ועדת הכספים, כנסת 22, פרוטוקול מספר 47, 2020-01-20 12:20

משה גפני: אני מחדש את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: ביקשתי לקיים את הדיון, לאור בקשות של חברי הוועדה, אבל גם אנחנו בעצמנו בוועדה אמרנו שיש לקיים דיון על האסונות הגדולים שפקדו אותנו בעקבות גשמי הברכה, וגם על מה שקרה בנהרייה ומה שקרה בתל אביב לצערנו הרב.

קריאה: ובחיפה.

אוסאמה סעדי: וגם מה שקרה בירכא, בערערה וביישובים הערביים.

קריאה: לצערנו זה לא פוסח על אף עיר.

משה גפני: ובמקומות אחרים בארץ שבהם הייתה מציאות קשה כזאת.

משה גפני: בשם הוועדה אני כמובן שולח תנחומים למשפחות שנפגעו, שיקיריהן נפגעו ונהרגו.

משה גפני: אנחנו מבקשים לקיים דיון על העניין הזה.

משה גפני: נושא הדיון, כפי שניסחנו אותו גם לוועדת ההסכמות – זה לא דבר מובן מאליו שאנחנו יכולים לקיים דיון, בגלל פגרת הבחירות צריך אישור של ועדת ההסכמות.

משה גפני: הניסוח, לא בכדִי כתבנו: "פגעי מזג האוויר – סמכויות משרדי הממשלה, הרשויות המקומיות, גופי ההצלה והתיאום ביניהם".

משה גפני: ראשית, אני רוצה לשבח את ראש הממשלה ואת הממשלה, שהחליטו על תקצוב של 36 מיליון שקלים לנהרייה, ו-6 מיליון נוספים.

משה גפני: אין הקומץ משביע את הארי, זה לא מספיק.

משה גפני: מהניסיון שיש לנו, כפי שהיה גם בשרפה הגדולה במבוא מודיעין ובקיבוץ הראל, שבסופו של דבר הממשלה נתנה יותר מ-80 מיליון שקל, היה דיון גדול שלנו בעניין הזה, ולא פעם אחת, לחצנו בכל הכוח על מנת שיעבירו את הכסף.

משה גפני: גם פה נצטרך לעמוד על המשמר, קודם כול שהכסף הזה יעבור.

משה גפני: אנחנו דנים על שני חלקים של הנושא: האחד הוא כמובן התקציב, שאנחנו נראה מה ניתן לעשות בעניין הזה.

משה גפני: אבל לפני כן, אנחנו מקיימים דיון על התיאום, כפי שהוא מופיע כאן בסדר היום, בין משרדי הממשלה.

משה גפני: אני מבקש מן היועצת המשפטית של הוועדה להגיד מה המצב החוקי בכל העניין הזה.

משה גפני: למשל מקום כמו נהרייה, שיורד גשם במעלות ואז נהרייה מוצפת.

משה גפני: מי נושא באחריות?

משה גפני: בין מי למי צריך לתאם?

משה גפני: מה קובע החוק בעניין הזה?

משה גפני: בבקשה, שגית אפיק.

שגית אפיק: אין היום חקיקה מסודרת בנושא, אבל סעיף 90(א) לפקודת המשטרה, שנחקק ב-2005 ותוקן ב-2018, מתייחס לאירוע חירום אזרחי, כאשר "אירוע חירום אזרחי" הוא "אירוע שגורם לפגיעה חמורה בשלום הציבור או ברכוש, לרבות מחמת פגיעת טבע".

שגית אפיק: הסעיף הזה בעצם קובע שבמקרה של אירוע חירום אזרחי, השר לביטחון פנים רשאי להכריז על כך למשך 48 שעות.

שגית אפיק: אפשר להאריך את זה לאחר מכן ל-96 שעות.

שגית אפיק: ואז המשטרה היא זאת שלמעשה לוקחת פיקוד על האירוע והיא אחראית על התיאום ועל התכלול של האירוע גם ביחס ליתר הגורמים.

שגית אפיק: במקרה הזה של השיטפונות, למיטב הבנתי לא הייתה הכרזה על אירוע חירום אזרחי.

שגית אפיק: יחד עם זאת, ככל הנראה גם המשרדים וגם גופי ההצלה וגופי הביטחון עבדו תחת המשטרה ותקשרו מול המשטרה.

שגית אפיק: המשטרה לקחה פה את האחריות.

אוסאמה סעדי: אבל הסעיף הזה לא מתייחס לפיצויים.

שגית אפיק: היושב-ראש ביקש ממני לדבר כרגע על התיאום.

שגית אפיק: אני אדבר גם על הפיצויים.

שגית אפיק: לגבי התיאום – למעשה זה הסעיף היחיד שקיים בחקיקה.

שגית אפיק: לצדו יש גופים שונים: המשרד לביטחון פנים, גופי ההצלה, מכבי האש, רח"ל.

שגית אפיק: בשנת 2008 הוקמה על ידי שר הביטחון דאז ועדה שנקראה "ועדת מזרחי", והיא המליצה לעשות הבחנה בין רח"ל לבין פיקוד העורף.

שגית אפיק: היא המליצה לעשות תיאום של סמכויות ביניהם, כך שבמקרים של אירועים אזרחיים בעורף האזרחי יהיה גוף ביצוע אופרטיבי שירכז גם את הכנת הרשויות המקומיות, גם את גופי החירום, שתהיה עבודה תחת חמ"ל אחד.

שגית אפיק: כדאי אולי לשמוע לאן זה התפתח.

קריאה: קראנו שמבקר המדינה הולך לחקור את זה.

שגית אפיק: לגבי פיצויים – היום החוק היחיד שמתייחס לפיצויים בשל אסון טבע הוא חוק פיצוי נפגעי אסון טבע (פיצוי בשל נזקים לתשתיות בחקלאות).

שגית אפיק: אך ורק בעד תשתיות בחקלאות ניתן לפצות, וגם זה לאחר שהממשלה הכריזה שישנו אסון טבע.

שגית אפיק: במסגרת הכרזתה היא גם קובעת את ההערכה לפיצויים בעד התשתיות בחקלאות.

שגית אפיק: ביחס לכל יתר הפגיעות, אין היום חקיקה שמסדירה את הנושא.

שגית אפיק: חוק מס רכוש וקרן פיצויים לא מתייחס לאסון טבע ולכן בעצם אין חקיקה שמסדירה את העניין הזה.

שגית אפיק: בעבר הייתה הצעת חוק, שוועדת הכספים ניסתה לקדם, בדומה לחוק קרן מס רכוש.

שגית אפיק: הוועדה ניסתה לקדם בשנת 2016, במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2016, הצעת חוק שלפיה יהיו גם פיצויים שיבואו דרך קרן שיושקע בה כסף ממס רכוש ומרמ"י.

אורית פרקש הכהן: איזו ועדה זו?

שגית אפיק: ועדת הכספים הזו.

שגית אפיק: היא ניסתה לקדם חקיקה.

שגית אפיק: החקיקה לא קודמה בסופו של דבר.

משה גפני: יש שתי הצעות חוק שניסיתי להעביר, זו אחת מהן, ולא הצלחתי.

משה גפני: משרד האוצר התנגד, עמד על רגליו האחוריות, אמר שזה הרבה כסף.

משה גפני: אבל עכשיו אנחנו מדינה לא מתוקנת בגלל זה.

שגית אפיק: לגבי הרשויות המקומיות – האחריות ביחס לתשתיות בתחומיה של רשות מקומית מסוימת היא של אותה רשות מקומית.

שגית אפיק: העירייה היא שאחראית על התשתיות, על הניקוז ועל כל מה שקשור באותה רשות.

שגית אפיק: ממה שאני מבינה, באירוע הזה הבעיה לא הייתה, ככל הנראה, התשתיות, אלא הייתה בעיה אחרת.

שגית אפיק: זה המצב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לראש עיריית נהרייה, יש כמה חברים שביקשו לקיים דיון בנושא הזה, עוד לפני שקיבלתי את האישור, אז אתן להם לדבר קודם: אחמד טיבי ואחריו קרן ברק ומלכיאלי.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: א', אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, שנענית לבקשת חברי הכנסת לקיים את הדיון החשוב הזה על נזקי השיטפונות והאובדן האנושי הכואב שהיה בשיטפונות האלה.

אחמד טיבי: מדובר בדברים חסרי תקדים שהתרחשו בשיטפונות האלה.

אחמד טיבי: רשומים לי שמות של שבעה קורבנות – אני מקווה שאמנה את כולם: סתיו הררי ודין שושני באסון המעלית בתל אביב, עומרי אבו ג'אנב בירכא, עלי אגברייה בערערה, מוטי בן שבת בנהרייה, מג'ד ענאן סוואעד בוואדי סלאמה, ערן הרנשטט בן 72 בבנימינה.

אחמד טיבי: אני משתתף בצער המשפחות.

אחמד טיבי: אני חושב שכל הוועדה משתתפת בצער המשפחות על הקורבנות הללו.

אחמד טיבי: זה היה כואב.

אחמד טיבי: נזק נגרם ביישובים רבים, אבל הנזק הגדול ביותר היה בנהרייה, וטוב שראש העירייה נמצא כאן.

אחמד טיבי: התמונות שראינו לא מתאימות ל-2020, הן יכולות להתאים לשנות השישים והשבעים, לתשתיות שהיו אז ולא לתשתיות מודרניות של 2020.

אחמד טיבי: לכן אנחנו חייבים לדון בנושא הניקוז ביישובים האלה, הצלה, משרדי ממשלה וכל מי שנוגע בדבר הזה.

אחמד טיבי: אני חייב לציין שהרגשת הביחד שהייתה בנהרייה היא משובבת לב, והעזרה ההדדית שהייתה שם היא דבר חיובי ביותר, אבל לדעתי יש מקרי מוות שהיה אפשר למנוע.

אחמד טיבי: כואב לומר את זה.

אחמד טיבי: זה מחייב גם דיון וגם הסקת מסקנות.

אחמד טיבי: לצד הדיון על מקרי המוות והאובדן האנושי הכואב, יש נזקים והפסדים לפרטים, למשפחות, פגיעה ברכוש.

אחמד טיבי: זה מחייב דיון על פיצויים לאנשים שניזוקו.

אחמד טיבי: יש אנשים שאיבדו את כל מה שיש להם – את הבתים, את הרכבים ומה לא.

משה גפני: את העסקים.

אחמד טיבי: את העסקים, בהחלט.

אחמד טיבי: זה מחייב אותנו כוועדת הכספים לתת מענה לאנשים האלה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני, פניתי כדי לקיים את הדיון הזה.

אחמד טיבי: אני שב ומשתתף בצער המשפחות הללו.

אחמד טיבי: תודה אדוני.

קרן ברק: צוהריים טובים.

קרן ברק: פניתי בכמה וכמה דרכים כבר במוצאי שבת של האסון הנורא שקרה בתל אביב.

קרן ברק: באותו יום כבר פניתי בבקשה לקיום דיון, גם אליך וגם ליושב-ראש ועדת ההסכמות.

קרן ברק: לאחר מכן פניתי בוועדת הכספים כהצעה לסדר בבקשה שתקיים את הדיון.

קרן ברק: פניתי גם במכתב למבקר המדינה וגם שוב פניתי, זו הפעם הרביעית, בבקשה לקיום הדיון הזה בעוד פנייה אליך.

קרן ברק: אני מאוד מאוד שמחה שנענית לפנייה הזאת, מן הטעמים שזה גם מה שאמרתי, ואני חוזרת על זה.

קרן ברק: אנחנו נמצאים בחורף ובכל פעם יש כל מיני טענות שנאמרות: יש יומיים בשנה חורף, הגשמים – בשביל זה לא נתחיל עכשיו להשקיע מאות מיליוני שקלים.

קרן ברק: יש טענות שאומרות שיותר זול למדינה לפצות את האנשים מאשר למנוע את זה ולהשקיע בתשתיות.

קרן ברק: אי אפשר שהאמירות הללו יחזרו בכל שנה.

קרן ברק: כבר לא מדובר ביומיים של גשם בשנה, מדובר בהרבה יותר מזה.

קרן ברק: אנחנו רואים את השינויים באקלים, לא רק בארץ אלא גם בעולם.

קרן ברק: החשש שלי היה שהבחירות יתקיימו ב-2 במרס ובעצם יתחיל האביב ואנחנו נעבור את החורף הזה ואז בחורף הבא שוב ניקלע בדיוק לאותם דברים אם לא נטפל בהם עכשיו.

קרן ברק: אם עכשיו לא נקיים דיון ענייני – אני חוזרת: אני לא מחפשת עכשיו אשמים, אני לא רוצה לתלות אף אחד.

קרן ברק: אני מחפשת למצוא את הליקויים באמת בלי שאנשים פה יתחילו להגן על עצמם, אלא להיפך, שאנשים פה ישתפו פעולה ויגידו בדיוק מה צריך, איפה צריך כדי שלחורף הבא נגיע עם מינימום בעיות כאלה.

קרן ברק: לא אחזור על שמות שבעת ההרוגים כי אחמד טיבי הזכיר אותם שוב, אבל יש לנו שבעה הרוגים, זה אבדות בנפש, אבל יש לנו אבדות מטורפות ברכוש.

קרן ברק: בבאר טוביה היו כ-150 בתים ששקעו.

קרן ברק: אני לא גרה בדרום העיר תל אביב, אני גרה במרכז תל אביב.

קרן ברק: באותה שבת לא יכולתי לצאת מן הבית, הלכתי בתוך נחל גועש שהגיע לי כמעט עד הברכיים.

קרן ברק: כדי להגיע לאוטו שלי שהיה ברחוב, לא בחניון תת-קרקעי, הקפתי את כל הבניין כדי לראות האם יש מקום שבו אין נחל, אבל היה נחל בכל מקום.

קרן ברק: אתמול הלכתי לחמ"ל השיטפונות בעיריית תל אביב, כי גם אתמול הייתה התרעה לפני סופה, ובעיריית תל אביב יש חמ"ל שיטפונות שממש צובע בצבעים איפה נראה מה ואז מגיעים לשם.

קרן ברק: אבל באותו יום הייתה קריסה של הטלפונים, לא התארגנו לפני כן, היו מאות, אם לא אלפי שיחות ואי אפשר היה כנראה להציל שום דבר.

קרן ברק: עוד פעם, אני מקווה שנציגי כל העיריות וכל גופי החירום הגיעו.

קרן ברק: אני לא באה לחפש אשמים.

קרן ברק: אני באה כדי שאנחנו כאן נשב, הוועדה היחידה שמתכנסת והוועדה היחידה שיכולה להגיד מה ניתן לעשות.

קרן ברק: אנחנו מבקשים צ'ק ליסט, ממש רשימה כדי שלחורף הבא נגיע, גם אם לא במאה אחוז הצלחה אז לפחות נצמצם את הנזק.

קרן ברק: דבר נוסף, אני רוצה להגיד גם שיש נזקים בחקלאות, ובעניין זה יש חקיקה.

קרן ברק: לגבי עסקים קטנים אין חקיקה.

קרן ברק: אנחנו צריכים לתקן את החקיקה.

קרן ברק: אנחנו מדברים על פיצוי של אזרחים.

קרן ברק: אתם הגשתם הצעת חוק, אדוני היושב-ראש גפני, וגם בכנסת הקודמת הוגשה הצעת חוק של מרב מיכאלי, שנועדה לקבוע מה זה אסון טבע.

קרן ברק: אולי כדאי לחדש את החקיקה הזאת.

קרן ברק: יש עוד חקיקה, על איחוד הקווים של גופי החירום, שגם זה יכול למנוע אסון.

קרן ברק: כל מיני דברים, שאם אין חקיקה ואנחנו לא יכולים על ידי חוק, אנחנו צריכים כאן לשבת ולתת מענה לכל גוף וגוף.

משה גפני: קרן ברק, אני רוצה להעיר לך.

משה גפני: הצעת החוק הזאת שניסינו להעביר ושעליה אנחנו מדברים עכשיו, חבר הכנסת לשעבר טרכטנברג חתום על הצעת החוק לפניי - - -

מיקי לוי: ביחד איתי.

משה גפני: לא משנה, הצטרפה אליו כל האופוזיציה.

משה גפני: הוא אמר: אם תעביר את הצעת החוק הזאת אנחנו מוותרים על כל ההסתייגויות.

משה גפני: ניסיתי גם, אבל משרד האוצר לא הסכים בשום פנים ואופן, הוא אמר שזה הרבה מאוד כסף, אבל הצעת החוק הזאת נמצאת.

משה גפני: זה היה ב-2016.

משה גפני: טרכטנברג אמר:

משה גפני: אם תעביר את זה אנחנו נוותר על כל ההסתייגויות.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, מכיוון שאין חוקים אז נצטרך עכשיו לפעול על ידי העברות תקציביות מסוימות, אחרי שנאתר היכן הבעיות, כדי שהחורף הבא לא יהיה כזה, שלא יהיו אבדות בנפש וכדי שיהיו כמה שפחות אבדות ברכוש.

משה גפני: אנחנו עוד בחורף הזה.

משה גפני: תודה רבה.

רועי כהן: יש פה בעלי עסקים שהגיעו מנהרייה במיוחד.

רועי כהן: אפשר להכניס אותם?

משה גפני: אם יש מקום – כן.

משה גפני: אנחנו קצת בבעיה.

משה גפני: אני רוצה שהם ייכנסו.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש על קיום הדיון.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להצטרף לחבר הכנסת טיבי, אל מה שהזכיר בתחילת דבריו על ההנהגה המקומית, הרשות המקומית שתפקדה באירוע הזה הרבה יותר טוב מאשר הכרנו באירועים קודמים, רונן מרלי ראש עיריית נהרייה וגם תומר גלאם ראש עיריית אשקלון, שהקימו חמ"לים.

מיכאל מלכיאלי: התושבים שדיברו איתי הרגישו שהרשות המקומית עושה באמת הכול, מעבר ליכולות שלה, על מנת לתת מענה בצורה הטובה ביותר.

מיכאל מלכיאלי: אני פחות רוצה לדבר על הכסף.

מיכאל מלכיאלי: רעיון שהיה לי, שאני חושב שכן כדאי לדבר עליו: לא נראה לי שיש כאן אדם בחדר שלא התפעל ממעשה הגבורה של בן שבת ז"ל, אדם שקפץ אל מותו בשביל להציל אחרים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שצריך לחשוב אם זה בחקיקה או לא בחקיקה – האנשים האלה צריך לזכור אותם, לא רק באותו אירוע.

מיכאל מלכיאלי: אם זה להכיר בהם, יש מקומות שמקבלים צל"ש על זה, אבל צריך להכיר בהם.

מיכאל מלכיאלי: הילדים היתומים שלהם צריכים לקבל קצבאות מעבר ליתום רגיל.

מיכאל מלכיאלי: יש ערבות הדדית של כולנו כלפי האנשים האלה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו כחברה צריכים להכיר להם הכרת הטוב מעבר ל"אשר כל אדם".

מיכאל מלכיאלי: האנשים האלה יכלו להישאר בבית ולהגיד: אוי, אוי, אוי, נתקשר למשטרה או לעירייה, ולהציל את עצמם, אבל הם עשו מעשה נועז, כמו נחשון בן עמינדב.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו מחויבים להכיר להם טובה.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו הרב להם כבר אי אפשר לעזור אבל פחות למשפחות שלהם, בעזרה, בכל סיוע אפשרי.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רונן מרלי, ראש עיריית נהרייה, אתמול התראיינתי ברדיו, בין יתר הדברים, ושאל אותי המראיין: האסון בנהרייה הוא כוח עליון, מה אפשר לעשות?

משה גפני: הרי זה לא שהעירייה לא עשתה את מה שהיא צריכה לעשות.

משה גפני: יש מציאות שבה העיר נשטפה על ידי מים שבאו לעיר הזאת.

משה גפני: ואני אמרתי: מה זה כוח עליון?

משה גפני: הקדוש ברוך הוא ברא את האדם על מנת שהוא יפעיל את השכל ויעשה את מה שצריך לעשות.

משה גפני: נהרייה הייתה מזמן – לא היום – צריכה לפעול בעניין הזה, שכאשר מגיע שיטפון מגב ההר תוכל להתמודד עם זה.

משה גפני: האם אמרתי נכון או לא אמרתי נכון?

משה גפני: אם אי אפשר להתמודד אז אי אפשר להתמודד.

משה גפני: אני יודע שאפשר להתמודד.

משה גפני: חשוב לי שתאמר מה צריך לעשות על מנת שזה לא יחזור על עצמו.

משה גפני: אבל קודם כול רשות הדיבור נתונה לך.

רונן מרלי: תודה.

רונן מרלי: ראשית, נהרייה רואה שיטפון, לא הצפה ולא נחל הגעתון שעלה על גדותיו, צריך להבין את זה, והמים אכן הגיעו מגב ההר, לא מגשם שירד בנהרייה.

רונן מרלי: לצערנו איבדנו את מוטי בן שבת – אני מתחבר לכל מילה של חבר הכנסת מלכיאלי – גיבור לאומי בכל קנה מידה, שהציל לא מעט אנשים לפני שנסחף אל מותו.

רונן מרלי: הנזק לנהרייה הוא משמעותי.

רונן מרלי: העירייה לא תוכל לשאת לבדה בנטל.

רונן מרלי: המים מגיעים מגב ההר.

רונן מרלי: אנחנו לא נוכל לעצור את המים אם יקרה אירוע דומה בעוד שבוע או בעוד שבועיים.

רונן מרלי: את המים צריך לאגור או לאגום בגב ההר.

רונן מרלי: יש תוכנית ממשלתית כזו.

רונן מרלי: צריך להוציא אותה אל הפועל.

משה גפני: כמה היא עולה?

רונן מרלי: תלוי את מי אתה שואל.

משה גפני: אותך.

משה גפני: כמה בערך?

רונן מרלי: לא יותר מ-120 מיליון שקלים על פי רשות המים והניקוז.

רונן מרלי: אני מבין שראש הממשלה הנחה בהחלטת הממשלה לצאת לדרך עם תכנון, הוא גם דיבר איתי על זה.

רונן מרלי: מכאן קודם כול הערכה רבה שלי ושל תושבי נהרייה על החלטת הממשלה לסיוע בידִי לעיר.

רונן מרלי: דבר אחד הוא פתרון מדיני שצריך לפתור אותו ואני מקווה מאוד שהממשלה התקבל את ההחלטה לבצע אותו כמה שיותר מהר על מנת שנהרייה לא תיפגע בעתיד משיטפון שמגיע מגב ההר.

רונן מרלי: דבר שני הוא התשתית בעיר.

רונן מרלי: התשתית בעיר נפגעה בצורה קשה.

רונן מרלי: לא אראה את כל המצגת אבל יש לנו פגיעה קשה מאוד בתשתית: בכבישים, בפארקים, בולענים שנוצרו, טיילת שקרסה לנו.

רונן מרלי: בעיה נוספת, יש פגיעה קשה בבעלי עסקים.

רונן מרלי: בנהרייה יש 3,500 עסקים קטנים ובינוניים.

רונן מרלי: היום 200 מהם מושבתים באופן כללי.

רונן מרלי: צריך להבין, יש לנו קניון חדש יחסית, קניון ארנה שנמצא ממש על כניסת נחל הגעתון לעיר ממזרח.

רונן מרלי: הקניון הזה סגור והוא יהיה סגור לפחות עוד שישה שבועות.

רונן מרלי: 12,500 מטר מרובע של חניון תת-קרקעי הוצף.

רונן מרלי: את המים הצלחנו להוציא אבל היום יש שם בוץ, בוצה אחת גדולה.

רונן מרלי: מערכת החשמל והכיבוי קרסה.

רונן מרלי: העסקים יקרסו, העסקים לא יצליחו להחזיק מעמד אם לא יימצא פתרון.

רונן מרלי: לא מדובר בהרבה, מדובר בלא יותר מ-200 עסקים שלא מסוגלים לעבוד עכשיו.

רונן מרלי: אנשים חיים על המשכורת מן העסק ואם אנחנו לא נמצא פתרונות של הממשלה לבעלי העסקים בכל מיני שיטות – יש מתווה ירושלים שבוצע בתקופת הסכינאות, היו שלושה חודשים קשים לעיר ירושלים ואז יצרו מתווה של בדיקת הכנסות שנים אחורה ואם יש ירידה של יותר מ-25% בהכנסות אז משפים את בעל העסק.

רונן מרלי: תזכור שהעסקים האלה משלמים מסים, משלמים ארנונה, משלמים שכירות.

משה גפני: פטרת אותם מארנונה החודש?

רונן מרלי: החודש אפטור אותם מארנונה אבל הפתרון לא יכול לבוא מן העיר נהרייה.

רונן מרלי: פה מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה.

אוסאמה סעדי: ה-30 מיליון שקל שהממשלה הקציבה זה דבר אחר?

אוסאמה סעדי: זה רק לתשתיות ולא לעסקים?

רונן מרלי: הממשלה הקציבה 30 מיליון שקל, אבל 5 מיליון שקל משרד הפנים הקציב לטיפול הראשוני.

רונן מרלי: אנחנו עובדים כבר כמה ימים ברצף.

רונן מרלי: כל שאר הכסף זה מהסכמי גג, הקדימו לנו כספים שלנו, ישן מול חדש.

רונן מרלי: בעלי העסקים לא זוכים בסיוע המיידי למענה מממשלת ישראל.

רונן מרלי: יש 200 בעלי עסקים, שמעסיקים אנשים בעצמם.

רונן מרלי: נהרייה היא עיר ללא מרחבי תעשייה.

רונן מרלי: הפגיעה קשה, לא רק ב-200 בעלי עסקים אלא גם במשפחות של האנשים שמועסקים על ידם.

רונן מרלי: אני יכול ממש לרדת לפרטים אבל יש יכולת לפתור את הבעיה.

רונן מרלי: לא מדובר בכסף גדול.

רונן מרלי: יש כמה מתווים שאפשר לייצר.

רונן מרלי: ראוי שממשלת ישראל תיתן את הדעת לעניין הזה.

רונן מרלי: אני מבין שהמורכבות היא עכשיו במעמד של הממשלה כממשלת מעבר.

משה גפני: אני רוצה להכניס אותך לעניין הזה.

משה גפני: אתה בעל הבית.

משה גפני: אתה תצטרך לבוא אלינו.

משה גפני: הממשלה מקבלת החלטה ויש רצון טוב, זה בסדר גמור.

משה גפני: על פי הניסיון שלנו, אם אנחנו יודעים על אילו סדרי גודל מדובר, נכון שאנחנו נמצאים היום במצב פוליטי וציבורי לא טוב מבחינת העניין הזה, אבל אנחנו יכולים ללחוץ על הממשלה ברגע שמדובר על בעלי עסקים או דברים כאלה שעדיין אין להם פתרון.

משה גפני: עשינו את זה לאחרונה עם מבוא מודיעין על פי החוק.

משה גפני: נשרף שם הכול, לאנשים אין בתים, אבל דיברנו על זה, קיימנו על זה כמה דיונים ובסופו של דבר הממשלה העבירה להם 80 מיליון שקל.

משה גפני: אתה נראה איש מוכשר.

משה גפני: אני חושב שאם אתה תדבר עם משרדי הממשלה, תגיד על אילו סדרי גודל מדובר, רק בנהרייה, בגלל שתהיה השלכה גם על תל אביב ועל אשקלון.

משה גפני: ראש עיריית אשקלון נמצא כאן?

רונן מרלי: אצלנו באופן יחסי זה פשוט.

רונן מרלי: בשדרות הגעתון יש 5% בעלי עסקים שלא חזרו לעבודה, אלה מספרים קטנים.

רונן מרלי: יש לנו קניון שלם שמושבת לפחות לחודשיים.

רונן מרלי: מדובר בהערכה ראשונית שלנו, על בסיס שמאים, על לא יותר מ-11 מיליון שקלים, בהנחה ובעוד חודשיים הקניון יחזור לפעול.

רונן מרלי: זה כל הסיפור.

שלמה קרעי: זה כולל גם את התשתיות?

רונן מרלי: זה רק לעסקים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ראש עיריית אשקלון, תומר גלאם, בבקשה.

תומר גלאם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברים, בעלי התפקידים: כב"א, מד"א ומשטרת ישראל, ראש עיריית נהרייה, אנחנו מדברים כרגע על אירועים שקורים תוך כדי תנועה.

תומר גלאם: האירועים האלה, כפי שאמר ראש עיריית נהרייה, כפי שכולנו חווים בעיר אשקלון, חוזרים על עצמם.

תומר גלאם: אף פעם לא ידענו לקבל תכולה של כמות גשמים של 110 מילימטר בשעה ואף מערכת ניקוז לא יכולה לעמוד באותם תנאים.

תומר גלאם: לכן יש פה חשיבה קודם כול איך אנחנו מונעים את האסון הבא, איך אנחנו מביאים את זה לידי ביטוי.

תומר גלאם: כפי שקרה לצערנו באסון הכרמל, הממשלה כינסה את כל הגורמים, קיבלו החלטה מי ממונה על זה.

תומר גלאם: אם עכשיו משטרת ישראל ממונה על התחום הזה ואין לה את הכלים, ואני כראש עירייה צריך להקים חמ"ל ולגייס משאבות ולגייס טרקטורים ולגייס את כל העולם בשביל לתת מענה ראשוני, אני הופך להיות בבעיה כי רשויות בסדר גודל כמו שלנו לא יודעות להקצות משאבים באופן מיידי לאותם אירועים.

תומר גלאם: לכן הממשלה חייבת לקיים דיון ולחוקק חוק, או להכפיף את בעלי התפקידים המקצועיים שיושבים פה, איך אנחנו מביאים את זה לידי ביטוי.

תומר גלאם: אני הקמתי חמ"ל בעיר אשקלון בגלל שאנחנו למודי ניסיון בנושא מערך הביטחון בעיר אשקלון.

תומר גלאם: היום העיר אשקלון היא העיר הכי מאותגרת מבחינה ביטחונית ואנחנו בכל פעם חווים את החוויה הזאת, אם בשל מזג האוויר ואם בשל הנושא הביטחוני.

תומר גלאם: בכל שלושה חודשים אנו חווים את אותן חוויות של תקיפות אל עבר העיר אשקלון.

תומר גלאם: לכן צריכה להיות פה חשיבה, מי באמת מתכלל את הכול.

תומר גלאם: אחרי מקרה חירום, אדוני היושב-ראש, כפי שאתה יודע, וגם אני למדתי ממך, צריך לדעת שיש כללים.

תומר גלאם: אם לא יהיו כללים – זה כמו שאני ישבתי פה מול אדוני היושב-ראש ודיברנו על החירום ושלחת אותי לעשות שיעורי בית, ועשיתי שיעורי בית, ישבנו עם משרד ראש הממשלה ועם כל משרדי הממשלה והצגנו את הפערים.

תומר גלאם: אבל במקרה הזה, אדוני היושב-ראש וכל חברי הכנסת שיושבים פה, במידה והמדינה לא תחליט איזה גורם באמת מתכלל את זה, אם כב"א מתכלל את זה – נכון שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם כב"א ועם מד"א ועם משטרת ישראל, אבל צריך מישהו שיפקד ושיתכלל את האירוע.

תומר גלאם: בנהרייה הקדוש ברוך הוא הפסיק את הגשם, ובאשקלון הפסיק הגשם אחרי שעה וחצי של 110 מילימטר ואז ברוך השם לא היו לנו נפגעים בנפש.

תומר גלאם: גם פה יכולים להיות לנו נפגעים בנפש.

תומר גלאם: לכן צריכה להיות חשיבה כוללת על הכול, איך משפים ואיך מגבים גם את בעלי העסקים.

תומר גלאם: הרי אנחנו מתכנסים פה בכל פעם בוועדת הכספים.

תומר גלאם: איך אנחנו מגבים את בעלי העסקים במקרה של אסון טבע או במקרה ביטחוני?

תומר גלאם: צריך להיות חוק, שיקבע מסגרת של המדינה, מה האוצר יכול להקצות לאותם אירועים, ואז ברגע שקורה אירוע ביטחוני או אירוע שלא נמצא בחזקתנו ואנחנו לא יכולים למנוע אותו, נדע איך אנחנו פותרים את זה בתקציבים.

תומר גלאם: הבעיה העיקרית, אדוני היושב-ראש, היא שאנחנו, ראשי הרשויות המקומיות, נמצאים בסטטוס כזה שאנחנו מקיימים עוד ישיבה וכן ממשלה ולא ממשלה וכן חוק ולא חוק, ואנחנו צריכים להתמודד.

תומר גלאם: אני הולך לאבד את הסטטוס של רשות איתנה בגלל שעד היום לא קיבלתי את הכספים של החירום שמגיעים לי מן הביטחון, ומהצפון צריכים לקבל מיליון שקל ועוד 2 מיליון שקל כדי להסדיר את כל מה שקורה מסביב.

תומר גלאם: זה קורה בכל הרשויות המקומיות לצערנו.

תומר גלאם: אנחנו לצערי חווים יותר את החוויה אבל מבחינתנו אנחנו חייבים את הכוח של אדוני היושב-ראש ושל חברי הכנסת, כולם כולל כולם, אין קואליציה ואין אופוזיציה.

תומר גלאם: כולם כולל כולם צריכים להירתם ולקבל החלטה כדי למנוע את הישיבות החוזרות ונשנות האלה, איך מתמודדים.

תומר גלאם: אני מודיע לך, אדוני ראש עיריית נהרייה, שלבי איתך.

תומר גלאם: אני נפגשתי איתו.

תומר גלאם: אתה יודע, כל הזמן בתקשורת תוקפים את ראשי הרשויות המקומיות.

תומר גלאם: ראשי הרשויות עושים הכול כדי לתת כלים לתושבים שלהם, לשם כך נבחרנו, אבל אם לא נקבל את הכלים מממשלת ישראל כדי להתמודד אז לא נצליח.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד פורר, בבקשה.

משה גפני: חברי הכנסת, אם אפשר לתמצת.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: ממש בקצרה.

עודד פורר: ראשית, בהמשך לדברים של ראשי הרשויות המקומיות, כפי שהם אמרו, הם בחזית ואנחנו צריכים לתת להם את הסיוע.

עודד פורר: אי אפשר לבקש, לא מעיריית נהרייה ולא מעיריית אשקלון להתמודד לבד עם איתני הטבע.

עודד פורר: מדינת ישראל צריכה לתת פה יד וסיוע.

עודד פורר: אני רוצה להגיד מילה אחת בהקשר אחר, שגם אתה קידמת וגם אני תמכתי בו בעבר.

עודד פורר: קרה אסון בתל אביב שהוא דוגמה איך אפשר היה למנוע בדבר פשוט, והוא איחוד מוקדי ההצלה.

עודד פורר: אין סיבה, בוודאי במדינה כמו מדינת ישראל, שבה מוקדי ההצלה כל כך חשובים וכל כך קריטיים, שלא יהיה מוקד הצלה אחד ומשם זה ינותב בדיוק אל מי שיודע לתת את השירות הכי טוב באותה נקודה ולאותו אירוע.

עודד פורר: כשקורה אירוע, מי שחס וחלילה נמצא באירוע לא צריך להתחיל לחשוב לאיזה מספר הוא מתקשר.

עודד פורר: אני חושב שכאשר תהיה כנסת שיכולה לחוקק, בכנסת הבאה אין שום סיבה שהחוק הזה לא יעבור ברוב גדול.

עודד פורר: זה פשוט להציל חיי אדם.

עודד פורר: דבר שלישי, ראשי הרשויות יידעו לבוא לכאן, יש להם את הלובי מול המפלגות והם יודעים לדרוש את התקציבים לרשויות, אבל בסוף, בסוף, בסוף, בקצה יש קבוצה של בעלי עסקים שנפגעה באירוע הזה בצורה קשה ביותר.

עודד פורר: נשמע פה סיפורים – אני לא יודע איך אפשר להסתכל לאנשים האלה בעיניים – של אנשים שעולמם חרב עליהם, הם צריכים לפרנס את המשפחה ואין להם למי לפנות.

עודד פורר: אין במדינת ישראל רשת ביטחון סוציאלית לבעלי עסקים, ואי אפשר להגיד לרשות המקומית שהיא תטפל בזה, פשוט אי אפשר.

עודד פורר: אי אפשר ליהנות מן המסים שהעסקים האלה משלמים לאורך כל השנים, אך ביום שהם צריכים את מדינת ישראל היא לא תהיה שם בשבילם.

עודד פורר: צריכה לצאת מפה קריאה לממשלה, שהממשלה תקצה תקציב ייעודי בתקנת תמיכות.

עודד פורר: קל לעשות את זה, גם באשקלון וגם בנהרייה, באמצעות המשרד לפיתוח הנגב והגליל, בתקנת תמיכות, שיבקשו בעלי עסקים שנפגעו לקבל לפחות את העזרה הראשונה תוך ימים ספורים.

עודד פורר: 139 בעלי עסקים בקניון בנהרייה לא עובדים כבר יותר משבועיים, לא עובדים, ואני עוד לא מדבר על הנזקים שנגרמו להם.

עודד פורר: דבר נוסף, הסתובבתי בנהרייה וראיתי עסק.

עודד פורר: הוא עשה שיפוץ, סיים את השיפוץ ואז היה השיטפון מן הגעתון.

עודד פורר: אתה רואה עסק חדש לגמרי שפשוט נחרב.

עודד פורר: 40 עובדים יושבים בבית.

עודד פורר: הוא לא יצליח לשמור על העובדים שלו, הוא לא יצליח להשתקם.

עודד פורר: אנחנו נהיה חייבים לתת פה סיוע, וכמה שיותר מהר.

מיקי לוי: למען היושרה, כל נושא הצעת החוק שייך לפרופ' טרכטנברג.

מיקי לוי: אחרי שגם הוועדה הזו כשלה הגשתי את הצעת החוק הזו מחדש.

מיקי לוי: לצערי יושבת-ראש ועדת השרים לחקיקה הכשילה את הצעת החוק.

מיקי לוי: הצעת החוק פשוטה מאוד, בהמשך למה שאמרה היועצת המשפטית, הצעת החוק מונחת לפניך, אותה הצעת חוק שהגשתי, תוספת קטנה לסעיף 35.

מיקי לוי: בחוק מס רכוש וקרן פיצויים בגין נזקי מלחמה או נזקי בצורת היה צריך להוסיף סעיף אחד קטן: אחרי "נזק עקיף וישיר" יופיע "נזק פגעי טבע" ואז "נזק בצורת וכל נזק שיקבע שר האוצר כנזק פגעי טבע".

מיקי לוי: בסעיף 38(א) ו-(ב) לחוק העיקרי, אחרי "פיצויים בעד נזקי מלחמה" יבוא "או בעד נזקי טבע".

מיקי לוי: אז כל הדיון הזה היה מתייתר.

מיקי לוי: היו שולחים את השמאים של רשות המסים ובזה היינו גומרים עניין.

מיקי לוי: היו נשארים ויכוחים על התיקים, כפי שיש אחרי פגיעה של טיל כזה או אחר.

מיקי לוי: חבל שמדינה אחרי 72 שנה אינה יודעת להסתדר עם העניין הזה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, לא חשוב שאני הגשתי את זה אחר כך עוד פעם, אחרי הוועדה.

מיקי לוי: על הוועדה הזו חלה החובה, ולא חשוב מה יהיה בכנסת הבאה, להגיש תיקון לחוק נזקי מלחמה, שיכלול גם נזקי אסון טבע.

מיקי לוי: הנה אנחנו חשופים אליו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עמר בר לב.

משה גפני: בין היתר ארצה את זה בסיכום.

מיקי לוי: הנה, הצעת החוק מוכנה, אני יכול לתת לך אותה.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: ראשית, אני מצטרף להערכה שהובעה כאן לראשי הרשויות המקומיות.

עמר בר-לב: באמת כל הכבוד על הפעולה.

עמר בר-לב: אני מצטרף גם אל מה שאמר חבר הכנסת מלכיאלי, בעניין העזרה ההדדית בחברה הישראלית, שבהחלט אנחנו צריכים למצוא דרך להביע אותה.

עמר בר-לב: לגבי עצם העניין, ברגע שקורה אסון טבע, זה מחולק לשני חלקים: רגע האסון ואיך מתמודדים איתו, ואחרי.

עמר בר-לב: עכשיו אנחנו מדברים על שני החלקים.

עמר בר-לב: נראה לי שמה שאנחנו מגדירים כאסון טבע, שזה דבר שקורה אחת לעשרות שנים, לאור השינויים באקלים בעולם סביר להניח שזה כבר לא סיפור של אחת לכמה עשרות שנים.

עמר בר-לב: לגבי נהרייה, אני מבין שהתקציב שהממשלה העבירה הוא לתשתיות ולא לעסקים.

עמר בר-לב: הופתעתי לטובה מן הסכום שאמר ראש עיריית נהרייה, שמדובר בסך הכול ב-11 מיליון שקל או משהו כזה לעסקים.

עמר בר-לב: ואם נוסיף את אשקלון ומקומות אחרים – מדובר כאן בסכומים קטנים.

משה גפני: מה זה 11 מיליון שקל?

משה גפני: ניסית להוציא שקל מן האוצר למשהו?

עמר בר-לב: תיכף נגיע לזה.

עמר בר-לב: אבל בואו נהיה אמיתיים: מדובר בסכומים קטנים במובנים של מדינת ישראל.

עמר בר-לב: חבר הכנסת מיקי לוי דיבר לפניי על הצעת החוק של טרכטנברג, ואחריו הוא ניסה לחוקק, וכאילו אם היה חוק אז הכול היה בסדר.

עמר בר-לב: אני עכשיו מתחבר אל מה שאמרת, אפרופו להוציא כסף ממשרד האוצר.

עמר בר-לב: בסקירה שנתנה היועצת המשפטית של הוועדה, היא אמרה שיש חוק בנושא פגעי אסון טבע בתחומי החקלאות.

עמר בר-לב: אתמול הייתי בסיור ביחד עם חבר כנסת עמיר פרץ במועצה האזורית חוף הכרמל וראינו את פגעי הטבע של החקלאות, ויש חוק.

עמר בר-לב: אני לא יודע, אדוני היושב-ראש, מי צריך להכריז על אסון טבע בתחום החקלאות, האם זה משרד האוצר או מישהו, אבל ברגע שלא מכריזים אז החטא הוא כפול.

עמר בר-לב: הם אפילו לא יכולים לפנות לחברות הביטוח כי חברות הביטוח אומרות: לא הוכרז אסון טבע.

עמר בר-לב: לכן אם אנחנו מדברים כאן על החוקים, בתחום החקלאות יש בהחלט חוק כזה.

עמר בר-לב: אני חושב שאם הממשלה לא מוצאת דרך להפעיל אותו אז אנחנו, בראשותך, בראשות הוועדה צריכים לראות איך אנחנו קוראים להכרזה מיידית של אסון טבע בתחום החקלאות, וכל המשתמע ממנו.

עודד פורר: אדוני, כדאי להזמין לכאן את מנהלי חברות הביטוח לגבי הביטוחים שיש לעסקים.

עודד פורר: גוררים איתם רגליים.

עודד פורר: הם הכיס הראשון שיכול לשלם.

אוסאמה סעדי: יש חריגים.

עמר בר-לב: צריך להכריז על אסון טבע.

אוסאמה סעדי: לא מכריזים על אסון טבע.

אוסאמה סעדי: אפילו על רכב שנפגע לא מקבלים פיצוי.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר סיירתי בעיר נהרייה, נפגשתי עם ראש העירייה רונן מרלי ועם המשנה לראש העירייה חיים רואש.

ינון אזולאי: אחר כך ערכתי סיור עם חיים רואש גם אצל משפחת בן שבת.

ינון אזולאי: אנחנו חושבים לפעמים שמוטי בן שבת אולי הלך באיזה נחל.

ינון אזולאי: הוא הלך פשוט בתוך השכונה.

ינון אזולאי: מי שמכיר – זה מתחת לבית שלו.

ינון אזולאי: הייתי שם.

ינון אזולאי: מהבית שלו הוריו ראו איך הוא נסחף, ראו את הכול ולא יכלו לעזור.

ינון אזולאי: פשוט לקחו משם אנשים והוציאו אותם, אבא שלו והוא, וחילצו אותם.

ינון אזולאי: הגעתון עובר בתוך השכונה.

ינון אזולאי: המכוניות פשוט צפו בתוך הנחל.

ינון אזולאי: הם לא הלכו לבקר באיזה מסלול נחל.

ינון אזולאי: ראינו אחר כך את כל הפגעים שזה עשה שם.

ינון אזולאי: ראש העירייה העלה בפניי את נושא בעלי העסקים.

ינון אזולאי: היה שם בעל עסק שאמר בדמעות: עד שהחורף הגיע, שאז לא הייתה פרנסה כי לא היה מה למכור, וכשהחורף הגיע פתאום עכשיו אנחנו חוטפים את המכה הזאת, נשארתי בלי לחם לילדים שלי.

ינון אזולאי: זה לא סיפור של אחד או של שניים, זה סיפור של מאות.

ינון אזולאי: לכן הדגש צריך להיות גם עליהם.

ינון אזולאי: על נהרייה אנחנו שומעים כי היה שם אסון.

ינון אזולאי: על אשקלון מתי אנחנו שומעים?

ינון אזולאי: כשיש אסון פתאום נזכרים באשקלון.

ינון אזולאי: לצערנו רק כשיש אסון פתאום שומעים.

ינון אזולאי: מושב אמונים הוצף, זה ליד אשדוד.

ינון אזולאי: אישה שם התראיינה שהבית שלה הלך, לא נשארו לה בגדים, לא נשאר כלום, היא ואימא שלה ואחותה, כלומר גם אין לה לאן ללכת.

ינון אזולאי: אנחנו שומעים על הדברים האלה רק כשקורה אסון בנפש.

ינון אזולאי: לצערי זה לא המצב שצריך להיות.

ינון אזולאי: לגבי מה שקרה בתל אביב, כפי שאמר עודד פורר, שם היה אסון מחריד מאוד – את כל מוקדי החירום צריך לאחד למוקד אחד.

ינון אזולאי: נראה לי שגם הרב גפני דיבר אז על הצעת החוק הזאת.

משה גפני: זו הצעת חוק שעברה בקריאה הראשונה ונעצרה.

ינון אזולאי: היא נעצרה כנראה בגלל כל מיני אנשים שלא היה להם אינטרס בעניין הזה.

משה גפני: היא נעצרה, מה לעשות.

משה גפני: זה היה יכול למנוע את האסון.

ינון אזולאי: יש מספיק אנשים שרוצים לפעול למען הצלת חיים.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את זה במוקד של איחוד הצלה, אנחנו רואים את זה ב"ידיד", יש שם אנשים שעושים את העבודה שלהם.

ינון אזולאי: כל אחד יכול לתרום.

ינון אזולאי: צריך לאחד את המוקדים האלה, בלי אגו, לשים את האגו בצד.

ינון אזולאי: לא יכול להיות שמגיע מקרה, ואני אומר לכם, אני מתנדב באיחוד הצלה.

ינון אזולאי: אני פונה אל מד"א – אני מכיר את הבעיה מקרוב.

ינון אזולאי: לא לספר סיפורים.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים בהצלת חיים.

ינון אזולאי: תנו לנו להציל חיים.

ינון אזולאי: גם אני כחבר כנסת מציל חיים.

ינון אזולאי: תנו לנו להציל חיים בלי אגו, שימו את האגו בצד.

ינון אזולאי: אתם רוצים אגו?

ינון אזולאי: שאנשים יתווכחו למעלה על האגו, אבל תנו פה לאנשים שלנו לפעול.

ינון אזולאי: כולנו רוצים להציל חיים.

ינון אזולאי: אם היה המוקד הזה – האמינו לי, אין מה לבוא לכב"א בכל מיני תלונות כי הם באמת עושים עבודת קודש, אנחנו מכירים את העבודה שלהם, הם נותנים את הנשמה שם.

ינון אזולאי: הם לא יכולים לפעמים להתמודד עם כל הקריאות האלה.

ינון אזולאי: לכן המוקד הזה הוא מוקד הכרחי.

ינון אזולאי: זה אחד הדברים הראשונים שממשלת ישראל הבאה, בעזרת השם, צריכה לקחת על עצמה למען עם ישראל, למען הצלת חיים.

אלי יפה: אתה יוצא מנקודת הנחה שאנחנו לא נותנים להציל חיים?

ינון אזולאי: אני לא נכנס איתך לוויכוח עכשיו.

אלי יפה: אם נזפת בי תן לי לענות.

משה גפני: אם תבקש לדבר אני אתן לך.

עודד פורר: אוסע

עודד פורר: חבר הכנסת ינון אזולאי, מד"א הם לא מחוקקים.

עודד פורר: יש פה 120 מחוקקים.

עודד פורר: מה אתה רוצה ממד"א?

ינון אזולאי: אני מסכים איתך.

ינון אזולאי: אני שותף איתך לזה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני כמובן מצטרף לדברים שאמרו חבריי ומשתתף בצערן של המשפחות.

אוסאמה סעדי: היינו בניחום אבלים אצל חלק מן המשפחות האלה וראינו את הכאב שנגרם למשפחות האלה ולכל החברה.

אוסאמה סעדי: אם מדברים על פיצויים לעסקים, אז קודם כול צריך לדבר על פיצויים לאנשים האלה שכבר קיפחו את חייהם.

אוסאמה סעדי: אם ראש עיריית נהרייה מדבר על מוטי בן שבת כגיבור אז הוא אפילו לא זכאי לפיצויים.

ינון אזולאי: זה מה שאמר מלכיאלי.

אוסאמה סעדי: אני רק מדגיש את זה.

אוסאמה סעדי: לפני שמדברים על עסקים צריך לפצות את האנשים.

אוסאמה סעדי: צריך לראות איך אפשר מבחינה חוקית לפצות אותם.

אוסאמה סעדי: דבר שני, דיברנו פה על נהרייה כדוגמה, אבל אם אנחנו מדברים על נהרייה ועל חיפה ועל תל אביב ויפו, שהן ערים מרכזיות, אז מה נגיד אנחנו שחיים ביישובים ובכפרים ערביים בצפון, במשולש, בנגב, בפזורה, בלוד בשכונת הרכבת.

אוסאמה סעדי: שם המצב קטסטרופלי ויש המון אנשים שנפגעו גם בתיהם, שאיבדו את הבתים שלהם, רכבים וגם עסקים.

אוסאמה סעדי: נכון שהדוגמה הבולטת היא נהרייה אבל אנחנו צריכים לדבר על כל הניזוקים והנפגעים מן השיטפונות האלה.

אוסאמה סעדי: אם במקרה הזה הממשלה לא מצאה לנכון להכריז על אסון טבע, שאמרו שמזה 50–60 שנה לא הייתה כמות גשם כזאת, אז מתי יכריזו, אדוני היושב-ראש, על אסון טבע?

ינון אזולאי: וגם אם יוכרז אסון טבע זה עדיין לא מפצה, כי אסון טבע הוא רק על החקלאות, לא על בעלי עסקים.

ינון אזולאי: יש שם בעיה גדולה.

אוסאמה סעדי: גם חקלאות וגם מה שאמר עודד פורר לעניין חברות ביטוח.

אוסאמה סעדי: תמיד חברות הביטוח מכסות את עצמן על ידי החרגה וחריגים, שאסון טבע והצפות לא נכללים בפוליסה.

אוסאמה סעדי: לכן אם אפשר גם לקיים דיון על חברות הביטוח ולהזמין את נציגיהן.

אוסאמה סעדי: אני חושב שכאשר מדובר בעשרות מיליוני שקלים שיאפשרו לפצות את כל בעלי העסקים ואת כל התושבים הפשוטים שאיבדו את הבתים שלהם ואת הרכבים שלהם, אם לא נעשה את זה אז אני לא יודע מה התפקיד שלנו פה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות הדיבור לרועי כהן, נשיא לה"ב.

משה גפני: אם נמצאים פה מן המשרד לביטחון פנים, מהמשטרה, כיבוי אש ומד"א, אבקש התייחסות שלכם לגבי מה שנעשה במשך כל השנים עם הדבר הזה.

משה גפני: היו כמה פעמים החלטות.

משה גפני: איפה אנחנו עומדים עם כל הנושא הזה?

משה גפני: תיערכו להגיד.

משה גפני: רועי כהן, בבקשה.

רועי כהן: אדוני היושב-ראש, אני מרגיש כל פעם דז'ה-וו כשאנחנו מגיעים לכאן לוועדת הכספים ואתה באמת היחיד שהוא הכתובת שלנו, הכתובת לזעקה, שבעצם יותר מחצי מיליון עסקים מוצאים את עצמם כל פעם הכבשה השחורה של מדינת ישראל.

רועי כהן: שימו לב לכפיות הטובה: כשאדם פותח את העסק שלו – הכול טוב ויפה, דופקים לו בדלת לשלם ארנונה, ועם הארנונה שלו משלמים את כל הצרכים של העירייה, הכול טוב, הוא משלם מס הכנסה, הכול בסדר, משלם ביטוח לאומי, משלם מס שילוט, מס מיחזור, משלם הכול.

רועי כהן: קורה משהו שלא נמצא בשליטתו.

רועי כהן: אומר למס הכנסה: קרה משהו שלא בשליטתי, תדחה לי את המקדמות.

רועי כהן: צריך את רועי כהן שיתחנן לערן יעקב (מנהל רשות המסים) שידחה לו את המקדמות.

רועי כהן: אחרי זה אומר לביטוח הלאומי: שילמתי לך כסף במשך כל השנים, סגרו לי את העסק, לא באשמתי, תן לי דמי אבטלה.

רועי כהן: עונים לו: לא, לא יכולים לתת לך.

רועי כהן: בא למדינת ישראל ואומר לה: תשמעי, את החקלאים ידעו לפצות, את הדבוראים ידעו לפצות, אני בעל עסק, סגרו לי את העסק לא בגלל משהו שתלוי בי, אבל אף אחד לא יודע לתת מענה.

רועי כהן: חברים, אלה אנשים שצריכים מחר בבוקר לפרנס משפחות, לשלם תשלומים, הארנונה לא תעצור.

עודד פורר: הם צריכים לשלם משכורות לעובדים שלהם.

רועי כהן: רונן מרלי אומר שיעצור את תשלומי הארנונה, אבל הארנונה לא תעצור בשאר הערים.

רועי כהן: מציגים את זה כבעיה רק של נהרייה.

רועי כהן: זה לא רק בנהרייה.

רועי כהן: זה באשקלון, בחיפה, בתל אביב, בכל מקום.

רועי כהן: למה?

רועי כהן: כי מוצאים את העסקים הקטנים כפראיירים של המדינה.

רועי כהן: הם רק משלמים ולא מקבלים.

רועי כהן: צריך לעצור את זה.

רועי כהן: הכתובת לעצור את זה היא כאן בוועדת הכספים.

רועי כהן: די, נמאס, הגיע עד הקו האדום.

רועי כהן: לא צריך בכל פעם שיקרו כאלה אסונות ולהביא לפה אנשים.

רועי כהן: תראו, הגיעו לכאן בעלי עסקים מנהרייה כדי לזעוק את זעקתם.

רועי כהן: זה צריך להיפסק.

רועי כהן: אנחנו לא צריכים להתחנן, אנחנו לא צריכים לבקש טובות, אני לא צריך להתקשר ב-12 בלילה לערן יעקב.

רועי כהן: די, נמאס.

רועי כהן: זה לא יימשך כך יותר.

רועי כהן: צריך לטפל בבעיה של העסקים הקטנים ובעצמאים בישראל.

רועי כהן: צריך לשנות את היחס אליהם.

רועי כהן: אתה הכתובת, אדוני היושב-ראש, אתה זה שנותן לנו בכל פעם את המקום.

רועי כהן: תיקנת את זה בנושא של פיצויים בעוטף עזה, תיקנת את זה בכל מה שקורה בקשר לעסקים קטנים.

רועי כהן: אנחנו רוצים שגם הפעם יהיה פתרון.

משה גפני: מאה אחוז, תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אני לא רוצה לחזור על כל מה שנאמר אלא אני רוצה להדגיש כמה דברים לגבי היישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: לצערי היום, נכון, הערים המרכזיות שנפגעו הן ערים חזקות בהשוואה ליישובים הערביים, אבל אין להם כמעט ייצוג בישיבה מבחינת ראשי רשויות מקומיות.

אנטאנס שחאדה: לדוגמה: קלנסואה, טירה, מג'ד-אל-כרום, שאכן גם שם הייתה פגיעה רצינית.

אנטאנס שחאדה: נקודת המוצא שונה, התשתיות הקיימות ביישובים הערבים מפגרות בהרבה אחרי התשתיות הקיימות בערים האחרות, וגם מבחינת שירותי הצלה וחילוץ כמעט ואין ביישובים הערביים: כיבוי אש, מגן דוד אדום או כל כוחות הצלה אחרים במקרים כאלה.

אנטאנס שחאדה: צריך להתייחס גם ליישובים הללו, למרות שהפגיעה במקרה הזה הייתה פחותה מן הפגיעה בערים הגדולות.

אנטאנס שחאדה: עוד נקודה שצריך להתייחס אליה היא אל בטוף, שהשנה כמעט לא הראו שום תוצרת חקלאית בגלל ריבוי הגשמים, ואנחנו באמצע עונת הגשמים, היא עדיין לא הסתיימה.

אנטאנס שחאדה: אפשר לנחש לפי התחזית שמה שראינו בשבועות הקרובים נמשיך ונראה עוד בימים הקרובים.

אנטאנס שחאדה: חס וחלילה שלא יהיו גם קורבנות בנפש, אבל יש צפי שנראה עוד הצפות ועוד פגיעה בתשתיות וצורך בפיצויים.

אנטאנס שחאדה: לכן ועדת הכספים צריכה להגיד משהו על מנגנון הפיצוי, במיוחד לעסקים קטנים, גם ליישובים הערביים וגם לחקלאות שאינה מכוסה מקרן אסונות טבע.

אנטאנס שחאדה: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סגן נציב כבאות והצלה, שמעון בן נר, בבקשה.

שמעון בן נר: צוהריים טובים לכולם.

שמעון בן נר: גם ברגעים אלה כוחות הכיבוי עושים עבודה מדהימה.

שמעון בן נר: היינו היום בפיצוץ נפחי בטמרה, חילצנו חייל בג'יפ שטבע בנתניה ומבחינתנו האירועים לא נגמרו.

שמעון בן נר: לצערנו אנחנו גוף בהקמה והמצב הפוליטי משתק אותנו.

שמעון בן נר: אין לנו תיאור אחר להגיד, אלא משתק אותנו.

שמעון בן נר: אנחנו לא חיכינו שהמשל"ט (מערכת שליטה ובקרה) יקרוס בתל אביב, ידענו את זה כבר קודם.

שמעון בן נר: ביקשנו ממשרד האוצר לקנות את השו"ב (מערכת שליטה ובקרה) של מד"א.

שמעון בן נר: דרך אגב, הגוף היחיד שהמשל"ט שלו לא קרס הוא מד"א.

שמעון בן נר: אנחנו רצינו לקנות את מה שיש להם ואת מה שהם פיתחו לפני האירועים.

שמעון בן נר: אין כסף, אין תקציב.

משה גפני: לא הבנתי את האמירה הזאת.

משה גפני: אין כסף – אני הבנתי.

משה גפני: לשם מה רציתם כסף?

שמעון בן נר: לקנות את מערכת השליטה והבקרה של מד"א.

שמעון בן נר: יש להם מערכת מדהימה שאין כמוה.

שמעון בן נר: לא צריך להמציא.

משה גפני: זה שאתם בהתארגנות ומה המצב הפוליטי – את כל הדברים האלה אנחנו יודעים.

משה גפני: החיבור של כל הדברים האלה – מה עשו כיבוי והצלה במשך כל השנים?

משה גפני: מה החקיקה אמרה?

שמעון בן נר: אסביר.

שמעון בן נר: אנחנו גוף בהקמה.

שמעון בן נר: הרי הרפורמה בכוחות הכיבוי החלה ב-2013.

שמעון בן נר: מאז הקמנו שבעה מחוזות.

שמעון בן נר: במחוזות הללו אנחנו מקימים כעת משל"טים.

שמעון בן נר: אין לנו כסף לקנות את הציוד למשל"טים.

משה גפני: כמה כסף?

שמעון בן נר: אנחנו צריכים 30 מיליון שקל כדי להיות מסודרים.

משה גפני: וכמה בסך הכול יש לכם?

שמעון בן נר: התקציב שלנו הוא 1/12.

משה גפני: לא על זה אני שואל.

משה גפני: את זה אני יודע, את הצרות האלה אני מכיר.

משה גפני: מה התקציב שניתן לכם בשנה שעברה?

שמעון בן נר: היה לנו קרוב ל-280 מיליון שקל.

שמעון בן נר: חלק מזה צרכנו, חלק מזה בהזמנות.

שמעון בן נר: לא נותנים לנו היום להוציא שקל.

שמעון בן נר: אני ברור מאוד.

שמעון בן נר: אז אפשר לשתק אותנו, וזה בדיוק מה שקרה.

שמעון בן נר: לצערי מתעוררים רק כשיש אסונות:

שמעון בן נר: האסון ב-44 ב-2010, עכשיו השיטפונות.

שמעון בן נר: את כל זה ראינו קודם.

אוסאמה סעדי: זה בעקבות המכתב של החשב הכללי שלא מוציאים כסף.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אני עורך כאן בעצם שני דיונים.

משה גפני: האחד הוא על מה קרה במשך כל השנים.

משה גפני: לא הסיפור עכשיו של 1/12 עם השליטה של משרד האוצר, לא על זה אני מדבר.

משה גפני: אני רוצה לדעת באיזה חוק אנחנו עומדים.

משה גפני: הרי נלך בסוף לחקיקה.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה קרה במשך כל השנים.

משה גפני: לכן אני שואל אותך מה היה במשך כל השנים.

משה גפני: במקביל אנחנו עובדים גם על מה שקורה עכשיו.

משה גפני: אנחנו יודעים שזה תקציב של 1/12.

משה גפני: נעשה כל מאמץ לא להשאיר בצד את בעלי העסקים בדרך הזאת.

שמעון בן נר: עד 2013 היינו 24 איגודי ערים.

שמעון בן נר: לכל איגוד ערים היה משל"ט משלו.

שמעון בן נר: ב-2013 הקמנו מחוזות, עברנו למשל"טים מחוזיים.

שמעון בן נר: חלק הוקם וחלק לא.

שמעון בן נר: הקמנו משל"ט מרכזי.

שמעון בן נר: התקדמנו בצורה בלתי רגילה, יחסית ל-2010 התקדמנו באמת בצורה בלתי רגילה, אבל עדיין יש לנו את המחסום של כמות האנשים במשל"ט, עדיין יש לנו את המחסום של הטכנולוגיה במשל"ט, עדיין יש לנו מחסום לקנות פרטי ציוד שצריך.

שמעון בן נר: אני מקווה שמפה תצא תמיכה וישחררו כמה שקלים, כי אחרת בשבוע הבא יקרה אותו דבר.

שמעון בן נר: אני אומר את זה פה לתקשורת: בשבוע הבא יהיה אותו דבר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.

אורית פרקש הכהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש שהצגת הדברים פה אומרת בעצם: לנו אין שום אחריות, זה רק העניין הכספי, שאין לנו מספיק תקציב.

משה גפני: מי אמר את זה?

אורית פרקש הכהן: אני אומרת מה ההתרשמות שלי מן הדובר.

משה גפני: התשובה היא לא.

אורית פרקש הכהן: האמירה הזאת לא לגמרי משכנעת אותי.

אורית פרקש הכהן: להגיד: אנחנו מתוקצבים בכמעט 300 מיליון שקלים והבעיה היחידה היא שאין לנו עוד כסף – זה נשמע לי קצת לוקה בחסר.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר את האמת:

מיכאל מלכיאלי: אני צריך תקציב כדי להתגבר על זה.

אורית פרקש הכהן: זאת התשובה הכי קלה, אתה יודע.

משה גפני: היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, אריאל סיזל, בבקשה.

משה גפני: אתה יכול להשכיל אותנו?

משה גפני: אתם הרגולטור הגדול שמקיף את כולם.

משה גפני: איפה אנחנו עומדים מבחינה חוקית?

אריאל סיזל: התשתית הנורמטיבית הוצגה על ידי היועצת המשפטית לוועדה בתחילת הדברים.

אריאל סיזל: נאמר כבר שבכל הקשור לאירוע חירום אזרחי הרי שהנושא הזה מוסדר בסעיף 90 לפקודת המשטרה, שקובע שהגוף שאמון על הפיקוד והשליטה בכל הכוחות הוא משטרת ישראל.

אריאל סיזל: דרך אגב, צריך לומר שלא רק באירוע חירום אזרחי.

אריאל סיזל: גם אם אנחנו לא מגיעים לכדי אירוע חירום אזרחי, בכל מקרה האחריות לקיום הסדר הציבורי וביטחון הנפש והרכוש מוטלת על משטרת ישראל והיא עושה את הדברים.

אריאל סיזל: היא שמופקדת להנחות את גופי ההצלה השונים וכמובן את האזרחים בעת הצורך.

אריאל סיזל: ככל שמדברים על אירוע בהיקף מצומצם יותר, הדברים מוסדרים גם בסעיף 4א רבתי לפקודת המשטרה.

אריאל סיזל: הסמכויות של המשטרה שם הן ברורות.

אריאל סיזל: רק אומר שיש גם החלטת ממשלה מס' 1577, שמדברת על אחריות-העל של שר הביטחון לטפל בעורף בכלל מצבי החירום, החלטה שהתקבלה ב-2007 ומכוחה הוקמה רשות החירום הלאומית.

משה גפני: אתה יכול להגיד לנו למה השר לביטחון פנים לא הכריז על אזור חירום אזרחי?

אריאל סיזל: בוצעה עבודת מטה שבחנה את הנושא הזה בעת התרחשות האירועים.

אריאל סיזל: הגיעו לכלל מסקנה שהאירוע לא עומד בתבחינים שקבועים בחוק.

משה גפני: נהרייה לא עומדת?

אריאל סיזל: אני אומר כרגע מה הייתה ההחלטה.

משה גפני: מה שאתה אומר לא מעלה ולא מוריד מבחינתנו.

משה גפני: אנחנו צריכים לפקח על העבודה של הממשלה.

משה גפני: אנחנו בכנסת שואלים למה אין מקומות במדינת ישראל – לא כולם – שהשר הכריז עליהם?

משה גפני: הרי הם גם לא יוכלו לקבל ביטוח.

משה גפני: למה לא מכריזים על אזור חירום אזרחי?

אריאל סיזל: אדוני היושב-ראש, ההכרזה אינה קשורה בכל נושא הביטוח.

אריאל סיזל: היא לא מעניקה באופן ישיר כסף.

משה גפני: זה כן קשור, ואם לא קשור אז מה זה מפריע לכם?

אריאל סיזל: נמצא כאן ראש אגף החירום של המשרד לביטחון פנים, מר ישראל אבישר, והוא גם היה שותף לכל עבודת המטה.

אריאל סיזל: אם תרצו הוא גם יתייחס.

משה גפני: אנחנו לא נוכל להתפרש יותר מדי.

משה גפני: כתוב בפקודת המשטרה: "שוכנע השר" – השר לביטחון פנים – "כי קיימת סבירות גבוהה שיתרחש אירוע חירום אזרחי או מתרחש אירוע חירום אזרחי, רשאי הוא להכריז במדינה כולה או בשטח מסוים על אירוע חירום אזרחי".

משה גפני: נהרייה היא לא המקום היחיד אבל היא הדוגמה הבולטת.

משה גפני: אם אתה רואה את המציאות שקרתה שם – אף אחד לא אשם בנהרייה, ירד שיטפון מגב ההר שפגע באופן חמור בעסקים רבים ובתשתיות של העירייה.

משה גפני: למה זה לא חירום אזרחי?

מיכאל מלכיאלי: מה כן היה משכנע אותו?

מיכאל מלכיאלי: מה עוד היה צריך לקרות שישכנע אותו?

ישראל אבישר: אני מנהל אגף החירום במשרד לביטחון פנים.

ישראל אבישר: אתייחס לדברים בקצרה.

ישראל אבישר: לגבי סוגיית ההתלבטות – במהלך האירועים בנהרייה התקיימה התלבטות מצומצמת בפורום של הנהלת המשרד לביטחון פנים.

משה גפני: למה לא דיברתם גם איתי?

משה גפני: אני צוחק.

ישראל אבישר: הייתה התלבטות ובדקנו שיקולים בעד ונגד.

ישראל אבישר: אני לא יכול להיכנס לקרביים של ההתלבטות כי לא אני ניהלתי אותה, היא נוהלה על ידי דרג מעליי, אבל בחנו את מכלול השיקולים.

ישראל אבישר: אני רוצה לומר דבר פשוט: אחד המרכיבים המרכזיים שמעניינים אותנו בהתלבטות באירוע מן הסוג הזה הוא סוגיית המשאבים במהלך האירוע, כלומר איזה ערך מוסף אנחנו מקבלים באמצעות ההכרזה, בעיקר בנושא של איגום משאבים.

ישראל אבישר: צריך להבין בעצם מה ההחלטה הזו נותנת.

ישראל אבישר: מעבר להיבט ההצהרתי והציבורי, היא נותנת כלים ברורים מאוד, בעיקר בנושא של איגום משאבים מגופים אחרים.

ישראל אבישר: צריך להבין שהגוף המרכזי שיכול לסייע לנו לזירת הבט"פ באירוע מסוג כזה הוא צה"ל.

ישראל אבישר: צה"ל מסייע לנו בשורה ארוכה של משאבים, אמצעים ייעודיים לניהול המשבר גם ללא הכרזה.

ישראל אבישר: לכן עשינו בחינה של בעד ונגד.

ישראל אבישר: בסיומה של אותה התלבטות התקבלה החלטה מושכלת ביחס לנתוני תמונת המצב שהיו באותם רגעים, שאין צורך להמליץ על הכרזה בפני השר.

ישראל אבישר: הסמכות בסופו של דבר היא של השר.

ישראל אבישר: את ההתלבטות קיימנו בדרג אחד מתחת לשר.

ישראל אבישר: לא העברנו את ההמלצה לשר, אני רוצה לומר את זה בצורה ברורה.

ישראל אבישר: זה לגבי ההתלבטות.

ישראל אבישר: חשוב לי, ברשותך, לנצל את הבמה הנכבדה - - -

משה גפני: לא, לפני שאתה מנצל את הבמה הנכבדה הזאת, אנחנו מבקשים שהשר יכריז על כמה אזורים – אולי גם אשקלון, אולי גם מקומות שדיברנו עליהם שהייתה בהם קטסטרופה ממש, שאנשים לא יוכלו להמשיך להתקיים בצורה כזאת, אבל קודם כול נהרייה, שאת המצב בנהרייה ראו כולם.

משה גפני: למה השר לא מכריז על זה?

משה גפני: אתם לא חייבים להגיד את זה עכשיו.

ישראל אבישר: ההכרזה היא בזמן אירוע, לא בדיעבד, למיטב ידיעתי את החקיקה, כי ההכרזה נועדה לאפשר בעיקר כלים אופרטיביים ולא בסעיף של פיצויים וכולי, שהם חשובים מאוד, אבל זה לא ליבת החקיקה.

ישראל אבישר: הכרזה על אירוע חירום אזרחי – זה הסמכות של השר.

משה גפני: לשם מה רצית לנצל פה את הבמה?

ישראל אבישר: רציתי להגיד כמה מילים לגבי תהליך הכנת הגופים, כי זה הנושא המרכזי.

ישראל אבישר: אנחנו כרגע מדברים על האירוע בפוסט, אבל המרכיב המרכזי הוא כל נושא ההכנה המוקדמת.

ישראל אבישר: ברשותך, אני רוצה לתאר בקווים כלליים את תהליך ההכנה וההיערכות המוקדמת כפי שהוא מתנהל היום כי זה אולי הדבר המהותי בהתבוננות קדימה.

ישראל אבישר: המשרד לביטחון פנים, ביחד עם משטרת ישראל וגופי הבט"פ, נוקטים גישה, מדיניות ברורה מאוד של הכנה מוקדמת של הגופים.

ישראל אבישר: אני רוצה לומר כמה מילים לגבי תהליך הבניין המוקדם וההתנהלות במהלך אירוע.

משה גפני: אתם ידעתם שהמציאות הזאת יכולה לקרות בנהרייה?

ישראל אבישר: זה בדיוק הנושא שאני רוצה לדבר עליו.

ישראל אבישר: יש תוכנית לאומית שנקראת "חליפת סערה", שזה ההתכוננות של משרדי הממשלה ביחד עם גופי החירום והביטחון לתרחישי מזג אוויר קיצון בעונת החורף, שזה כולל שלגים, שיטפונות והצפות.

ישראל אבישר: אלה שלושת המרכיבים שכלולים בתוכנית.

ישראל אבישר: במסגרת התוכנית הזו יש הגדרה ברורה של תחומי אחריות, מרכיבי מניעה, התכוננות וכולי.

ישראל אבישר: לגבי מעבר של התוכנית להפעלה – אנחנו מקבלים מודיעין, שזה בעצם תחזית מזג אוויר, בצורה מסודרת ושיטתית משני גופים: מהשירות המטאורולוגי והשירות ההידרולוגי.

ישראל אבישר: יש לנו נוהלי שת"פ מסודרים מאוד: אנחנו מקבלים תחזית סדורה חמישה ימים מראש ויודעים לנתח אותה ולהעריך מה המשמעויות ולגזור הנחיות אופרטיביות בהתאם.

ישראל אבישר: גם באירוע דאז הייתה תחזית מוקדמת ובוצעה היערכות.

ישראל אבישר: עוד לפני האירועים התקיימו הערכות מצב, כולל בראשות השר לביטחון פנים, וניתנו הנחיות ברורות מאוד לגופים השונים בעניין ההיערכות.

ישראל אבישר: זה לגבי התחזית וההיערכות.

שלמה קרעי: למה לא אמרתם לתושבים לא לצאת מן הבתים אם הכול היה ידוע מראש?

תומר גלאם: מה כוללת ההיערכות?

תומר גלאם: אם אין לי כלי להעביר תושב או לחלץ תושב, מה ההיערכות?

תומר גלאם: לשבת בישיבה?

תומר גלאם: לכנס את הגורמים המקצועיים?

תומר גלאם: אם אני כראש עירייה לא לוקח את כב"א ומשטרת אשקלון ואת מד"א ופותח חמ"ל כפי שאני עושה בחירום – גם התנאים המינימליים לא היו.

תומר גלאם: על איזו היערכות אתם מדברים איתי?

תומר גלאם: עם כל הכבוד, אדוני היושב-ראש, באמת.

תומר גלאם: אנחנו נמצאים בחזית המערכה.

תומר גלאם: אתם רואים את התמונות, אתם רואים את כל מה שקורה בדיעבד.

תומר גלאם: אם זה לא מוגדר כמקרה חירום אז מה הוא מקרה חירום בכלל?

משה גפני: מר גלאם, בסדר.

משה גפני: במשך כל השנים אתם ידעתם שזה הולך לקרות?

משה גפני: הרי צריכה להיות תוכנית שתגיד: בואו נעצור את השיטפון.

ישראל אבישר: ההיערכות שלנו היא ברמה הבין-משרדית.

ישראל אבישר: הנושא של המערכת המוניציפלית מורכב מכיוון שהכנת המערכת המוניציפלית נחלקת מבחינת ההסדרה הלאומית בין שלושה גופים וזה עסק סבוך מאוד.

ישראל אבישר: מי שאחראי להכנת המערכת המוניציפלית לחירום זה פיקוד העורף, רשות חירום לאומית וגם משרד הפנים.

ישראל אבישר: אנחנו מתייחסים לזה כמשרד לבט"פ בהיערכות הבין-משרדית אבל לא ברמה המוניציפלית.

משה גפני: אנחנו לא שבעי רצון מן המצב הזה.

אורית פרקש הכהן: אתם מתכוונים להכריז?

אורית פרקש הכהן: לא הבנתי.

משה גפני: אני לא יודע בדיוק מה פירוש המילה היערכות.

משה גפני: כמו כל אזרח אחר, ראינו ושמענו מה קרה.

משה גפני: יש אנשים שמסרו את נפשם, זה ברור, גם במשטרה וגם בכיבוי אש וגם במד"א וגם באיחוד הצלה, בכל גופי ההצלה הרבים, אבל אני לא רואה פה את ההיערכות.

משה גפני: אני חלק מן העניין הזה.

משה גפני: אני לא רואה פה את ההיערכות.

משה גפני: תיכף נראה מה אנחנו עושים.

משה גפני: אני מודה לך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לברך את חברתי קרן ברק, שיזמה את הדיון ביחד עם מלכיאלי וטיבי וינון אזולאי, כל מי שיזם.

שלמה קרעי: הדיון הזה מבורך.

שלמה קרעי: אני רוצה לברך את ראשי הרשויות המקומיות שנמצאים כאן ואלה שמתמודדים יום-יום.

שלמה קרעי: אני חושב שאנחנו צריכים לתת להם גיבוי ולעשות את כל מה שנדרש.

משה גפני: נכון.

שלמה קרעי: לפני שאגיד את מה שרציתי בקשר למה שאמר מנהל אגף החירום במשרד לביטחון פנים, אני גר בעוטף עזה וכאשר יש מצב חירום, אפילו לפני כן, כשיודעים משהו אנחנו מקבלים אס-אם-אס מהרשות המקומית: "זה המצב, תתכוננו, תיערכו, תהיו קרובים למרחבים מוגנים, תעשו את מה שצריך".

שלמה קרעי: אם אומרים שידעו את מה שעתיד להיות עוד לפני כן, בהתאם לתחזיות שקיבלו, וראשי הרשויות לא קיבלו על זה מידע – אני לא יודע אם קיבלו או לא קיבלו, אבל לפי מה שנראה ראשי הרשויות לא קיבלו את המידע הרלוונטי לגבי זה ולא עדכנו את התושבים שלהם – אז זאת ממש לא היערכות.

שלמה קרעי: בטח ובטח ראשי הרשויות המוניציפליות לא קיבלו את הגיבוי שנדרש.

שלמה קרעי: דיברו כאן על הרבה נושאים ואני מצטרף לכולם, במיוחד אל מה שאמר חבר הכנסת מלכיאלי, על אדם שפעל כדי להציל חיים ואיבד את חייו בעצמו, שאנחנו צריכים לתת את כל המטרייה הנדרשת למשפחתו ולילדיו כדי לעזור ולהגן עליהם.

שלמה קרעי: גם בנושא איחוד גופי ההצלה, שזה חוק חשוב מאין כמותו, שאם אפשר צריך אפילו להעביר אותו כבר כאן ועכשיו, אבל כנראה זה בלתי אפשרי.

שלמה קרעי: הנושא המשמעותי שנמצא כאן על סדר היום הוא העסקים הקטנים, שאין מי שיטפל בהם, אותם אלה שהמשפחות שלהם, המועסקים על ידיהם, בעיקר בעיר כמו נהרייה, שם העסקים הקטנים הם ליבת העשייה של העיר, לא ייתכן להשאיר את אותם אנשים בלי קורת גג ובלי פת לחם להאכיל את הילדים.

שלמה קרעי: אנחנו צריכים לתת פה את הגיבוי ולהמליץ לממשלה להעביר את התקציבים בהתאם להערכת שמאות.

שלמה קרעי: אנחנו כן יכולים לעשות, כפי שעשינו עם המסעדנים, לזמן את רשות המסים ולבקש ממנה לבדוק את מה שאפשר לעשות, ואם לא אז לנסות להעביר חוק בדרך שלנו.

שלמה קרעי: נקודה אחת שלא מצאתי לה תשובה היא לגבי אותם אלה שמבוטחים.

שלמה קרעי: לעסק בדרך כלל יש ביטוח, הוא מבוטח מפני אסונות טבע.

שלמה קרעי: מי באמת יודע לענות תשובה מי הגורם שצריך להגיד האם מדובר כאן באסון טבע או לא?

שלמה קרעי: הרי ברור שחברת הביטוח תגיד: אף אחד לא הכריז על אסון טבע.

משה גפני: או השר לביטחון פנים או הממשלה.

גיל סופר: אבל זה לא קשור להגדרה של חברת הביטוח.

שלמה קרעי: מי הגורם שמוסמך לומר שזה אסון טבע?

שלמה קרעי: כך חברות הביטוח יהיו חייבות לפצות אותם.

אריאל סיזל: אדוני היושב-ראש, זה לא השר לביטחון פנים.

אריאל סיזל: השר לביטחון פנים יכול רק להכריז על אירוע חירום.

משה גפני: נכון, אבל אלה הגורמים שיכולים לדבר על העניין הזה.

משה גפני: בסדר, הבנו.

שלמה קרעי: אולי כדאי שאנחנו נוציא מכאן המלצה לממשלה להכריז על מה שהיה כאסון טבע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נציג מד"א, בבקשה.

אלי יפה: אני ד"ר אלי יפה, סמנכ"ל לענייני קהילה במד"א.

אלי יפה: קודם כול, אני רוצה להתנצל.

אלי יפה: דיברתי אליך לא יפה.

אלי יפה: אני חושב שהעניין פשוט.

אלי יפה: במגן דוד אדום נערכו, יצאה פקודה לפני האירוע.

אלי יפה: היה חפ"ק אחוד עם הכיבוי ועם המשטרה בנהרייה, נעשו פעולות מהבוקר.

אלי יפה: השיטפון לא היה פתאומי.

אלי יפה: זה לא רעידת אדמה, לא עלינו, שם אנחנו נצטרך כנראה דברים אחרים.

אלי יפה: הוא היה ידוע ונערכנו גם על ידי הרבה מאוד תגבורים, אמבולנסים ארבע-על-ארבע.

אלי יפה: צריך לזכור בסופו של יום, אנחנו המגיבים הראשונים ביחד עם הכיבוי והמשטרה.

אלי יפה: את ההיערכות אנחנו עושים על מנת שהתגובה תהיה הכי יעילה שאפשר, אבל בסופו של יום אלה ארגונים מגיבים, והם מגיבים ראשונים.

אלי יפה: הם לא יכולים לפתור את הבעיה.

אלי יפה: לגבי המוקד האחוד – כדאי ללמוד את החומר.

אלי יפה: הייתה ועדה של רח"ל.

אלי יפה: הנושא הזה של מוקד אחוד הוא כישלון בחוץ לארץ ואין שום טעם להביא אותו למדינת ישראל, כי מה שנכשל שם לא כדאי להביא לפה.

אלי יפה: מה עוד שישבה ועדה, דנה, שמעה מומחים, למדה בחוץ לארץ, כתבה הרבה מאוד דפים וחומרים ואמרה שזה לא טוב.

אלי יפה: אולי כדאי לחשוב שהמומחים יודעים קצת יותר ולמדו קצת יותר ומבינים קצת יותר ולא להחליט על זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני לא איש מקצוע.

משה גפני: אני למדתי את הדברים האלה בגלל שהבאתי הצעת חוק, שעברה גם בוועדת השרים לחקיקה ובוועדת הכלכלה.

משה גפני: היא עברה בקריאה הראשונה אך לא המשיכה הלאה.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה.

משה גפני: אני שמעתי, כמו כולם – לא הייתי בשכונת התקווה, לא הייתי בדרום תל אביב – אבל הטענה המרכזית שהייתה, מה ששמעתי מהשכנים ומכל מי שנלווה לעניין, היא שהם התקשרו והיות והיו אלפי פניות, או 1,500 פניות, לא הצליחו להגיע אלא שעה וחצי אחרי האירוע.

משה גפני: אם היה קו אחוד, קו 911 כמו בארצות הברית, אם היה קו שאליו אדם מתקשר – מתקשרת השכנה והיא לא תופסת את מד"א אז היא מגיעה לאיחוד הצלה, ואם לא מגיעה לאיחוד הצלה אז מגיעה למשטרה, אם לא מגיעה למשטרה מגיעה למקום אחר.

משה גפני: הרי שם מדובר על זה שמספר הטלפון הזה, שעתה מפעיל אותו בשעת חירום, מגיע לשבעה מקומות או יותר, מגיע לכימיקלים ולכל הדברים האלה.

משה גפני: למה זה מפריע?

אלי יפה: לא אמרתי שזה מפריע.

משה גפני: אנחנו נדון על העניין הזה.

אלי יפה: אם שאלתם, תנו לי רק רגע לענות.

משה גפני: בסדר, ד"ר יפה.

משה גפני: היות ואני הולך לזה אז אם יש לך את הפרוטוקול מן הוועדה חשוב שתעביר לי.

כ אלי יפה: יש את משרד הבריאות.

משה גפני: תעבירו לנו.

אלי יפה: בכל מקרה, כאשר מישהו צריך עזרה ראשונה דחופה הוא חייב לחייג, שיענה לו חובש תוך שתי שניות.

אלי יפה: אם יש לו גופים מתווכים באמצע הם מאריכים את משך הזמן עד המענה.

משה גפני: שאלתי לגבי האירוע שהיה בתל אביב.

אלי יפה: לגבי האירוע שהיה בתל אביב, הבעיה לא הייתה במגן דוד אדום.

אלי יפה: במגן דוד אדום כשאתה מחייג 101 - - -

קרן ברק: למען האמת, אצלם באמת הפנייה היא הכי מהירה, אז שינהלו את הכול.

ינון אזולאי: רק תיקון קטן.

ינון אזולאי: הוא אמר שהם מגיעים ראשונים – תן לנו קצת פרגון שאנחנו מגיעים בזמן ל-100% מן האירועים, אל מה שאנחנו יודעים עליו.

אלי יפה: אנחנו מגיעים ל-100% מן הפניות ולא ל-10% מהן.

קרן ברק: מהירות התגובה של מד"א היא הטובה ביותר.

משה גפני: קרן ברק, לא זה מה שעומד לדיון.

משה גפני: אני מבקש את החומר בעניין הזה.

משה גפני: אני הולך לבקש מן היועצת המשפטית לוועדה להכין את הצעת החוק הזאת ואנחנו נקיים דיון ונשמע אתכם, נשמע את כולם.

משה גפני: מה הבעיה בדיוק?

משה גפני: אני לא רואה פה איזו בעיה.

משה גפני: אז מה עם משרד הבריאות?

משה גפני: עם כל הכבוד, שמשרד הבריאות יעביר את החומר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורית פרקש הכהן, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: כמה נקודות.

אורית פרקש הכהן: קודם כול, אני מצטרפת לדברים שנאמרו כאן על האסון והאתגרים, גם הכלכליים וגם בחיי אדם בעקבות השיטפונות.

אורית פרקש הכהן: לצערי, היושב-ראש, אני לא חושבת שזה האירוע האחרון שאנחנו נראה.

אורית פרקש הכהן: עם שינויי מזג האוויר ועם התופעות של השיטפונות לדעתי הם ימשיכו להיות.

אורית פרקש הכהן: ולכן האחריות שלנו היא לצאת מן הדיון הזה, לא רק לעשות צ'ק על האירוע הספציפי בנהרייה, כזה או אחר.

אורית פרקש הכהן: יש שתי נקודות שאני רוצה לשאול לגביהן שאלה, ואחת שאני רוצה להעיר לגביה.

אורית פרקש הכהן: ראשית, לא הבנתי מן היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, באירוע שעדיין מתגלגל, עדיין יש לנו בעלי עסקים עם בעיות שאפילו לא יכולים להתניע תהליכים, ראשי מועצות שעדיין לא יכולים להתנהג כאילו מדובר באירוע חירום, הדבר הזה מקנה להם כל מיני סמכויות.

אורית פרקש הכהן: מה הם הקריטריונים החוקיים שמחייבים את המשרד לביטחון פנים להכריז על אירוע מן הסוג הזה?

אורית פרקש הכהן: אני רוצה להבין מה הם הקריטריונים?

אורית פרקש הכהן: האם עשיתם בדיקה?

אורית פרקש הכהן: והאם הקריטריונים האלה מתקיימים?

אורית פרקש הכהן: האם למשל יש צורך שהוועדה הזו תחדד את החקיקה שמחייבת את המשרד לביטחון פנים להכריז על אירוע שכזה?

אורית פרקש הכהן: אני רוצה להבין – שגית אפיק, אם זו את שיכולה להשיב לי, או היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים – מה הם הקריטריונים להכרזה על מצב חירום מן הסוג הזה?

אורית פרקש הכהן: דבר שני, איך חברות הביטוח מתנהגות באירוע הזה?

משה גפני: אבקש ממר גיל סלומון להשיב.

משה גפני: מי מייצג פה את חברות הביטוח?

גיל סופר: יש כאן גם נציגים מלשכת סוכני הביטוח.

אורית פרקש הכהן: כאן הייתי רוצה לקבל תשובה כי יש לי הרגשה ששוב אנחנו במין מעגל שוטה, כמו בקרן הגז: ההוא מחכה שזה יכריז, רק כשזה יכריז ההוא יטפל.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לומר מילה קטנה, היושב-ראש, על דברים שנאמרו לגבי המוקד המאוחד.

אורית פרקש הכהן: יש לי גם גילוי נאות: אני טיפלתי בעניינים שקשורים למגן דוד אדום בעולם הפרטי שבו הייתי.

אורית פרקש הכהן: אני מכירה את הסיפור הזה, מכירה את הסוגיה הזאת.

אורית פרקש הכהן: בסופו של יום, אדם שמרים טלפון והוא במצוקה רפואית צריך בעדיפות ראשונה שהמענה אליו יהיה בזמן הכי קצר מרגע שהוא מתקשר.

אורית פרקש הכהן: בעיניי זה השיקול הגובר של הצלת חיי אדם.

אורית פרקש הכהן: ממה שאני זוכרת ומבינה, ותתקן אותי אם אני טועה, המוקדים המאוחדים האלה מאריכים בצורה משמעותית את המענה האפקטיבי לאנשים.

אורית פרקש הכהן: לכן אני חושבת שלפני שנרוץ כאן

אורית פרקש הכהן: עם כל מיני יוזמות צריך ללמוד את הנושא הזה לעומק, כי אנחנו חס וחלילה לא רוצים לפגוע באף אחד.

אורית פרקש הכהן: מגן דוד אדום היום משקיע טכנולוגיות וכסף אדיר כדי לקצר את טווחי התהליכים לאדם, ממש יש להם סטטיסטיקה תוך כמה זמן חולה או פונה מקבל מענה, כי אלו חיי אדם.

אורית פרקש הכהן: אז בואו לא נזרוק את התינוק עם המים ונקפיד מאוד שבדיון הזה אנחנו לא נפגע באנשים.

אורית פרקש הכהן: אדוני, רק תשובות לעניין הביטוח ולעניין הקריטריונים.

שלמה קרעי: להבדיל מקרן הגז, כאן אין מישהו שרוצה להשאיר את הכול עמוק באדמה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סמנכ"ל מבצעים באיחוד הצלה, דב מייזל, בבקשה.

דב מייזל: שלום, אדוני, תודה רבה.

דב מייזל: בנוגע לאירועים האחרונים שהיו בנהרייה, באמת באה לכדי ביטוי ההכרה של המשרד לביטחון פנים באיחוד הצלה כי באירועים האלה מאגר המתנדבים מנהרייה ומהגזרה ידע לתת עיבוי משמעותי ביותר בזמן אמת במהלך האירועים ולאורך כל היממה, בשיתוף הפעולה מול משטרת ישראל, שידעה לנצל את המשאב הזה ולשלב אותו בתוך החמ"ל העירוני.

דב מייזל: פעלו במהלך יממה וחצי בסיוע מעבר רק לאותם טיפולים רפואיים.

דב מייזל: זה היה מכפיל כוח משמעותי מאוד, גם בסיוע בחילוצים תוך הוצאת צוותים רפואיים אל תוך השטח בזמן אמת.

דב מייזל: אני חושב שזה גם יכול לתת עדות קטנה לניצול של משאב של אלפי מתנדבים, שרובם אינם מגויסים בשעת חירום ויכולים לתת מענה בשעת חירום ובכלל, לא רק במתאר של אסון טבע אלא באופן כללי.

דב מייזל: טוב יעשה גם פיקוד העורף אם יוכל לתגבר את המהלך הזה.

דב מייזל: וכמובן שיתוף הפעולה דרך מוקד אחוד בהחלט יביא לכדי ניצול נכון של אלפי אנשים מקצועיים ומיומנים, תחת רגולציה של משרד הבריאות, המשרד לביטחון פנים וכולם, לתת את המענה המקצועי ביותר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גיל סלומון מאיגוד חברות הביטוח, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם אתם מתייחסים לאסון טבע באופן כזה שאתם מפצים?

משה גפני: האם אתם משלמים באופן מלא?

משה גפני: מה קורה בעניין הזה?

משה גפני: מה הבשורה שאתה עכשיו יכול לבשר לתושבי אשקלון, נהרייה וכל המקומות שנפגעו ושמבוטחים?

גיל סלומון: ראשית, אני חושב שגם בחדר הזה במרוצת השנים שאני מלווה את ענף הביטוח, דווקא באירועים מן הסוג הזה, אם יש מקום שבו קיבלנו כענף מחמאות זה דווקא באירועים האלה.

משה גפני: אני נתתי לכם מחמאות?

גיל סלומון: יצא לך מידי פעם.

גיל סלומון: אני יכול להזכיר את המקרה של השרפה בכרמל, ואירועים אחרים שבהם חברות הביטוח עבדו בצורה מהירה, יעילה והרבה מעבר לשירות הבסיסי שחברה צריכה לתת.

גיל סלומון: האירוע הזה הוא אירוע חריג מבחינת האובדן בנפש, שזה כמובן עצוב מאוד, אבל מבחינת נזק לרכוש לא מדובר באירוע שחברות הביטוח לא הכירו בעבר או באירוע שהוא יוצא דופן.

גיל סלומון: היו בשנים קודמות – כמובן הזיכרון של כולנו קצר, אבל בחמש–שש השנים האחרונות היו מספר אירועים של נזקי מזג אוויר קיצוניים והחברות ידעו להתמודד.

גיל סלומון: גם באירוע הזה החברות מתמודדות בצורה יעילה ומהירה.

גיל סלומון: אני חושב שדווקא חברות הביטוח במקרים האלה, מבחינת מהירות תגובה הן הכי מהירות כי השמאים מגיעים בזריזות למקומות.

גיל סלומון: הרי בדרך כלל מי שיש לו את הפוליסות הרלוונטיות של רכבים ודירות, מה שרלוונטי באמת במקרים האלה, מקבל תגובה וטיפול מהיר מאוד מחברות הביטוח.

אורית פרקש הכהן: ומה עם העסקים?

אוסאמה סעדי: לפני זה: דירות ורכבים – יש כיסוי ביטוחי?

שלמה קרעי: למי שיש משכנתה יש ביטוח.

משה גפני: מר סלומון, אני אהיה לפה לאורית פרקש הכהן ולאוסאמה סעדי.

משה גפני: אני לא מבין כלום, לא למדתי לימודי ליבה.

משה גפני: אני רוצה לדעת: נניח שיש לי עסק בנהרייה.

משה גפני: שיפצתי אותו וביטחתי אותו בחברת ביטוח, את הקיר החדש, הריהוט החדש, הכול חדש.

משה גפני: הגיע שיטפון והכול הלך לאיבוד.

משה גפני: אני נשאר עכשיו בלי כלום.

משה גפני: החברים העלו את הנושא הזה.

משה גפני: אני מבוטח בחברת הביטוח הכי טובה שהצעתם לי.

משה גפני: מה אני מקבל ומתי?

אוסאמה סעדי: לא רק לעסקים אלא גם לדירות ולמכוניות.

משה גפני: אני לא יכול להביא את כל הדוגמאות.

משה גפני: הוא מבין.

גיל סלומון: מכיוון שאני מייצג את האיגוד ולא חברה ספציפית, אני רוצה להיות זהיר מאוד בתשובה.

משה גפני: תהיה זהיר אבל תגיד ברור.

גיל סלומון: זהיר וברור.

גיל סלומון: תלוי מאוד איזו פוליסה קיימת לבעל העסק, אם יש הרחבה או אין הרחבה.

גיל סלומון: כשהדברים נוגעים באירועים מן הסוג הזה לגבי דירות ורכבים - - -

רועי כהן: יש פה נציגים של לשכת סוכני הביטוח.

רועי כהן: אנחנו מוכנים גם לפרט.

גיל סלומון: יושב פה נציג הפיקוח שיכול להסביר את זה בצורה קצת יותר נוחה ממני, אבל כשמדובר ברכבים ובדירות, בדרך כלל בפוליסות תקניות הפתרון ניתן מהר.

גיל סלומון: כשמדובר בעסקים – תלוי בהרחבה של פוליסת הביטוח.

משה גפני: אנחנו יודעים שאתה מדבר יפה, זה לא דבר חדש.

משה גפני: מי מבעלי העסקים של נהרייה נמצא פה?

משה גפני: אתם יכולים להציג מקרה ספציפי, שגיל סלומון ייתן תשובה.

גיל סלומון: אגב, רק עוד הערה.

גיל סלומון: אם יש תלונות או דברים מן הסוג הזה אז כמובן הדלת שלנו פתוחה.

משה גפני: אין תלונות.

משה גפני: אתם עוד לא אמרתם לא.

משה גפני: אתם לא אומרים כלום.

גיל סלומון: באירוע הזה אני לא מכיר, לא התקבלו תלונות חריגות על פעולה לא נכונה.

משה גפני: הם עוד עסוקים בשיקום.

משה גפני: אתה יודע להגיד נתונים?

גיל סלומון: מספרים יוכלו להציג בפיקוח.

גיל סלומון: יש פה נציג של הפיקוח.

משה גפני: בסדר, עוד מעט.

משה גפני: מי מבעלי העסקים יכול להציג את הבעיה?

אלעד מנחם: שלום רב לכולם.

אלעד מנחם: קודם כול, אני רוצה להגיד תודה על הבמה, היא חשובה לנו מאוד.

משה גפני: אתה מן הקניון בארנה?

אלעד מנחם: נכון.

אלעד מנחם: הרבה עסקים מתמודדים עם חוסר ודאות.

אלעד מנחם: אנחנו לא באמת יודעים מה הביטוח כן מכסה, מה הוא ייתן, מה יקרה.

אלעד מנחם: אנחנו לא באמת יודעים את הפרטים המדויקים עדיין.

אלעד מנחם: עברו שבועיים כבר מן המקרה ואנחנו לא באמת יודעים מה יקרה ומה יהיה.

אלעד מנחם: יש עוד הרבה דוגמאות אבל אני עונה על שאלה ספציפית.

אלעד מנחם: הרבה עסקים נפגעו.

אלעד מנחם: יש עסקים שנפגעו שהם בתוך הבתים ועכשיו לא יכולים לפעול ויש עסקים בתוך הקניון שפשוט מושבת לגמרי.

אלעד מנחם: אני לא באמת יודע מה חברות הביטוח יתנו ואיך הן יעזרו לנו להתמודד עם המצב הזה.

אלעד מנחם: אין לי באמת דוגמאות.

אלעד מנחם: אני יכול להראות צילומים, איך הדברים נראים.

ב גיל סלומון: ברוב רובם של המקרים, מי שיש לו ביטוח והגיש תביעה – התביעה עובדת מהר.

ב גיל סלומון: אנחנו לא מכירים תלונות על הנושא הזה.

גיל סופר: אנחנו נשמח לתת מענה אולי קצת רחב יותר לגבי הכיסוי הביטוחי.

משה גפני: דקה.

משה גפני: מי יכול לתת את הנתונים?

אלעד אלקובי: שלום לכולם.

אלעד אלקובי: אני מרשות שוק ההון, מן הפיקוח על חברות הביטוח.

אלעד אלקובי: קודם כול, תודה על הכינוס של הוועדה.

אלעד אלקובי: אני משתתף בצער המשפחות, כפי שהוזכר קודם.

אלעד אלקובי: לאור האסונות הקודמים – הזכירו פה את אסון הכרמל – הוצאנו דרישה פרטנית לחברות הביטוח לקבל מידע באופן מסודר לגבי תמונת מצב בכלל באירועים מסוג זה.

אלעד אלקובי: הפעלנו את הדרישה הזאת בשרפות שהיו בקיבוץ הראל ובמבוא מודיעין וכך קורה גם בימים אלו.

אלעד אלקובי: יש לנו נתונים.

אלעד אלקובי: הם מאוד מאוד בוסריים וראשוניים כי באירוע ביטוחי בדרך כלל לוקח זמן לגבש גם את הפנייה עצמה ואחרי זה גם את העניין הכספי, אבל אציין כמה נקודות.

אלעד אלקובי: הדיווח הוא שוטף, אנחנו מקבלים עדכון על בסיס יומי.

אלעד אלקובי: בנוסף על הדרישה לדיווח, דרשנו מחברות הביטוח, הממונה על שוק ההון הוציא הנחיה לטפל ולתת קדימות לטיפול בתביעות בעניין פגעי מזג האוויר.

אלעד אלקובי: הדרישה הייתה לתת מענה הולם, מקצועי וראוי, תוך מתן קדימות לטיפול בתביעות הללו.

אלעד אלקובי: בנוסף נתנו עדיפות במוקד שלנו, במחלקת פניות הציבור, לטיפול בפניות מן הסוג שאלעד מנחם ציין.

משה גפני: כמה פניות היו?

אלעד אלקובי: היו עשרות בודדות.

אלעד אלקובי: בערך 4.5% מן הפניות אלינו בשבוע החולף היו בעניין פגעי מזג האוויר.

שגית אפיק: בגלל שעסקים לא היו מבוטחים?

שגית אפיק: בגלל שעוד לא עבר מספיק זמן?

שגית אפיק: יש לכם איזו הנחה למה?

אלעד אלקובי: אסביר.

אלעד אלקובי: קודם כול, הפנייה אלינו היא בדרך כלל אחרי שהייתה פנייה אל חברת הביטוח וחברת הביטוח סירבה או הייתה איזו בעיה.

אלעד אלקובי: אנחנו בשלב הזה יותר במקום של לעזור למבוטחים להבין מה מגיע להם, מה הדרך הנכונה.

אלעד אלקובי: העלינו לדף האינטרנט שלנו דף שאלות ותשובות שיעזור גם לבעלי עסקים, גם למבוטחים פרטיים – שאלו פה קודם על רכבים ודירות.

אלעד אלקובי: אורית פרקש הכהן שאלה מי צריך להכריז.

אלעד אלקובי: אין צורך בהכרזה.

אלעד אלקובי: מדובר בחוזים.

אלעד אלקובי: גם בפוליסה תקנית של ביטוח הרכב וגם בפוליסה תקנית של ביטוח הדירה מוגדר הכיסוי במקרים מן הסוג הזה, והוא מכוסה.

אורית פרקש הכהן: כלומר אין צורך בהכרזה כדי לקבל את כספי הביטוח.

אלעד אלקובי: ברשותך, דבר אחרון, שאלת על המספרים, ונראה לי שזה מה שמעניין.

אלעד אלקובי: יש לנו נכון להיום סדר גודל של כ-4,500 תביעות/פניות לחברות הביטוח.

אלעד אלקובי: ההערכה כרגע – היא מאוד מאוד ראשונית ומאוד מאוד גסה – היא לכ-130 מיליון שקל חשיפה.

אלעד אלקובי: אמרתי: הערכה מאוד ראשונית, מאוד בסיסית.

משה גפני: 130 מיליון שקל שאתם תצטרכו לשלם כביטוח?

גיל סלומון: אנחנו.

גיל סלומון: לא הם.

משה גפני: הכוונה לחברות הביטוח, לא התכוונתי שרשות שוק ההון תשלם.

אלעד אלקובי: חברות הביטוח מעריכות כרגע את היקף הנזקים.

אלעד אלקובי: ההערה הזאת היא ראשונית מאוד.

אורית פרקש הכהן: זה כולל עסקים?

אלעד אלקובי: בעיקר דירות ורכבים.

אלעד אלקובי: גם בתי עסק.

שלמה קרעי: אם כך, רונן מרלי, מאיפה ההערכה של 11 מיליון שקל?

רונן מרלי: הוא מדבר על כל הארץ.

שלמה קרעי: אני שואל מאיפה ההערכה, אם עדיין לא ברור אם אותם עסקים יפוצו על ידי חברות הביטוח?

שלמה קרעי: כלומר זו הערכה לפני הפיצוי של חברות הביטוח?

רונן מרלי: זו הערכה של הנזק בהינתן שהקניון סגור במשך חודשיים.

שלמה קרעי: אבל בהינתן שחברות הביטוח לא מפצות גם.

שלמה קרעי: יכול להיות שחברות הביטוח יפצו.

רונן מרלי: יש דברים שחברות הביטוח לא מפצות עליהם בכל מקרה.

קריאה: מס הכנסה וביטוח לאומי לא מכוסה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: מי מסוכני הביטוח מבקש לדבר?

משה גפני: בבקשה.

גיל סופר: אני מלשכת סוכני הביטוח.

גיל סופר: אנסה לומר ממש בתמצות מה מכוסה בכל פוליסה.

גיל סופר: נתחיל בפוליסת הדירה.

גיל סופר: בעיקרון פוליסת הדירה היא פוליסה תקנית שנוסחה על ידי הפיקוח על הביטוח והיא מכסה סיכוני טבע, שכוללים סערה, סופה, שיטפון וכולי.

גיל סופר: חשוב לציין שאם המבוטח-הלקוח ביטח גם את המבנה וגם את התכולה הוא יקבל את השיפוי הכספי לפי סכומי הביטוח שהוא ביטח, ובנוסף, וזה חשוב בסיטואציות שהיו לנו פה, מקרים שאנשים בעצם לא יכלו להמשיך לגור בבית, אם השמאי מאשר שהבית לא כשיר לאכלוס בעצם המבוטח מקבל גם כסף לדירה חליפית, הוא מקבל מימון לכך.

גיל סופר: חשוב מאוד לציין את הדבר הזה.

גיל סופר: בתחום ביטוח הרכב זו פוליסה תקנית.

גיל סופר: מי שעשה ביטוח מקיף לרכב, יש כיסוי גם לסיכוני טבע, כל הנזקים שתוארו כתוצאה מהצפות, שיטפונות וכולי.

גיל סופר: לדוגמה, לקוחה קיימת שהרכב שלה חנה בחניון והוצף, נגרם טוטאל לוס – היא קיבלה רכב חלופי מייד ותוך 30 ימים היא תקבל את תגמולי הביטוח מחברת הביטוח כדי שתוכל לקנות אוטו חדש.

רועי כהן: מה לגבי בעלי עסקים?

גיל סופר: עכשיו אני מגיע לעסקים.

גיל סופר: לגבי עסקים, גם מבוטח שרכש ביטוח עסק, חשוב לציין שכיסוי נזקי טבע ורעידת אדמה הוא כיסוי אופציונלי.

גיל סופר: בניגוד לרכב ודירה זה לא בילט-אין בפוליסה.

גיל סופר: זאת אומרת, מבוטח שרכש תמורת תוספת פרמיה את הכיסוי לנזקי טבע, שכוללים סערה, סופה ושיטפון - - -

רועי כהן: תבין, זה לא בפוליסה.

משה גפני: נניח שאני תושב אשקלון, בעל עסק באשקלון ואני נפגעתי.

משה גפני: תקשיב לי רגע כדי שאני אבין.

אורית פרקש הכהן: תלוי אם עשית ביטוח או לא.

משה גפני: נניח שאני בעל עסק והעסק שלי נפגע בגלל השיטפון.

משה גפני: אני עשיתי פוליסה רגילה.

משה גפני: אני מכוסה?

וטורי: אני רוצה לענות.

וטורי: אני גם כן נציג לשכת סוכני הביטוח.

וטורי: המהות בביטוח היא תכנון מוקדם.

וטורי: זה חלק מן המהות שאנחנו יושבים פה, לתכנן את ההתגוננות מפני האסון הבא שיהיה, חלילה.

וטורי: כשאנחנו מתכננים נכון את הביטוח אז האדם יכול להיות מכוסה מ-א' ועד ת'.

וטורי: זאת אומרת, לשאלות פה לגבי העסקים – אם אני עכשיו יושב כבעל מקצוע עם בעל העסק ומתכנן את הכיסוי שלו גם למקרה של רעידת אדמה, חלילה, וגם למקרה של נזקי טבע, לא תהיה לו שום בעיה.

וטורי: יש דבר נוסף בביטוח שנקרא ביטוח אובדן רווחים או אובדן הכנסה.

רועי כהן: שואל היושב-ראש על ביטוח רגיל.

וטורי: אין דבר כזה ביטוח רגיל.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: תודה רבה.

גיל סופר: אני מבקש להוסיף משפט אחד.

גיל סופר: כתוצאה ממה שקרה אני חושב שהתפקיד של הרשות במקרה הזה הוא לעורר מודעות לנושא של ביטוח, כי ביטוח ישלם ומהר.

משה גפני: לעשות עכשיו פרסום לחברות הביטוח?

משה גפני: זה מה שאנחנו רוצים?

משה גפני: תודה רבה, הבנתי.

משה גפני: זה לא הזמן.

שלמה קרעי: כפי שיש בדירות וברכבים, גם בביטוחי עסק שזה יהיה מובנה.

משה גפני: בסדר, אנחנו לא עושים עכשיו פרסום.

משה גפני: את רצית להגיד משהו?

משה גפני: אני רוצה לסכם.

משה גפני: בבקשה תתקרבי לשולחן.

שני בוזגלו: אני בעלת בורקס בכר בארנה נהרייה.

שני בוזגלו: אני שומעת את הכול.

שני בוזגלו: אני רוצה בבקשה שמישהו ייתן לי תשובה.

שני בוזגלו: דרך אגב, דיברתי עם חברות הביטוח.

שני בוזגלו: שום דבר לא עוזר לנו.

שני בוזגלו: עם כל מה שיש לי, אני יכולה אחר כך לשבת ולהגיד לך בדיוק את התשובות שקיבלתי, יש לי אותן ואוכל להראות לך אותן.

שני בוזגלו: אני רוצה לדעת, מחר בבוקר אני צריכה להביא לילדים שלי משכורת, אני צריכה להביא פרנסה.

שני בוזגלו: אנחנו כבר שבועיים לא עובדים, עוד ארבעה שבועות אני לא הולכת לעבוד.

שני בוזגלו: אני רוצה לדעת מי ב-1 בחודש ייתן לי פרנסה.

שני בוזגלו: יורדת לי משכנתה, יש לי הוצאות.

שני בוזגלו: עזוב, אני כבר לא מדברת על הספקים.

שני בוזגלו: אני רוצה בבקשה שמישהו פה יקום ויגיד לי למי אני צריכה לפנות, למי אני צריכה לגשת.

שני בוזגלו: אני לא יודעת, כולם מדברים ומדברים.

שני בוזגלו: אני לא צריכה הרבה, המחזור שלי הוא 20,000 שקל, 18,000 שקל, שאני מקימה איתם דברים.

שני בוזגלו: אני שומעת פה על מיליונים.

שני בוזגלו: אני הקטנה פה.

שני בוזגלו: בבקשה מכם תגידו לנו מי נותן לנו, זה מה שאני רוצה לדעת.

שני בוזגלו: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

יעקב מאיר ציטר: אני סגן ראש המועצה האזורית חוף הכרמל.

יעקב מאיר ציטר: אני מצטער שאני מוביל אתכם בחזרה אל תוך המרחב הכפרי.

יעקב מאיר ציטר: המועצה מייצגת 27 יישובים שבהם גרים 33,000 תושבים.

יעקב מאיר ציטר: אנחנו היינו מספיק חזקים, יש לנו את החוסן, היו לנו מספיק כלי צמ"ה, ידענו להתמודד עם כל מה שקרה בשטח.

יעקב מאיר ציטר: למזלנו הרב יצאנו יחסית בסדר.

יעקב מאיר ציטר: אבל צריך לזכור שיש חקלאים באזור ומי שהסתובב בשטח מבין שזה היה אירוע חריג במלוא מובן המילה.

יעקב מאיר ציטר: גם הצנרת של קצא"א, הצנרת של נתג"ז והצנרת של נובל נחשפו באירועים הזה.

יעקב מאיר ציטר: אחד הדברים החשובים ביותר שצריך להבין אותם, שבתווך הציבורי מועצה אזורית לא יכולה להיכנס.

יעקב מאיר ציטר: מה שקרה, אדמות נשטפו.

יעקב מאיר ציטר: אני לא מדבר על נזק לפלפלים ולא מדבר על נזק לחצילים או דברים כאלה, לזה יש ביטוח, אבל ברגע שהקרקע נחשפה כל הדרכים החקלאיות נעלמו כלא היו ונשטפו לכיוון הים, והנזקים עצומים, כולל במעגן מיכאל, שיש פה נציגה שגם רוצה להגיד שני משפטים בעניין הזה.

יעקב מאיר ציטר: אין לנו יכולת כמועצה אזורית לטפל.

יעקב מאיר ציטר: מישהו צריך להגדיר, להבין את המשמעויות.

יעקב מאיר ציטר: היום חקלאי במועצה האזורית חוף הכרמל, גם בכרם מהר"ל, גם חקלאים בזכרון יעקב שלא שייכים לנו, גם במעגן מיכאל ועוד מספר יישובים לא נכנסים לשטחים החקלאיים, אין להם דרך להיכנס לשם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תמר לוי-בונה ממשרד האוצר, בבקשה.

משה גפני: מה התרומה שלכם בכוח?

תמר לוי-בונה: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

תמר לוי-בונה: כידוע לך, משרד החקלאות מוציא - - -

משה גפני: את מדברת אלי?

תמר לוי-בונה: אני עונה לו.

משה גפני: לא ביקשתי תשובה רק לו.

משה גפני: ביקשתי תשובה על כל הדיון.

תמר לוי-בונה: אני אוכל להתייחס רק לסוגיות על חקלאות.

תמר לוי-בונה: לסוגיות האחרות יש כאן נציגים נוספים.

תמר לוי-בונה: לגבי נזקים לחקלאות – משרד החקלאות מוציא כ-200 מיליון שקלים מידי שנה לביטוח נזקי טבע.

תמר לוי-בונה: החקלאים משתתפים בביטוח, גם המדינה משתתפת בביטוח, וכן יש ביטוח לתשתיות.

תמר לוי-בונה: הדברים האלה כמובן יתבהרו בהמשך מכיוון שעוד מוקדם, אבל החקלאות מבוטחת, כפי שאתה יודע.

תמר לוי-בונה: מעבר לכך, משרד החקלאות מוציא 55 מיליון שקלים מידי שנה על תשתיות ניקוז.

תמר לוי-בונה: השנה, למשל, בתקציב 2020 התקציב של כלל רשויות הניקוז יעמוד על 100 מיליון שקלים מתוך אותו סכום, מתוך סכום של חצי מיליארד שקל לעשור, והשנה ב-2020 זה יהיה 100 מיליון שקל.

תמר לוי-בונה: מעבר לכך, יש תקציב של 135 מיליון שקלים מתוקף מכסות הניקוז לתוך הסוגיה הזו, ומרמ"י גם תקציבים נוספים של תשתיות הפיתוח.

תמר לוי-בונה: אני יכולה להתייחס כמובן רק לתקציבים המאושרים.

יעקב מאיר ציטר: בנושא הניקוז זה מעולה.

יעקב מאיר ציטר: השאלה מה לגבי הפיצוי.

תמר אנגל: סליחה, הייתי מצפה מכם להיות הראשונים שיבקשו הכרזה על אסון טבע.

תמר אנגל: האנשים שלכם על הכיפק, הגיעו אלינו בתוך יום והיו המומים.

משה גפני: מי הגברת שמדברת בלי רשות?

תמר אנגל: סליחה, אני מתנצלת.

תמר אנגל: שמי תמר אנגל, אני ממעגן מיכאל ואני מדברת בשם חקלאי חוף הכרמל.

תמר אנגל: שאלו אותנו האם פתחנו את הסכרים באזור.

תמר אנגל: לא רק שפתחנו את הסכרים באזור אלא כל הסכרים נסעו לים.

תמר אנגל: ברכות דגים שלמות נסעו לים.

תמר אנגל: קנ"ט (קרן לביטוח נזקי טבע בחקלאות) יודעים לפצות על דגים.

תמר אנגל: הבעיה היא נזקים לתשתיות.

תמר אנגל: בבת שלמה 8 מיליון שקל.

משה גפני: את יכולה להקשיב לי לרגע ולא רק לדבר?

משה גפני: מה שתמר אנגל אומרת – אם לא מכריזים אז הם לא נותנים?

תמר אנגל: לא.

תמר אנגל: אין פתרון.

אורית פרקש הכהן: תמר לוי-בונה אמרה שיש תקציב בלי קשר, שיש מימון ממשלתי לחקלאים.

תמר לוי-בונה: החוק קובע פיצויים לתשתיות.

תמר לוי-בונה: כמובן אגף התקציבים במשרד האוצר לא אחראי על ההכרזה מה הוא אסון טבע או לא.

שגית אפיק: זה הממשלה.

קריאה: וטוב שכך.

תמר לוי-בונה: במקרה שהקריטריונים יעבדו כמובן נמלא את הוראות החוק, אין פה שאלה.

אורית פרקש הכהן: אז יש צורך בהכרזה?

משה גפני: נניח שלי במעגן מיכאל הייתה ברכת דגים והיא הפליגה לים והפסדתי את כל כספי.

משה גפני: אני רוצה לדעת: על פי החוק צריך לפצות בחקלאות.

משה גפני: האם אתם מפצים אותי?

תמר לוי-בונה: כפי שאמרתי, עוד מוקדם לדעת.

תמר לוי-בונה: כל מקרה ייבחן לגופו.

משה גפני: אני מספר לך על מקרה ספציפי.

תמר לוי-בונה: השאלה לא צריכה להיות לאגף התקציבים במשרד האוצר.

משה גפני: רגע, את רוצה לבלבל אותי כדי שאני לא אשאל?

תמר לוי-בונה: לא, חס וחלילה.

משה גפני: אז תחכי דקה.

עודד פורר: כל השאלות בסופו של דבר מופנות אל אגף התקציבים.

משה גפני: המקרה הוא ספציפי: הייתה לי ברכת דגים במעגן מיכאל.

משה גפני: ברכת הדגים הפליגה לים כתוצאה מן השיטפונות.

משה גפני: הפסדתי 30,000 שקל.

משה גפני: האם את מפצה אותי?

משה גפני: זה המקרה.

תמר לוי-בונה: השאלה לא צריכה להיות מופנית לאגף התקציבים במשרד האוצר.

תמר לוי-בונה: יש ועדה שתבחן כל מקרה לגופו ותגיד האם הדברים עומדים בקריטריונים.

משה גפני: מי נמצא פה ממשרד החקלאות?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אתה זוכר שיש לי ברכת דגים.

ערן אטינגר: פיצוי לחקלאים על תשתיות תלוי בהכרזה.

תמר אנגל: הו, הו.

ערן אטינגר: אני לא מדבר על הדגים.

ערן אטינגר: אני מדבר על התשתיות.

משה גפני: היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים, הוא אומר שהם לא יפצו אותה על ברכת הדגים בגלל שלא הייתה הכרזה.

קריאה: הוא לא מתכוון להכרזה על אירוע חירום אזרחי.

קריאה: הוא מדבר על הכרזה מסוג אחר.

קריאה: הכרזה על אסון טבע.

קריאה: זה לא הכרזה של השר לביטחון פנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: די, מספיק.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: דבר ראשון, אנחנו נפנה לשר האוצר – לראש הממשלה אבל לשר האוצר בעיקר, אני גם אדבר איתו – לגבי ה-11 מיליון שקל האלה, שאנחנו מבקשים להעביר כמה שיותר מהר.

משה גפני: אנחנו מברכים כמובן על החלטת הממשלה בסך הכול, אבל אנחנו רוצים את ה-11 מיליון שקל האלה, שמיועדים לבעלי עסקים, שלא יפצו אותם אם לא יהיה הכסף הזה.

משה גפני: אין להם את הביטוח.

משה גפני: המציאות היא כפי ששמענו פה במהלך הדיון.

משה גפני: ה-11 מיליון שקל האלה הם קריטיים כדי שאנשים יוכלו להמשיך להתפרנס, לחיות, לקיים את חייהם.

משה גפני: בעיקר שמענו על מה שקורה בארנה בנהרייה, אבל לא רק, גם במקומות אחרים.

משה גפני: הכסף הזה מיועד לדברים האלה ואנחנו נבקש את זה.

עודד פורר: אם אפשר, אדוני, שהם ישלחו גם דיווח לוועדה איך זה ישולם.

משה גפני: רגע, יש כאן כמה דיווחים שאני רוצה לקבל.

משה גפני: דבר שני, אני מבקש מן היועצת המשפטית לוועדה להכין הצעת חוק, שבעצם התגלגלה כבר כמה פעמים, ולהחתים את כל חברי הוועדה, כמובן כל מי שירצה לחתום, הצעת חוק בעניין פיצויים בעד נזק עקב אסון טבע.

משה גפני: כולנו – מי שירצה כמובן – נצטרך לחתום על הצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני מניח שזה יעזור גם לפיצוי זמני בינתיים, 11 מיליון שקל, 30 מיליון שקל.

קריאה: כפי שזה עזר בעוטף עזה.

משה גפני: אתם כבר למדתם את השיטה שלי.

משה גפני: 36 מיליון שקל.

משה גפני: ברגע שהם יראו שהולך להיות חוק, המוטיבציה להעביר את החוק כמה שיותר מהר תהיה אם הזעקה תהיה עד לשמיים.

משה גפני: לא את ה-11 מיליון שקל מעבירים ולא את ה-36 מיליון שקל מעבירים.

משה גפני: אותו דבר כפי שהיה במקרה של מבוא מודיעין.

משה גפני: המציאות הזו קיימת גם במקומות אחרים, כמו למשל בעוטף עזה.

משה גפני: אז אני מבקש להכין את הצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים.

משה גפני: אני מקווה שנוכל לקיים את הדיון.

משה גפני: דבר שלישי, אני מבקש להכין את הצעת החוק בעניין איחוד קווי החירום.

משה גפני: כאשר נתחיל את הדיון בעניין הזה אנחנו נשמע.

משה גפני: אני מבקש שיעבירו לנו את הדוח שלפיו זה לא הצליח בארצות הברית.

משה גפני: הייתי מעדיף להיות מפגר כמו ארצות הברית, אבל אם לא הצליח אז לא הצליח.

משה גפני: נלמד את זה.

משה גפני: אנחנו לא עושים דברים חסרי אחריות.

משה גפני: אני לא מבין עד לרגע זה, גם לאחר ההסבר המלומד של ד"ר יפה, שהסביר יפה מאוד, מה היה קורה אם מספר הטלפון שהיה מיועד למקום מסוים היה עובר לעוד כמה מקומות, האם האסון הזה היה נמנע.

משה גפני: יש לי תיאוריה בעניין הזה אבל אני לא רוצה להגיד אותה בגלל ש"אל יתהלל חוגר כמפתח".

משה גפני: כאשר נתחיל בהליך חקיקה כמובן אנשי מד"א יוזמנו, אנשי איחוד הצלה יוזמנו, כל הגופים, המשרד לביטחון פנים, משרד הבריאות כמובן.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון.

משה גפני: אני מבקש מן היועצת המשפטית לוועדה להכין את הצעת החוק הזאת.

קרן ברק: ולהחתים עליה את כולנו.

משה גפני: כן, בוודאי.

אורית פרקש הכהן: זה בעצם יפגע בבעלי עסקים בעיקר.

משה גפני: אני מבקש לקבל דיווח מרשות שוק ההון, אני מבקש שתעביר אלינו במהלך הימים הקרובים מידע כמה ביקשו ביטוח, כמה אפשר להיענות באופן חיובי וכמה אי אפשר להיענות, כל מה שאתם יודעים בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו רוצים לפקח על העניין בגלל שכנראה הגשמים יימשכו ואנחנו דואגים מאוד כולנו, ללא יוצא מן הכלל, קואליציה ואופוזיציה, אנחנו דואגים לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו סומכים עליכם.

משה גפני: אני מבקש לקבל את הדיווח הזה.

משה גפני: חשוב מאוד לבדוק את הדברים האלה.

משה גפני: לגבי ההכרזה של הממשלה על אסון טבע – אני אפנה לראש הממשלה ואבקש ממנו שתהיה הכרזה על העניין הזה גם לגבי מה שכתוב בחוק פיצוי נפגעי אסון: "הממשלה תכריז על אסון טבע לפי המלצת שר החקלאות ופיתוח הכפר, שניתנה לאחר התייעצות עם השר הממונה על השירות המטאורולוגי, על השירות ההידרולוגי, על המכון הגיאולוגי".

משה גפני: מה שמעניין אותי בסוף, שיהיה פיצוי.

משה גפני: אנחנו נבקש את הדבר הזה.

משה גפני: מה אתה ביקשת קודם, עודד פורר?

עודד פורר: ביקשתי שהם ידווחו לנו איך הם מעבירים את הכסף הזה.

עודד פורר: אני חושב שזה 11 מיליון שקל.

עודד פורר: אנחנו צריכים לדעת איך הם חישבו שזה 11 מיליון שקל.

משה גפני: הם לא חישבו.

משה גפני: זאת הייתה בקשה של ראש עיריית נהרייה.

עודד פורר: אני חושב שזה הרבה מעבר.

משה גפני: אל תהיה בטוח בגלל שאנחנו מדברים על אלה שנופלים בין הכיסאות.

עודד פורר: אני חושב שזה צריך להיות בתמיכוֹת, כלומר צריך להיות איזשהו קול קורא.

משה גפני: אנחנו נבדוק את העניין הזה, בסדר.

עודד פורר: שהם ידווחו לוועדה איך הם מעבירים את זה.

עודד פורר: מה שקורה בסוף הוא שיש כסף אבל הוא לא מגיע ליעד שלו.

משה גפני: רונן מרלי, אתה תצטרך להגיד לנו איך אתה מתקדם בעניין הזה ואיך הם מתכוונים לשלם.

משה גפני: הם צריכים לדעת שאנחנו עוקבים אחרי זה.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, איך אנחנו מונעים את האסון הבא?

משה גפני: חשוב מאוד שאנחנו נפקח על העניין הזה.

משה גפני: מהניסיון של הוועדה במקרים של פיצויים, בסופו של דבר אנחנו מהווים קטליזטור חשוב מאוד לממשלה, במיוחד שאף אחד פה לא אופוזיציה ולא קואליציה.

משה גפני: אנחנו רוצים בהצלחת העניין.

משה גפני: ההכרזה על אסון טבע היא נושא מאוד מאוד חשוב, בעקבותיה אנחנו עומדים במקום אחר לחלוטין.

קרן ברק: אנחנו עומדים במקום אחר כי אז זה הופך להיות אולי יותר משתלם להשקיע מאשר לפצות.

משה גפני: מה השאלה, זה ברור.

משה גפני: אני מסכים.

קרן ברק: בדיוק, ואז זה משחק אחר.

משה גפני: אנחנו צריכים לשדרג.

משה גפני: הוא כבר למד את השיטה שלי: לשדרג את כל המצב הזה, שאנחנו נהיה במקום אחר.

משה גפני: עכשיו אנחנו עומדים במקום עם ידיים חשופות.

משה גפני: אין כלום.

קרן ברק: אני שואלת עדיין איך אנחנו מונעים את האסון הבא.

קרן ברק: מגישים את שתי הצעות החוק האלה.

קרן ברק: אחת מהן, בעניין קווי החירום, אנחנו עדיין לא יכולים לכפות כי אנחנו לא יכולים לקיים את החוק הזה.

קרן ברק: אני שואלת מה אנחנו עושים בפועל כדי שזה לא יקרה יותר, כדי שהם כן יענו לטלפונים וכדי שהתשתיות בעיר לא יקרסו?

משה גפני: חקיקה.

קרן ברק: אנחנו יכולים לפעול לא רק עם חקיקה.

משה גפני: תנסי לדבר עם האנשים שם.

משה גפני: כל אחד מתבצר בעמדתו.

משה גפני: ברגע שאת מגישה הצעת חוק ואת מקיימת דיונים על הצעת החוק הזאת, והכול פה מגיע בדבר שהולך להיות מעשי, אנחנו נדרוש את התיאום.

קרן ברק: שלעיריות יהיו מוקדים.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לעשות עכשיו משהו אחר.

משה גפני: זה מה שאנחנו יכולים לעשות.

אורית פרקש הכהן: אדוני היושב-ראש, אני רק מבקשת שכאשר שגית אפיק כותבת את הצעת החוק, שיהיו קריטריונים ברורים לאירוע, שבהתקיימותם כבר נקבע כאילו יש אירוע של אסון טבע.

אורית פרקש הכהן: אז אתה עוקף את כל הצורך להמתין לשר לביטחון פנים.

משה גפני: יש הצעת חוק קיימת.

קרן ברק: אנחנו צריכים פשוט שכולנו נהיה חתומים עליה.

משה גפני: היא כבר הובאה לדיון.

משה גפני: תודה רבה, רבותי, אני מודה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.