד שיש לך תשובות, בבקשה, גברתי, עלו כמה נושאים, גם בעניין ההנחיות הברורות איך מתייחסים, גם בעניין הבדיקות, צוותי חירום, חומרי מיגון וחיטוי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אירית לקסר: גם חברת הכנסת מירב כהן וגם רוני עוזרי ציינו שכשאומרים בתי אבות מתכוונים בעצם לשלוש מסגרות שונות שלפעמים יכולות להיות באותו מתחם – יש דיור מוגן, יש את המעונות של התשושים, ויש את בתי החולים הסיעודיים.

אירית לקסר: למשרד הבריאות יש את האחריות הבריאותית על כולם, ובדיור המוגן הטיפול היומיומי ניתן דרך קופות החולים, כי זה בעצם ביתו של הבן אדם בקהילה.

אירית לקסר: לרווחה יש צוות רפואי שנמצא בקשר, והמוסדות הסיעודיים ברישוי של בתי חולים עם צוות מטפל, ובקשר ישיר עם משרד הבריאות, שאני ראש אגף בגריאטריה.

אירית לקסר: בדרך כלל מה שבשגרה מתווה את ההתנהלות במידה מסוימת גם במצבי חירום וגם כאן.

אירית לקסר: עם זאת, פה יש משהו מאוד ייחודי, ולכן משרד הבריאות לקח על עצמו את הנושא של המגפה.

אירית לקסר: הנושא הראשון, הועלו כמה נושאים, אבל אתחיל לדבר לגבי המיגון.

אירית לקסר: צריך להבין שהרבה מאוד הנחיות יוצאות במהלך התקופה האחרונה.

אירית לקסר: מרבית ההנחיות יוצאות ממשרד הבריאות, הן גם מועלות לאתרים ומופצות למסגרות.

אירית לקסר: צריך לדעת שההנחיות האלה גם משתנות מעת לעת, כי לגבי תקופה מאוד ארוכה נאמר לשמור בעיקר על היגיינה של רחצת ידיים ולא צריך להיות עם מסכות כירורגיות בעבודה שבשגרה, והיום יש הנחיה שגם בטיפול בשגרה צריך להיות עם מסכות כירורגיות ועם הקפדה של רחיצת ידיים, ואפילו שימוש בכפפות.

אירית לקסר: אני מדברת על מקום שאין בו קורונה.

אירית לקסר: האחריות לספק את המיגון היא בעצם על פי כל מסגרת ומסגרת שבשגרה, דיורים מוגנים הם מקומות פרטיים, המעונות לתשושים באחריות הרווחה, ולקחנו את האחריות על כל המסגרות הבריאותיות בנושא של אספקה של הציוד.

אירית לקסר: לפני כשלושה שבועות, ממש עם תחילת - - - נתנו ממש בדחיפות, וזאת הייתה תקופה שלא היה כל כך פשוט לעשות את זה, לכל 270 בתי חולים הגריאטריים הסיעודיים שהגיעו אלינו, כמות מסוימת של מיגון שמתייחס לבידוד טיפתי: מסכה כירורגית, חלוק חד-פעמי, ו-visor, מגן פנים.

אירית לקסר: למוסדות אז היו מספיק כפפות משל עצמם, כי גם ביומיום בשגרה הרגילה צריך להשתמש בכפפות למניעת הדבקה גם של מחלות אחרות, וזה דבר שידענו שקיים בציוד הרגיל שלהם.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, ד"ר אירית, את יכולה להגיד בביטחון שהאספקה שנתתם לפני שבועיים היא אספקה שבאמת יכולה להיות מספקת למוסדות האלה ומגנה?

אירית לקסר: לא.

אירית לקסר: תני לי להמשיך.

אירית לקסר: כחלק מהעסק זה גם השינוע.

אירית לקסר: התחלנו מיום שישי, ואני חושבת שמסיימים היום או מחר, דרך עם שינוע של פיקוד העורף, אבל אספקה הרבה יותר משמעותית שנתנו, העברנו לכל המוסדות, לטיפול בשגרה בכל המחלקות, וגם נתנו כמות מעבר לגבי התפרצויות שצריך ציוד מוגבר.

אירית לקסר: אני מניחה שהציוד שנתנו עכשיו יספיק במידה כזו או אחרת עד סביב ה-20 באפריל, ואז אנחנו מתכוננים לעשות מתן נוסף וחלוקה נוספת לכל בתי החולים הגריאטריים הסיעודיים.

עאידה תומא סלימאן: רק לבתי חולים גריאטריים את מספקת?

אירית לקסר: סליחה, רגע, תני לי לגמור.

אירית לקסר: כמובן ששיתפנו פעולה עם חברה אזרחית שמגיעה אלינו, ארגון "ושמרת", שגם הם ייתנו בהתאם להנחיות, ואנשים שלי יושבים יחד איתם בשביל לראות שלא יהיה מוסד אחד שיקבל המון ואחר שלא יקבל כלום.

אירית לקסר: לגבי המסגרות של הרווחה, משרד הבריאות לא יכול לספק את הדברים האלה לכולם.

אירית לקסר: ועכשיו אגיע למקרים, ואני רוצה לשתף.

אירית לקסר: שימו לב לסדרי הגודל: יש כ-270 בתי חולים סיעודיים, 100 מעונות לתשושים, 100 דיורים מוגנים.

אירית לקסר: איסוף הנתונים שחברת הכנסת מירב כאן עשתה הוא די מדויק, חסרים עוד שניים-שלושה שאני יודעת עליהם.

אירית לקסר: תסתכלו על הכמות הכללית של המוסדות, צריך לדעת שבמגפה כזו קשה של קורונה שהאוכלוסייה הכי רגישה נמצאת אצלנו, הצלחנו כמה שניתן יותר לעשות איזושהי קפסולציה של האוכלוסייה הזאת.

אירית לקסר: היא לא הרמטית, ותכף אגיד למה היא לא הרמטית, ולמה היה קשה לנו לעשות אותה הרמטית.

אירית לקסר: אבל יש לנו בעצם התפרצויות מאוד לא גדולות, לא בודדות, וזה לא כאש בשדה קוצים.

אירית לקסר: לא ישנתי כמה לילות, אני עדיין לא ישנה, זה כל הזמן להיות ברגע.

אירית לקסר: יש כתובת אחת, אני חושבת שכולם יודעים שברגע שיש חשד לעובד שחולה או למטופל, הכתובת הראשונה - - -

עאידה תומא סלימאן: ד"ר, סליחה, אני יודעת שאתם מקיימים הרבה דיונים מקצועיים ואתם נכנסים לפרטי פרטים ואתם בונים את המדיניות שלכם, אבל בקצב הזמן המונח לידינו עכשיו אני חייבת לקבל תשובות בשאר הנושאים שעדיין לא נגעת בהם.

אירית לקסר: אתן את התשובות בנקודות בלי לפרט.

אירית לקסר: הכתובת היא חד-משמעית.

אירית לקסר: ברגע שיש חשד להידבקות בקורונה צריך לפנות לרופא המחוזי, וזה נכון לכל המסגרות.

אירית לקסר: לרופא המחוזי יש סמכות בשיקול דעת מקצועי אפידמיולוגי והוא עושה הרחבה של בדיקות הקורונה לפי ההנחיות החדשות שמיוחדות למקומות האלה.

אירית לקסר: זה לא לכולם, אני מסכימה, אבל יש שיקול דעת משמעותי.

אירית לקסר: צריך לזכור עוד משהו, הבדיקות בדרך כלל הם Game Changer, אם זה חיובי אני עושה כך, ואם זה שלילי אני עושה אחרת.

אירית לקסר: פה זאת לא התמונה.

אירית לקסר: מי שמחליטים שיש חשש והוא צריך להיות מבודד צריך להתייחס אליו כאילו הוא קורונה חיובית עד שלא מוכח אחרת, והוא לא גומר את שבועיים הבידוד.

אירית לקסר: עצם הבדיקה לא תשנה את זה.

אירית לקסר: עם זאת, הרחבנו את היקף הבדיקות.

אירית לקסר: בדיורים המוגנים עשו את זה בהרחבה מאוד משמעותית, רוב הבדיקות היו שליליות, וטוב שכך.

אירית לקסר: אבל היה גם מקרה שבן אדם הקל על עצמו, ובתום השבועיים כשהוא חשב שהוא לא חולה, הופיע חום, והוא כן היה חולה.

אירית לקסר: ולכן אני אומרת שצריך מאוד מאוד להיזהר בנושא הזה.

אירית לקסר: יש היום הרחבה מאוד משמעותית של הבדיקות באירוע של התפרצות, אבל זה לא ל-100% העובדים והמטופלים, אלא לפי שיקול דעת מקצועית של הרופאים המחוזי.

אירית לקסר: ובכל מקרה ומקרה גם אני מדברת איתם כי יש את הצד שאני מכירה את המקומות הגריאטריים, ואת הצד שלהם של שיקול הדעת המקצועי והאפידמיולוגי.

אירית לקסר: בנושא כוח אדם, בגלל שאין זמן אגיד את זה, זה לא סוד, כל המערכת הזאת סובלת מחוסר כוח אדם באופן רגיל.

אירית לקסר: כרגע הדבר הזה נעשה עוד יותר משמעותי בשגרה ברגיל.

אירית לקסר: יש כתובת אחת, רוב בתי החולים הגריאטריים, כמעט כולם, בקשר יומיומי עם האגף, חלקם אפילו איתי, ונותנים דיווח יומיומי.

אירית לקסר: אני יכולה להגיד מה גודל אחוז חוסר כוח אדם שיש להם של מטפלים ושל אחיות.

אירית לקסר: אני יכולה להגיד לכם עכשיו שלבין 13 ל-15 מהמוסדות יש חוסרי כוח אדם של מעל 20%, וזה מאוד בעייתי ומאוד רציני.

אירית לקסר: ברגע שיש אירוע של התפרצות של מחלה אז באמת יש לנו אירוע משברי כשחלק מהצוות חולה ויוצא לביתו, חלק מהצוות מבודד וגם הוא יוצא, ובצוות שנשאר יש עכשיו נושא חדש שהוא חרדה מאוד משמעותית מהקורונה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין מחסור בצוותים, קיבלתי הרבה פניות מאחים ואחיות מוסמכים כבר מחודש ספטמבר שהם לא מצליחים למצוא מקום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: הם אמרו לי שמשרד הבריאות דאג לתת הסמכה זמנית לאחים, לסטודנטים לסיעוד שהיו צריכים לעבור את הבחינה בתחילת החודש או בעצם אתמול ב-6 באפריל.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מבינים למה היו צריכים את ההסמכה הזמנית כאשר יש לנו הסמכה ואנחנו לא מוצאים מקום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אם יש מחסור במוסדות האלה, כולל מחסור באחים ואחיות בממדים כאלה של 20%, איך אפשר עכשיו לגייס צוותים ולהכניס אותם ישר?

עאידה תומא סלימאן: מה משרד הבריאות עושה במקרה הזה?

אירית לקסר: מינהל סיעוד ריכז אצלו את כל השמות של האחיות המוסמכות והמעשיות שפנויות לעשות עבודה כזו, וגם יש לו קשר עם כל הסטודנטים לרפואה ולסיעוד, וגם למקצועות בריאות אחרים, ובכל מקרה שהיה צורך במשבר הפנינו אנשים ספציפיים וגם פנינו בצורה משמעותית לחברות התעסוקה.

אירית לקסר: יש פה שני דברים, אחד, לצערי הרב, למרות שאלה אנשי בריאות, ברגע שהם שומעים שזה מוסד עם ריכוז של אנשים זקנים, ובמיוחד אם היה שם אירוע של קורונה, הם פשוט מסרבים.

אירית לקסר: בחלק מהמקרים של מנהלים שהזכרתם פה היה דיון עם המנהל, תזכרו שזה מקום פרטי, ובעצם התנאים שאמרו להם, למשל, אתם צריכים לעבוד חודש בתוך המקום ולא לצאת ורק אחר כך נחשוב אם נמשיך להעסיק אתכם.

אירית לקסר: אז אנחנו לא המעסיקים שלהם, מנהלי בתי האבות שמרביתם פרטיים או ציבוריים הם המעסיקים.

אירית לקסר: אנחנו רואים שיש פה בעיה ושאנחנו צריכים לתת פתרון.

אירית לקסר: ולכן, מאתמול יש קבוצה שאנחנו גם יחד עם המל"ל, ויחד מול משרד האוצר, ובתוך המשרד עם הנחייתו של המנכ"ל, לעשות כמה צעדים שאני מקווה שיסייעו לזה.

אירית לקסר: אחד, תמרוץ חד-משמעי למוסדות כשצריך להגיע אל העובדים כדי לתת שיפור במשכורת ובעשייה של כל המטפלים והאחיות שעובדים היום במוסדות בכלל, ועוד יותר לאלה שבמוסדות עם קורונה.

אירית לקסר: זה תהליך שכרגע עובדים עליו גם בצד המשפטי וגם מול משרד האוצר.

אירית לקסר: בצד השני, ראינו שלמרות שאנחנו לא המעסיק של עובדים במערך הסיעודי, אבל אנחנו עושים מה שקראנו לו קבוצת התפרצות.

אירית לקסר: אנחנו רוצים ליצור מצב שתהיה לנו קבוצה, נצטרך יותר מאחד, של אחיות ומטפלים שנקבל ונכשיר, אולי דרך חברה של מיקור חוץ, עדיין זה לא ברור.

אירית לקסר: ובכל אירוע שיש לנו מקרה של התפרצות – לשמחתי הרבה אני יכולה להגיד שזה לא יותר משבעה או שמונה מוסדות מתוך 270, שימו לב לסדר גודל, וכמה הצלחנו לשמר את זה עד היום.

אירית לקסר: אני מקווה שזה יהיה בשבוע הקרוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, יש דבר שרציתי לשאול אבל המשכת לדבר ולא שמעת את השאלה שלי.

עאידה תומא סלימאן: כשדיברת על ציוד מגן אמרת שאתם מספקים לבתי חולים סיעודיים, הרווחה צריכה לספק לשאר המוסדות ששייכים לה, כך אמרת?

אירית לקסר: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אז משרד הבריאות לא דואג למוסדות האלה?

עאידה תומא סלימאן: אתם משאירים את זה בידיים של הרווחה למרות שהאחריות הבריאותית היא שלכם על כל המוסדות?

אירית לקסר: המקומות האלה ככללם כולם מקומות פרטיים וציבוריים, חלק מהציוד – גם את המיטות אנחנו לא מספקים, אנחנו חושבים שזה - - -

עאידה תומא סלימאן: גם בתי החולים הם בתי חולים פרטיים, יש בתי חולים פרטיים שאתם מספקים להם ציוד מגן.

אירית לקסר: אני לא מדברת כרגע על שאלת הליווי.

אירית לקסר: כרגע הציוד שניתן ממשרד הבריאות הוא רק למערכת הבריאות.

אירית לקסר: אני יכולה להגיד שבמקרה ההתפרצויות העברנו בצורה יזומה בהחלטה של האגף לגריאטריה ציוד לדיור מוגן שהייתה בו התפרצות ולמחלקה לתשושים שהייתה בה התפרצות.

אירית לקסר: יש נציגים מהרווחה כאן ואני חושבת שהם יכולים לענות על זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, ד"ר.

עאידה תומא סלימאן: אורה לילינטל מבית האבות הבולגרי.

אורה לילינטל: שלום לכם, אתמקד בצורה מאוד קונקרטית בבעיות שיש לנו ובעזרה שאנחנו יכולים לקבל באופן מיידי, וזה חיוני, מעבר לדברים ובנוסף לכל הדברים שחברת הכנסת מירב אמרה.

אורה לילינטל: לגבי בדיקות, במוסדות שבוודאי ובוודאי התגלתה בהם קורונה היינו מבקשים לתת עדיפות לבתי אבות כמו לצוותים הרפואיים של בתי החולים.

אורה לילינטל: אין שום סיבה להפריד בתי חולים וצוותים בבתי חולים וצוותים ואחיות בבתי אבות שמטפלים בהם ויש בהם התפרצות קורונה, וגם כאלה שאין בהם התפרצות קורונה.

אורה לילינטל: עדיפות חייבת להיות לבתי אבות ולצוותים כמו לצוותים ולרופאים בבתי חולים.

אורה לילינטל: כיום כשעושים את הבדיקות האלה התשובות מגיעות תוך 48 שעות.

אורה לילינטל: אני מבקשת, זה לא לעניין, התשובות צריכות להיות תוך זמן קצר, כי יכול להיות שעובד או מטפל נמצא נגוע והוא מסתובב וממשיך להדביק מטופלים אחרים.

אורה לילינטל: צריך למנוע את כדור השלג הזה.

אורה לילינטל: אני מבקשת לסמן את הבדיקות האלה, את המבחנות האלה בתו זיהוי שיקבל עדיפות עליונה.

עאידה תומא סלימאן: העניין של הבדיקות נקלט טוב מאוד עכשיו בדברים.

עאידה תומא סלימאן: בואי נעבור לנקודה הבאה.

אורה לילינטל: אני ממשיכה.

אורה לילינטל: אם מסמנים את המדבקות בבתי חולים ובבתי אבות בצורה מיוחדת תהיה להם עדיפות, זה לא כמו הדרייב אין, כי שם יש מקור שיכול להתפשט.

אורה לילינטל: הבדיקות שעושים לצוותים - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, בכל מקום זה יכול להתפשט, ואני מבינה את הצורך.

עאידה תומא סלימאן: בואי נעבור לנקודה הבאה.

אורה לילינטל: הסיכון יותר גבוה.

אורה לילינטל: אני ממשיכה.

אורה לילינטל: נקודה נוספת.

אורה לילינטל: אחלק את זה לשניים, הנושא של מחסור בכוח אדם, דיברו על זה באריכות, לא אאריך.

אורה לילינטל: הצוותים אצלנו מבודדים, ברגע שהתגלה איזשהו אדם שנגוע בקורונה מכניסים לבידוד את הצוותים של המטפלים ואת הצוותים הרפואיים.

אורה לילינטל: אין לנו אפשרות לתת מענה של טיפול יומיומי לדיירים ולחולים הסיעודיים.

אורה לילינטל: אין לנו אפשרות כזאת.

אורה לילינטל: עד שיוקם הכוח הזה שהיא מדברת עליו, של קבוצת התפרצות, רבותיי, זה צריך להיות במיידי.

אורה לילינטל: אנשים ומטפלים שהם בסדר פוחדים, הם יכולים לצאת, והם עוזבים את בתי האבות כי הם פוחדים, יש להם ילדים ומשפחות.

אורה לילינטל: מבחינתם זאת מדגרת קורונה.

אורה לילינטל: הם פוחדים להביא את זה הביתה והם נוטשים ועוזבים את בתי האבות.

אורה לילינטל: תבינו את זה, אין מי שיאכיל, שינקה, שירחץ את החולים.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני מאוד מבקשת, אנחנו כבר מדברים על זה בשעה האחרונה ואנחנו מבינים את הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: להזכיר אותם נקודתית ולעבור הלאה.

אורה לילינטל: את צודקת.

אורה לילינטל: תודה.

אורה לילינטל: אנחנו חייבים סיוע גם בלוגיסטיקה שהוא קריטי.

אורה לילינטל: יש לנו בעיות שבר, בעיות תחזוקה.

אורה לילינטל: אנשים שהיו צריכים לטפל בתחזוקה נכנסו לבידוד.

אורה לילינטל: אין תשובות של תחזוקה.

אורה לילינטל: סיוע במטבח, אלה דברים שפיקוד העורף יודע לעשות במיידי, בלוגיסטיקה בצורה הטובה ביותר.

אורה לילינטל: סיוע במטבח, עובדים נכנסו שם להסגר, אין לנו מי שיטפל בנושא של המטבח, שיבשל.

אורה לילינטל: סיוע בניקיון, להוציא דברים, אני מדברת על לוגיסטיקה.

אירית לקסר: גברתי, בגלל קיצור הזמן, אני יכולה לענות על זה תשובה אחת קטנה?

אירית לקסר: יש לזה מענה.

אורה לילינטל: אני רוצה שתבינו את הבעיה, רבותיי.

עאידה תומא סלימאן: אתן את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסיים, ואני מבקשת לעבור מהר מאוד על הנקודות, ואם תהיה תשובה אני אתן להשיב בסוף.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אורה לילינטל: תודה.

אורה לילינטל: העברת אמצעי מיגון, ציוד שצריך להגיע אלינו בשוטף, לא חד-פעמי, לא בנדבות, לא בתרומות.

אורה לילינטל: על אחת כמה וכמה במקומות - - -

עאידה תומא סלימאן: למי אתם שייכים?

אורה לילינטל: אנחנו שייכים למשרד הבריאות.

אורה לילינטל: הארגון שלי הוא מוסד ששייך למשרד הבריאות, וזאת עמותה לא למטרת רווח, זה לא גוף פרטי, אבל זה לא משנה, אני מדברת על כל בתי האבות כרגע.

אורה לילינטל: אמצעי מיגון לא צריכים לעמוד בתור פושטי יד, לא צריכים לבקש, לא צריכים להתחנן.

אורה לילינטל: במיוחד ובמיוחד אני מבקשת הדגשים על מקומות שבהם כבר התגלתה קורונה, שזה יגיע באופן שוטף.

אורה לילינטל: בעיות שבר, הסברתי, תחזוקה, יש פיצוץ של צינור מים, אנשי התחזוקה אצלנו בבידוד.

עאידה תומא סלימאן: אמרנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: בואי נעבור הלאה.

אורה לילינטל: סיוע בהעברת דברים.

אורה לילינטל: לא נותנים למשפחות להיכנס, לא נותנים להם לראות את היקירים שלהם.

אורה לילינטל: באות משפחות וניגשות ומבקשות מהשומר להעביר דברים, או שזה אוכל או שזה תרופות או שזה כביסה או שזה דברים אחרים, השומר הזה לא מסוגל לקבל את הדברים האלה, לעזוב את המשמרת שלו או שצריכים לקרוא לעובדים מאותה מחלקה שירדו במקום שהם יטפלו בקשישים.

אורה לילינטל: פיקוד העורף, אם יש שם חיילים, אם יש שם אנשים, הם יכולים לעשות את הדברים האלה בקלות, להיות הגורם המעביר ונותן שירותים.

אורה לילינטל: מעבר לכך, רבותיי, הצוותים מפוחדים, חלק מהם עוזבים את בתי האבות כי הם לא רוצים להידבק, כי הם יודעים שזאת מדגרה.

אורה לילינטל: אם יש נוכחות של הצבא, של פיקוד העורף, אנשים שרואים שיש מדים, שיש מישהו שם, מרגישים שהמדינה לא נטשה אותם.

אורה לילינטל: יש בזה ביטחון אדיר.

אורה לילינטל: דבר נוסף שאני רוצה לדבר עליו זה העדפה במד"א להעברה לבתי חולים או למלוניות.

אורה לילינטל: יש אצלנו מטופל שהתגלה - - -

עאידה תומא סלימאן: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אני חושבת שמה שחשוב זה שהנקודות יועברו.

עאידה תומא סלימאן: כבר דנו בנושאים ואנחנו מבינים, ברגע שאת אומרת עדיפות ממד"א להעברה אנחנו מבינים במה מדובר.

עאידה תומא סלימאן: אני פשוט צריכה לקבל תשובה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר אירית, אמרת שיש לך תשובה.

אירית לקסר: לא אענה נקודה נקודה, אבל כל הדברים שהיא אמרה אלו דברים שיש להם מענה ופתרון וגם עם פיקוד העורף - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, אם יש לזה פתרון אז למה אנשים מציפים אותנו?

אירית לקסר: אני יושבת בחמ"ל של גריאטריה משמונה בבוקר עד שמונה בערב.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, אבל בינתיים השטח אומר שזה לא מגיע אליו.

אירית לקסר: סליחה, אני חושבת שהיא רצתה להעלות אותם והיא העלתה אותם, אנחנו עם הבולגרי מאתמול עד היום מדברים כל שעתיים.

אירית לקסר: הבקשות שהיא העלתה פה לא הועלו.

אירית לקסר: אני מבקשת בכל פנייה לאגף להעלות את כל הבקשות, גם על דברים שהם לא בריאותיים אנחנו עובדים.

אירית לקסר: ומה שנאמר כאן נאמר בשביל להגיד.

אירית לקסר: זה לא הועבר אלינו, לא הבקשה של התחזוקה, לא הבקשה של המזון, לא הבקשה של דברים.

אירית לקסר: וכן, עם פיקוד העורף יש תוכנית - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אבל יש נושא למשל שהתייחסת אליו קודם, זה עניין המחסור בצוותי חירום, ולא הצלחתי להבין איך אתם תורמים לפתור את הבעיה במחסור בצוותים.

עאידה תומא סלימאן: אמרת לי שהאחראית על הסיעוד ועל זה, אבל אתם לא עושים את המיידי שהוא השמות להכנסת צוותים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהנושאים האחרים אם עלו או לא עלו, אם את שומעת על זה פעם ראשונה אז אני מתפלא, כי אני לא בתחום ואני לא אחראית.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר שבוע שלם שומעת על הבעיות האלה, ולא במקרה ביקשתי כותרות ולא הסבר פרטני.

אורה לילינטל: - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, בינתיים אני מדברת.

אורה לילינטל: גברתי, אני רוצה להגיד, אנחנו בודקים את זה, ואת לא נותנת לי לענות.

אורה לילינטל: אני רוצה להגיד לגבי כוח אדם - - -

עאידה תומא סלימאן: לא סיימתי לדבר, אני מתנצלת, אבל זה בלתי אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: נתתי לך כרבע שעה לענות מקודם, לא הצלחתי לקבל שום תשובה ברורה לנקודות שהועלו.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה שצריכים לחזור לרופא המחוזי לא הבנתי כלום.

עאידה תומא סלימאן: לגבי צוותי חירום לא הבנתי, אלא שאתם הולכים לבנות איזשהו צוות חירום.

עאידה תומא סלימאן: זה לא פותר את הבעיה העכשוויות, את המחסור הקיים.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שקיים מחסור.

עאידה תומא סלימאן: את הבעיות האלה אני שומעת כבר שבוע מכול מיני אנשים, ממנהלי בתי אבות, מחברי וחברות כנסת, לא במקרה אני מכירה את הבעיות האלה, וביקשתי לקצר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממך, גם בגלל שאנחנו צריכים לסיים את הישיבה הזו, ובגלל שניתנה ההזדמנות לקבל תשובות ולא קיבלנו, אני רוצה תשובות כתובות ברורות עד מחר בבוקר בעניין של איך פותרים את הבעיות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה עכשיו לפנות לנציגי פיקוד העורף שנמצאים איתנו.

שרית גרשקוביץ כהן: אני לא הנציגה של פיקוד העורף, אני הנציגה של הצבא של חטיבת המבצעים, אבל אדע לייצג לכם מה בעצם הצבא עושה.

שרית גרשקוביץ כהן: אסקור בפניכם את הדברים שאנחנו עושים.

עאידה תומא סלימאן: שרית, חשבתי שיש מישהו שהגיע לייצג את פיקוד העורף, אני מבינה שזאת את.

שרית גרשקוביץ כהן: אני מייצגת את הצבא, אני יכולה לייצג גם את פיקוד העורף.

עאידה תומא סלימאן: תסלחו על הבורות של הערבייה בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: פשוט הם התפלאו למה שאלתי אם את מייצגת את פיקוד העורף או מה בדיוק, אז הסבירו לי שזה אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי שהידע שלי בתחום הצבא ופיקוד העורף הוא אפסי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

שרית גרשקוביץ כהן: קודם כול אנחנו מקבלים את כל הדרישות לסיוע דרך המל"ל - המטה לביטחון לאומי, ופיקוד העורף עובד בשיתוף פעולה גם עם משרד השיכון, גם עם משרד הבריאות, וגם עם משרד הרווחה.

שרית גרשקוביץ כהן: את כל המידע על הצרכים אנחנו מקבלים מהמל"ל, והוא זה שמגדיר לצה"ל מה מהמשימות שהוא צריך לעשות.

שרית גרשקוביץ כהן: אגע בתוכנית שקוראים לה "משמרות זהב", שאני מניחה שכבר שמעתם עליה.

שרית גרשקוביץ כהן: זאת תוכנית שהמטרה שלה לתת מענה בכמה תחומים.

שרית גרשקוביץ כהן: אחד, הרשויות המקומיות והמשרדים שציינתי מקודם מיפו את כל בני ה-70 פלוס ללא עורף משפחתי שצריכים סיוע.

שרית גרשקוביץ כהן: הסיוע יכול להיות לדוגמה, להגיע עכשיו ולהביא מזון עד לבית של אותו בן אדם שזקוק לזה.

שרית גרשקוביץ כהן: אז זה דבר ראשון.

שרית גרשקוביץ כהן: הדבר השני זה מקבצי דיור, שאני מניחה שהנוכחים בדיון יודעים מהם אותם מקבצי דיור.

שרית גרשקוביץ כהן: אנחנו מגיעים עם קצין, שניים עד ארבעה חיילים לאותו מקבץ דיור, מסייעים בכל מה שצריך.

שרית גרשקוביץ כהן: אם צריך עכשיו להביא אוכל אז אנחנו מביאים אוכל, אם הדייר רוצה שנקנה לו משהו, אם זה תרופות, אם זה מזון, אם זה כל מוצר צריכה אחר, החיילים שלנו עושים את זה.

שרית גרשקוביץ כהן: הדבר הנוסף שהתחלנו לעשות החל מאתמול זה אותם מוסדות גריאטריים שקיבלנו את הרשימה שלהם, אתמול מיפינו והגענו כמעט לכל המוסדות, נפגשנו איתם, הבנו מה הצרכים, גם שם בעיקר סיוע של מזון, סיוע לוגיסטי.

עאידה תומא סלימאן: הגעתם רק לגריאטריים?

עאידה תומא סלימאן: ולכל הגריאטריים בארץ?

שרית גרשקוביץ כהן: כמעט לכל המוסדות בארץ הגענו.

שרית גרשקוביץ כהן: היו מקרים בודדים שאנחנו גם יודעים איפה, שלא הצלחנו להגיע, באמת מנסיבות מינהלתיות.

שרית גרשקוביץ כהן: אבל היום כל הצוותים - - -

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת כמה כיסיתם באחוזים?

שרית גרשקוביץ כהן: אם את רוצה אני יכולה להעביר לך את הנתון המדויק, אבל עד אתמול בערב הנתון שקיבלתי קרוב ל-300 מוסדות שחברנו אליהם ושנפגשנו שם, ובדקנו מה הצרכים.

שרית גרשקוביץ כהן: חשוב לי להגיד לגבי המוסדות הגריאטריים שהגענו אליהם, גם למקבצי דיור, בחלק מהמקומות אמרו לנו: תודה רבה לצבא הגנה לישראל, אנחנו מאוד מעריכים את זה, אבל אנחנו לא צריכים את הסיוע.

שרית גרשקוביץ כהן: בכל מקרה יגיעו היום לאותם מקומות.

עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת שאלו רק מוסדות גריאטריים, מה עם בתי אבות?

שרית גרשקוביץ כהן: הרשימה שקיבלנו היא ממשרד הבריאות וגם ממשרד הרווחה, ואנחנו עוברים בכל אותם מוסדות שקיבלנו בצורה רשמית את הצורך להגיע אליהם.

שרית גרשקוביץ כהן: אנחנו גם יכולים להעביר את הרשימה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש כ-720 מוסדות.

מירב כהן: גריאטריים רק 270.

עאידה תומא סלימאן: 270 גריאטריים, ויש בתי אבות, ויש את הדיור המוגן שאת קוראת לו מקבצי דיור.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל אחר כך דיווח לאן הגעתם וכמה זה באחוזים מכלל המוסדות הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו, למשל, הייתה בקשה מאוד ברורה מבית אבות בולגרי, זה נכון?

שרית גרשקוביץ כהן: שמעתי אותה.

עאידה תומא סלימאן: לצוותי חירום בעניינים שקשורים ללוגיסטיקה, מטבח, אחזקת מבנה, להעברה של דברים ונתינת שירות.

עאידה תומא סלימאן: בעצם זה בדיוק השירותים שאתם מציעים במצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: האם אני יכולה לסמוך עלייך, שרית, שתיצרי קשר עם בית האבות הספציפי ותציעי את השירותים שלכם?

שרית גרשקוביץ כהן: אני רוצה לדייק את הדברים.

שרית גרשקוביץ כהן: אנחנו מקבלים הנחיות מהמל"ל על פי הדירקטיבה שהם מקבלים מראש הממשלה למה אנחנו עושים ולמה אנחנו לא עושים.

שרית גרשקוביץ כהן: חשוב להגיד את זה.

שרית גרשקוביץ כהן: להביא מזון, אנחנו מביאים.

שרית גרשקוביץ כהן: כמו שנאמר פה על ידי ד"ר אירית לקסר, אם משרד הבריאות רוצה שנעביר ציוד מיגון לאותם מוסדות, זה ציוד מיגון שמשרד הבריאות רכש, יש לו אותו במחסנים והוא רוצה שנעביר, אנחנו נעביר; אם צריך סיוע בכל מה שקשור לצרכים מנטליים, אנחנו נעזור; אם צריך שננייד אנשים ממקום למקום, נעשה את זה.

שרית גרשקוביץ כהן: במוסד שהתגלה בו חולה קורונה, הגענו עם צוות, עזרנו להזיז מיטות מצד אחד לצד שני וטיהרנו בצורה מקצועית.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, אבל, שרית, תני לי כדי לקצר לך את הדרך.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לעבור עכשיו על כל רשימת הדברים הנפלאים שאתם עושים מקוצר הזמן.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שביקשו ממך לייצג את פיקוד העורף בדיון הזה, ונעביר מכתב מסודר, נרצה לדעת, בצרכים שמעלים במיוחד בתי אבות, שנקבל את המידע שלך לאן הגעתם ומה סוג הפעילות שעשיתם.

עאידה תומא סלימאן: נרצה לדעת את סוג הפעילויות שעכשיו יש בהם בעיות בבתי אבות או בבתי חולים גריאטריים, כמו כל הנושא של הלוגיסטיקה ודברים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: נבקש לקבל תשובה כמה שיותר מהר אם זה ביכולת

עאידה תומא סלימאן: כם לעשות את זה, ולעזור למוסדות האלה במצב החירום הזה, ואז לעשות את הקשר עם המוסדות ולהודיע שאתם יכולים לעשות את הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאת לא מחליטה בעצמך איזה סוג של פעילות תוכלו לעשות, אז אני מעלה את זה בכתב, ועכשיו אני מבקשת ממך שתעבירי את זה, ונקבל תשובה סדורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שזה יקרה מחר ושלא נחכה עד אחרי פסח כי זאת תהיה תקופה קשה שתוכלו לעזור בה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר?

שרית גרשקוביץ כהן: אני רק רוצה להגיד עוד דבר אחד, ברשותך.

שרית גרשקוביץ כהן: אני חושבת שהדבר הכי חשוב באותם מוסדות שאתם מדברים עליהם זאת בקרת הכניסה.

שרית גרשקוביץ כהן: זו מבחינתנו אחת המשימות המרכזיות, להיות בכניסה, לתשאל את האנשים שנכנסים.

שרית גרשקוביץ כהן: בעתיד כשיספקו מדי חום, גם למדוד חום לאנשים כמו שעושים בצבא.

עאידה תומא סלימאן: לכל בתי האבות כבר אי-אפשר להיכנס חוץ מהצוותים, וזה עוד נושא, והם עושים את הבדיקות בעצמם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש פעילויות אחרות שמן הראוי, כמו שנשלח לכם, לשאול ולברר אם תעשו את זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, שרית.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לסכם את הדיון הזה.

אודי לאון: סליחה, הדבר הכי חשוב והעיקרי לא נאמר פה, אני מאוד מבקש.

אודי לאון: בשם אלפי משפחות שחתמו על דרישה אחת מרכזית, אני מבקש את האפשרות להציג אותה.

אודי לאון: האם אפשר?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אודי לאון: אתם רואים את כל רשימת הדברים, אתם רואים את הסתירות הפנימיות.

אודי לאון: אני אישית לצערי מהחלוצים בגלל שאימא שלי נמצאת בבידוד ב"מגדל נופים" כבר חמישה שבועות.

אודי לאון: ברור לגמרי שהמצב בבתי האבות חמור יותר מאשר בבני ברק, חייבים להבין את זה.

אודי לאון: אחוז הנדבקים יותר גדול.

אודי לאון: זאת לא פצצה מתקתקת, זאת שריפה בשדה קוצים.

אודי לאון: שריפה שמתפשטת כל יום, עוד בית אבות ועוד בית אבות.

עאידה תומא סלימאן: אז מה הבקשה שלא דיברנו עליה?

אודי לאון: הדרך היחידה לטפל בזה היא להעביר את זה למנהלים – משרד הבריאות לא יודע לנהל, זה לא תפקידו, הוא לא הוכשר לזה, לא רופאים, לא רגולטורים – כמו שבבני ברק לקחו ריכוז, הביאו מפקד מהצבא או שלא מהצבא, פיקוד העורף או גורם אחר, אבל גורם אחד, מנהל אחד שיתכלל את כל הצרכים.

אודי לאון: הזכירו פה המון צרכים, יכולתי להוסיף עוד עשר לפחות מהניסיון שלנו, ולצערי הניסיון שלנו הולך ומתגבר.

אודי לאון: הסתירות הפנימיות.

אודי לאון: אתמול אמרה פרופ' סדצקי שיש הנחיה כבר שבוע לבדוק את כל הדיירים בבתי האבות שבהם התגלה מקרה.

אודי לאון: עכשיו אמרה פה נציגת משרד הבריאות שזה שיקול דעתו של הרופא המחוזי.

אודי לאון: אין נוהל מחייב, אין תהליך מסודר, אין ריכוז של צרכים.

אודי לאון: אי-אפשר לבקש מכל בית אבות או מכל משפחות דיירים לחפש לבד את הציוד, לפנות לגורמים.

אודי לאון: אני מתרוצץ כבר יותר מחודש בין כל הגורמים האלה, כולם מכדררים אותנו, זה אומר זה שייך לזה.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני חייבת לסיים, מתנצלת, הבנתי.

אודי לאון: זה הדבר הכי חשוב שצריך לצאת מהפגישה הזאת, חייבים להוציא את הדבר הזה מידי הגורמים הספציפיים.

אודי לאון: משרד הבריאות לא מסוגל לנהל, אני לא בא אליהם בטענות, אלו לא היכולות שלהם, הם לא הוכשרו לזה.

אודי לאון: מדובר במשבר הרבה יותר מבני ברק.

אודי לאון: בבני ברק רוב הנדבקים הם ילדים, הם צעירים.

עאידה תומא סלימאן: כבר אמרת את זה, אני מתנצלת, אני חייבת לסיים.

עאידה תומא סלימאן: דווקא חברת הכנסת מירב כהן בתחילת דבריה העלתה את הנושא הזה, אני מודה לך שהדגשת את זה שוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים שיש הרבה סתירות פנימיות, אבל לא רק בניהול המשבר בבתי אבות, למרות כל הכאב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבינות טוב מאוד, ובגלל זה קיימנו את הדיון, שדווקא בתי אבות שנמצאות בהם הקבוצות עם הסיכון הכי גבוה להידבקות ולתחלואה, וגם במקרה של תחלואה סכנה מאוד גבוהה לעבור את המחלה ולהבריא ממנה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שצריך להתמקד ולנסות לתת מענים לכל הבעיות שקיימות במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שיש צורך להתמקד בקבוצת האוכלוסייה הזו שנמצאת בסיכון מאוד גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים שהאחריות מתפזרת על פני משרדים שונים, כמו בניהול כל המשבר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אולי הכעס יותר גדול עכשיו כי הקבוצה בסיכון גבוה, אבל לצערי הרב, בכל הדיונים שניהלתי בוועדה פה רואים שיש כאוס מסוים ואי תכלול של כל המשאבים הקיימים במדינה שמאפשרים טיפול יותר יעיל בבעיות המצטברות בעת המגפה, בעת משבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים את המחסור בבדיקות בהרבה קבוצות שנמצאות בסיכון – אנחנו רואים דיליי בהגעת הבדיקות לאוכלוסייה הערבית; אנחנו רואים דיליי בהגעת הבדיקות לאוכלוסייה החרדית; הנגב לא מקבל את השירותים כמו שצריך; ואנחנו רואים גם שבתי האבות, כל סוג של דיור לאנשים, אם זה סיעודיים, ואם זה מוגן ואם זה בתי אבות, כל קבוצה מקבלת שירות מסוג אחר וכוננות.

עאידה תומא סלימאן: משרד הרווחה צריך לספק מיגון לסוג הזה של דיור ומשרד הבריאות צריך לספק, וכל משרד מספק בקצב שלו.

עאידה תומא סלימאן: מה שבטוח, הפניות שהיו עד עכשיו לוועדה אומרים שלמשל אספקת אמצעי המיגון לקויה ביותר בכל המוסדות האלה, לא חשוב לי מי אחראי ברגע הזה.

עאידה תומא סלימאן: יש ממשלה שצריכה לתכלל את כל הפעילות הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקבל את התשובות כמו שביקשתי תוך כדי הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מבקשת מפיקוד העורף להתייחס האם הם הולכים לטפל באופן נקודתי גם בבתי אבות במחסור הקיים וגם מבחינת צוותי החירום.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממשרד הבריאות לדעת אם הם ינסו עכשיו לעזור באספקת שמות של צוותים רפואיים וסיעודיים לבתי האבות שחסרים בהם צוותים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנאמר לי פה בישיבה שמנסים לעזור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות הוראות יותר ברורות איך באמת לעזור ולתת צוותי חירום במקרה הזה, או ששוב יבקשו מפיקוד העורף לספק מהצוותים הרפואיים שנמצאים במקרה הזה באחריות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אנחנו נוגעים בנושא מאוד כאוב, אלה אנשים ואזרחים שמגיע להם לחיות בכבוד וליהנות מהגנה מקסימלית בימים קשים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לחברת הכנסת מירב כהן שהתעקשה לקיים את הדיון הזה, ועבדה קשה כדי להביא בפנינו את הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנקבל את התשובות אפילו לפני חג פסח כדי שנוכל להתייחס לזה ולהבטיח שלפחות בתקופת החג יוזרמו יותר כוחות לסייע לצוותים שנמצאים, ושהם בעצמם גם רוצים להיות עם המשפחות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיהיו תשובות מפיקוד העורף מחר בבוקר, לפחות להתארגן לתת לאלה מחברי הצוות שרוצים להיות עם המשפחות להתאוורר ליום-יומיים-שלושה ולחזור יותר חזקים לעבוד במשמרות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: מודה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה.