ועדת הכספים, כנסת 22, פרוטוקול מספר 21, 2019-11-20 09:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: הצעה לסדר, חבר הכנסת טיבי בבקשה, רק בקצרה.

אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, אני מוצא לנכון להודות לך על הדברים שאמרת אתמול.

אחמד טיבי: הם היו דברים כנים ואמיצים.

אחמד טיבי: לא כל חבר בלוק יכול להיות אמיץ.

אחמד טיבי: אני רוצה לחזק את דבריך, שבמשך שנים, גם כשהיית חבר ועדת כספים וגם כיושב ראש ועדת כספים, היה שיתוף פעולה פורה בינינו גם כחברי כנסת וגם כסיעות.

אחמד טיבי: ההקשבה שלך לצרכים של האחר, לצרכים שלנו, היתה על שולחנך.

שלמה קרעי: טיבי, זה לא הספד, הוא ממשיך...

אחמד טיבי: תיכף אני אענה גם על זה.

אחמד טיבי: דבריך היו כל כך חשובים, כי יש מנהיגים אחרים של סיעות נוספות בבלוק שעדיין שותקים, והם בדרך כלל הולכים ליישובים הערביים כדי לבקש קולות, ואתה אף פעם לא בא ליישובים הערביים כדי לבקש קולות, ולכן האמירה שלך היא אמירה טהורה ונכונה, וטוב עשה הנשיא שהתייחס לדברים שלך.

אחמד טיבי: אני בהזדמנות זאת רוצה להודות מקרב לב גם לנשיא המדינה ריבלין על הדברים שלו.

עודד פורר: על כל הדברים?

אחמד טיבי: על הדברים שלו.

אחמד טיבי: אני יכול להיות בחילוקי דעות מכובדים עם הנשיא, ואני מוכן לשמוע דברים קשים ממנו, כי הוא אומר אותם בצורה מכובדת, וגם לשמוע דברים קשים ממיקי לוי, כי בדרך כלל יש סגנון של הדברים גם כשיש חילוקי דעות.

אחמד טיבי: אנחנו נהיה אצל הנשיא בשעה 11:45, ואנחנו תיאמנו שאחרינו יהיו גפני וליצמן אצל הנשיא...

אחמד טיבי: אני יכול להגיד כי זה התפרסם פה ושם – אפרופו, זה לא הספד – שאני גאה שחבר הכנסת גפני הוא יושב ראש ועדת כספים טוב, ואם היה לנו חלק ולו קטן בזה שהוא היום יושב שם, אני גאה עוד יותר על הדבר הזה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לך.

מיקי לוי: אני מצטרף במלוא מובן המילה לדברים שאמר אחמד.

מיקי לוי: אני מבקש ממך, אם תוכל להיות שליח בשמי – כי אני לא אהיה אצל הנשיא היום, אני מכיר את הנשיא שלנו 55 שנה – תגיד לו שאני אוהב אותו ואני מצהיר שהוא הנשיא שלי.

עודד פורר: אם כבר משבחים אותך, אני רוצה גם לשבח אותך.

עודד פורר: אנחנו חושבים עדיין שנכון שבוועדות הזמניות, בראשות כל ועדה יעמוד מישהו מהמפלגות הגדולות – אגב, לא מהמפלגה שלנו.

עודד פורר: עדיין אני בהחלט יודע לשתף אתך פעולה ברמה האישית - -

משה גפני: נכון.

עודד פורר: - - ולנהל את הדברים גם ברמה העניינית כשצריך, עם כל חילוקי הדעות הקשים שיש לנו הרבה פעמים.

עודד פורר: בהתייחס לדבריו של חבר הכנסת טיבי, כבר ציינת את דבריו של הנשיא.

עודד פורר: אני חושב שצריך לפחות לעשות צדק ולצטט את כל דבריו של הנשיא, שבאותה נשימה הוא גם הביע זעזוע מהדברים שאומרים אותם חברי כנסת מהרשימה המשותפת – אם זה כלפי החברה הישראלית, אם זה נגד חיילי צה"ל.

עודד פורר: אני בציטוט אגיד שהוא קרא לזה: קריאות חמורות, מזעזעות ובלתי מתקבלות על הדעת.

עודד פורר: חשוב להגיד את הדברים האלה פעם אחר פעם, כי אני לא הייתי רוצה לשמוע את הקריאות האלה שאני שומע בשום מקום, לבטח ובטח לא בכנסת ישראל.

עודד פורר: << נושא >> 3.

עודד פורר: הצעת תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה עקיף) (תיקון), התש"ף

עודד פורר: -2019 << נושא >>

משה גפני: רבותיי, אנחנו עוברים לסעיף בסדר היום – אלה בעצם שני סעיפים שהם סעיף אחד, שעיקרו תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה עקיף) (תיקון), התש"ף-2019.

משה גפני: הסיפור מתחיל בעובדה שהמסעדנים ובעלי האולמות עד לרגע זה לא נמצאים בתשלום פיצויים.

משה גפני: אדם מתפרנס כמסעדן שיש לו מסעדה או שיש לו אולם אירועים ולפתע יש אירוע ביטחוני, פיקוד העורף אומר לא לבצע שם שום עבודה, או אם יש שם אירוע לבטל את האירוע, הוא מפסיד את כספו ולא מקבל פיצוי.

משה גפני: מדינה מתוקנת לא יכולה להסכים לדבר הזה.

משה גפני: התקיימו דיונים במשך כל התקופה הזאת, נדמה לי ממאי.

משה גפני: התקיים דיון עקרוני מול הממשלה, מול רשות המיסים.

משה גפני: במשך כל הזמן הזה לא הגענו לפתרון, ואנחנו ביקשנו משגית להכין חוק – אגב, כל הוועדה ללא יוצא מן הכלל, אני גם רוצה לומר שאבי ניסנקורן נתן לי גיבוי.

משה גפני: זה לא המקום הראוי, זה לא נכון לחוקק חוק על דבר כזה, כאשר אנחנו יודעים שזה צריך להיות בחקיקת משנה בתקנות, אבל היא הכינה מהר חוק ואנחנו הבאנו את זה אליך, ואתה אמרת שמיד ברגע שאתה אומר, אנחנו נעשה שחרור מחובת הנחה.

משה גפני: לא רציתי את זה, אני יותר רציתי את התקנות.

משה גפני: קיימתי איתם דיונים, גם שגית ישבה איתם על הפרטים.

משה גפני: יום אחד במהלך הימים האחרונים קיבלתי טלפון מערן יעקב, שהוא רוצה לשבת.

משה גפני: שאלתי אותו: על מה לשבת?

משה גפני: לשבת עוד הפעם לנהל ויכוחים?

משה גפני: אז הוא אמר: לא, אני רוצה לסיים את העניין.

משה גפני: אני רוצה לשבח גם את מירי סביון וגם את אמיר דהן וגם את גיא גולדמן, איפה הוא?

עודד פורר: רק כשאתה נוזף בו, הוא יושב קרוב.

עודד פורר: ..

משה גפני: אני רוצה לשבח אותם, שהם היו אכן עם לב פתוח ונפש חפצה.

משה גפני: חייבים את העניין הזה לגמור.

משה גפני: צריך לסיים את זה באופן כזה, שלא יכול להיות שהם יישארו מבלי שיהיה פיצוי.

משה גפני: אין לזה היגיון, ואני שמח שאנחנו עומדים במציאות הזאת.

משה גפני: למה ערן יעקב לא בא?

קריאה: הוא באילת.

משה גפני: היה ראוי שהוא יבוא.

משה גפני: זה מאוד חשוב שאתם נמצאים פה, אבל היה ראוי שגם הוא יבוא.

מירי סביון: התיקון שעליו אנחנו מדברים זה תיקון לתקנות הקבע, לא להוראת השעה.

מירי סביון: זה אומר שזה תיקון, שככל שהוא יעבור, הוא יחול באופן קבוע.

מירי סביון: התקנות האלה נוגעות לכל יישובי הספר, לא רק לעוטף עזה, אלא גם ליישובי ספר באזורים אחרים בארץ, בצפון למשל.

מירי סביון: התיקון משנה את הכללים לגבי הפיצוי בגין נזק עקיף שיינתן לבתי אוכל, שבתוכם נכללים מסעדות, בתי קפה וכו' וגם לגבי אולמות שמחה, והוא בא לתת מענה למקרים שבהם יש אובדן רווחים ונזקים ממשיים באירועים שהם יחסית קצרים.

מירי סביון: אם ניכנס טיפה לפירוט אבל מלמעלה, לגבי בתי אוכל – ששם נכללים מסעדות, בתי קפה וכו' – לגבי נזק שמקורו בחומרי גלם, זאת אומרת אם המסעדה הוציאה חומרי גלם, עמדה להכין מנות מסוימות ואז התחולל איזשהו אירוע שגורם לכך שכל החומרים התקלקלו, הפיצוי יהיה מידי בגין החומרים האלה.

מירי סביון: אם תהיה לנו הפסקת פעילות של לפחות 24 שעות, יינתן נזק ממשי, שזה אומר נזק גם בגין אובדן רווחים או נזקים אחרים – זה לגבי בתי אוכל.

מירי סביון: לגבי אולמות אירועים וגם מוסדות תרבות ופנאי, שם ישנם מצבים שגם בהפסקות פעילות של פחות מ-24 שעות בהנחיית פיקוד העורף, צריך לבטל את האירועים בשל איסור התכנסות של מספר גדול של אנשים או שאין אפשרות לכנס את האירוע.

מירי סביון: לגבי נזק שנגרם עקב ביטול של אירוע או פעילות בשל הגבלה של פיקוד העורף, הנזק הממשי זה אומר כל אובדן הרווחים בגין אותם אירועים שבוטלו; ולגבי נזקים אחרים כמו בתי אוכל אחרי הפסקת פעילות של 24 שעות, כאשר הפיצויים האלה יינתנו לפי המסלולים שקיימים בתקנות הקבע.

משה גפני: ממתי זה חל?

שגית אפיק: תחולה רטרואקטיבית ממאי 2018.

מירי סביון: מאי 2018 זה תחילת האירועים עליהם אנחנו מדברים.

אלון שוסטר: מה קורה עד ה-24?

אלון שוסטר: מה כן מקבלים?

אלון שוסטר: לא הבנתי.

מירי סביון: לגבי בתי אוכל – שזה מסעדות, בתי קפה ודומיהם – חומרי הגלם שהתקלקלו; ולגבי אולמות שמחה, אם היה מתוכנן אירוע שהתבטל, הנזק הממשי.

מירי סביון: הנזק הממשי זה כל הנזק הממשי, זה אומר אובדן הרווחים בגין אותו אירוע לצורך העניין למשל.

שגית אפיק: ה-24 שעות זה קריטריון להיכנס לזכאות לפיצויים.

שגית אפיק: מרגע שנכנסת ואתה זכאי לפיצוי, אתה לוקח את הפיצוי איך שאתה - - -

שלמה קרעי: לא נכון, גם פחות מ-24 שעות באולמות אירועים.

שגית אפיק: זה על החומרים שהתקלקלו, אבל אני מדברת על המחזור.

שגית אפיק: אתה שאלת מה קורה.

בן ארי: איך מוכיחים נזק של אוכל שהתקלקל?

רועי כהן: איך מוכיחים נזק של אוכל שהתקלקל ב-2018?

משה גפני: אני רוצה שזה יהיה מסודר.

משה גפני: אמיר, בבקשה.

<< אורח >> אמיר דהן: אני אפילו אמחיש את זה בדוגמה קטנה:

<< אורח >> אמיר דהן: הכנתי את כל חומרי הגלם לסושי שלי – היה כאן בחור מהסושי, הכין את כל חומרי הגלם, בשעה 12:00 היו בסך הכול ארבע טילים.

<< אורח >> אמיר דהן: אין הנחיות של פיקוד העורף, אבל לקוחות לא הגיעו.

<< אורח >> אמיר דהן: על כל חומרי הגלם שהתקלקלו לו, הוא יוכל להגיש לנו תביעה.

<< אורח >> אמיר דהן: אנחנו יכולים לבדוק את התביעה לפי יום קודם או ימים קודמים שלו.

<< אורח >> אמיר דהן: אנחנו יודעים מה המכירות שלו, אנחנו יודעים מה עלות המכר שלו.

<< אורח >> אמיר דהן: הם יוכלו להגיש תביעה על הדבר הזה, גם בלי שום הנחיה שיש.

<< אורח >> אמיר דהן: יחד עם זאת, במידה ויש הנחיה של פיקוד העורף לא לפתוח את העסקים, לאחר 24 שעות הוא זכאי להגיש תביעה על אובדן הכנסות, אבל לא רק על ה-24 שעות.

<< אורח >> אמיר דהן: זה אומר שהוא נכנס כתנאי סף לתקנות, ואם הוא יוכיח שגם במהלך כל השבוע קדימה או כל החודש קדימה לא באו אליו לקוחות, הוא זכאי, החוק אומר: זמן סביר לסילוק הנזק.

<< אורח >> אמיר דהן: זמן סביר זה הזמן שבאמת לקח לך, אז זה לא רק על ה-24 שעות של אותו יום, וזה נותן להם פתרון קדימה.

<< אורח >> אמיר דהן: עשינו בדיקה קטנה לגבי האירועים שהיו עד היום.

<< אורח >> אמיר דהן: אם היה אירוע בנובמבר עם הפסקת פעילות ב-2018 ובמרץ השנה ובמאי השנה ובנובמבר השנה, כל האירועים האלה עברו גם את ה-24 שעות.

משה גפני: זאת אומרת שאין אירוע שאין לו את ה-24 שעות.

<< אורח >> אמיר דהן: היה אירוע כזה באוקטובר, שהיתה הנחיה קטנה.

<< אורח >> אמיר דהן: על האירוע הזה הם יכלו להגיש תביעה על חומרים שהתקלקלו.

<< אורח >> אמיר דהן: לגבי אולמות אירועים, זה קצת שונה, כי לגבי אולמות אירועים יכולה להיות הנחיה בשעה שתיים בצהרים לא לקיים בערב ואין שום הנחיית התגוננות אחרת, אבל אולם האירועים קיבל הנחיה ספציפית לא לקיים אירוע או לקיים אירוע עד 100 איש ואני רוצה להתחתן, אני מעביר את האירוע למקום אחר.

<< אורח >> אמיר דהן: על הדבר הזה הוא יקבל את הפיצוי מהרגע הראשון.

<< אורח >> אמיר דהן: יחד עם זאת, אם היום נורו טילים והוא רוצה להוכיח שיש לו נזק עתידי, לא באים להזמין, צריך איזו נקודה קטנה שנוכל לקשר את זה שלא הזמינו אצלו, אז הפסקת פעילות של 24 שעות.

<< אורח >> אמיר דהן: אותו דבר, בדקנו את כל האירועים שהיו, רצינו לבדוק קצת אחורה.

<< אורח >> אמיר דהן: כמו שאמרתי, הם נכנסים לכל המקומות האלה.

<< אורח >> אמיר דהן: גם באוקטובר לדוגמה, כשהיתה הנחיה לא לקיים אירועים מעל 300 איש בשטח סגור, אם היה לו אירוע מעל 300 איש, הוא זכאי לקבל.

משה גפני: רק שתי הערות שלא דיברנו עליהן כשדיברנו על העניין: הערה אחת – כשבעל האולם מעביר את החתונה של הזוג למקום אחר בגלל האירועים הביטחוניים ומבקש פיצוי.

משה גפני: יש דברים כאלה, אנשים פנו אלי.

משה גפני: אני חושב שצריך למצוא לעניין הזה פתרון, או שאם אנחנו מאשרים את התקנות אז הפיצוי כבר לא קיים, מכיוון שבעל האולם משלם.

משה גפני: הערה שנייה – אם אפשר לשלם את מה שאנחנו עשינו עד סוף דצמבר.

משה גפני: אתמול היה פה החשב הכללי ואמר שהעבירו כסף לקרן הזאת.

משה גפני: אני פשוט מבקש שתשלמו את זה מהר.

<< אורח >> אמיר דהן: לגבי אולמות אירועים – קנס מאותו מזמין אירוע.

<< אורח >> אמיר דהן: היום כשהתקנות עברו, כבר לא צריך לקחת את הקנס, כי יש לו את הפתרון המלא מקרן הפיצויים.

<< אורח >> אמיר דהן: יחד עם זאת, אם במקרה הוא ייקח את הקנס, לנו אין פתרון.

<< אורח >> אמיר דהן: הפתרון היחיד זה פשוט להוריד את זה מהפיצוי, הוא לא יקבל את זה, אבל יהיה לו יותר קל לא לדרוש את זה מהמזמין, כי הוא יקבל פיצוי מלא מאתנו כאילו התקיים האירוע.

<< אורח >> אמיר דהן: בסופו של דבר, חוק מס רכוש אומר שאפשר להגיש תביעה תוך שלושה חודשים.

<< אורח >> אמיר דהן: אנחנו חוזרים רטרואקטיבית למאי 2018.

<< אורח >> אמיר דהן: שלושה חודשים עברו.

<< אורח >> אמיר דהן: ברגע שהתקנות האלה יעברו, אנחנו נוציא הוראה - - -

משה גפני: לא, אני מדבר כללית עכשיו, לא רק על הנושא של המסעדנים.

<< אורח >> אמיר דהן: על השכר – אני גם אתייחס לזה, זה משהו שמירי הסכימה מקודם.

<< אורח >> אמיר דהן: קודם כל נוציא הוראות מעבר, שהם יכולים להגיש תביעות גם על 2018 בשלושה חודשים הקרובים, כי עבר הזמן,

<< אורח >> אמיר דהן: בגלל שהתקנות האלה רטרואקטיביות מצד אחד.

<< אורח >> אמיר דהן: מצד שני, יש כאן את תקנות הוראת שעה, אתה מדבר על השכר.

<< אורח >> אמיר דהן: השכר של ה-40 קילומטר – כל העובדים שלא הגיעו לעבודה, כולל כולם בלי קשר לילדים, כי ההנחיה היתה מחמירה של פיקוד העורף לא לפתוח עסקים, כולם זכאים לקבל שכר מהמעסיק, והמעסיק זכאי לתבוע מאתנו.

<< אורח >> אמיר דהן: גם יש הסכם קיבוצי שקיים והועבר כאן.

<< אורח >> אמיר דהן: לפי התקנות הם צריכים לצבור את הימים עד סוף שנה ולהגיש את התביעה בינואר 2020.

<< אורח >> אמיר דהן: קיבלנו החלטה עכשיו עם מירי, שבגלל שהאירוע הזה היה משמעותי לעסקים – זה לא עובד אחד או עובדת אחת שיש לה ילדים מתחת לגיל 14, זה כל העובדים – ניתן להגיש את התביעות כבר באחד בדצמבר, מיד כשייגמר החודש ולא נחכה ל-2020, כי יכול להיות שזה משמעותי לעסקים.

<< אורח >> אמיר דהן: אנחנו נוציא את זה בהנחיה.

<< אורח >> אמיר דהן: אז אנחנו גם נקדים את זה.

<< אורח >> אמיר דהן: גם אם יהיה עוד אירוע קצר בדצמבר, אנחנו נקבל עוד תביעות.

<< אורח >> אמיר דהן: אנחנו נעמוד בעומס, אבל העיקר שהעסקים לא ייפגעו.

רועי כהן: הוא שאל עד מתי זה ישולם.

משה גפני: אפשר להגיש בדצמבר, לא שמעת מה שהוא אמר.

רועי כהן: אבל מתי זה ישולם?

משה גפני: הוא מקדים את הכול.

רועי כהן: בסדר, הבנתי, אבל כמה זמן?

בן ארי: יש כאלה שהגישו ביולי ועוד לא קיבלו כסף.

רועי כהן: יש כאלה שהגישו עדיין לא קיבלו, כמה זמן אתה קוצב?

בן ארי: אנחנו מקבלים תלונות כל הזמן.

<< אורח >> אמיר דהן: אני לא מכיר את התלונות, כי המקטע הראשון של 2018 – כמעט כולו - - -

משה גפני: הוא מקדים את הכול.

בן ארי: יולי שולם?

<< אורח >> אמיר דהן: עוד פעם, יש כאלה שלא הגישו את כל המסמכים, אז אנחנו דורשים מסמכים.

<< אורח >> אמיר דהן: אני יכול להגיד שהממוצע הוא מאוד מהיר, כי התיקים שהיו לא גדולים.

<< אורח >> אמיר דהן: אנחנו מתגברים גם את כוח האדם כדי לעשות את זה הרבה יותר מהר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת קרעי ואחריו עודד פורר, אם אפשר לא באריכות.

שלמה קרעי: קודם כל, אני מברך על מה שהגענו.

שלמה קרעי: למעשה, זה משב רוח מרענן שהכנסת סוף סוף קיבלה כוח ולמרות כל ההתנגדויות - - -

משה גפני: מה זה סוף סוף?

משה גפני: אני יכול להביא לך כמה דוגמאות.

שלמה קרעי: אנחנו נמצאים כאן הרבה זמן וכל פעם היועצים המשפטיים, אלה שנמצאים כאן מולנו או אגף התקציבים, מעמידים בפנינו מכשולים, והפעם הזאת אני חושב שהצעת חוק היתה רעיון מצוין.

שלמה קרעי: בסופו של דבר הבינו בצד השני שאנחנו רציניים והדבר הזה הוא חשוב.

שלמה קרעי: לא יתכן שמסעדנים, בעלי אולמות בעוטף עזה, סבב אחרי סבב צריכים לסבול.

שלמה קרעי: טוב שעשינו את זה.

שלמה קרעי: ראיתי את הסקירה שהם נתנו עכשיו ואת התקנות, אני חושב שהן מכסות בהחלט ונותנות מענה.

שלמה קרעי: דיברנו בזמנו לגבי הערכת פיצוי של חמישה מיליון.

שלמה קרעי: הסיפור הזה של החמישה מיליון למעשה נגוז, זה בלתי מוגבל.

<< אורח >> אמיר דהן: גם יותר, גם פחות - - -

שגית אפיק: לפי מה שהם יוכיחו ומה שהם זכאים לו.

<< אורח >> אמיר דהן: זה אפילו פתרון טוב יותר.

מיקי לוי: זה פתרון הרבה יותר טוב, אין limit של הסכום.

שגית אפיק: בוודאי, והם גם נכנסו באופן קבוע, זאת דרך המלך.

שגית אפיק: גם ענף המסעדות ואולמות האירועים נכנס באופן קבוע, כי זה בתקנות הקבועות, זה לא עניין של תקציב עכשיו.

אלון שוסטר: - - - חבר'ה, תעשו מלחמה, יש מאיפה לשלם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד פורר ואחריו אלון שוסטר.

עודד פורר: ראשית בפתח הדברים, גם להודות לך אדוני היושב ראש וגם לחבר הכנסת ניסנקורן.

עודד פורר: אני חושב שמי שמכיר את התהליך, יודע כמה זה לא קל לגרום לרשות המיסים ולמשרד האוצר להביא כאלה תקנות, אני גם רוצה להודות לאנשי רשות המיסים שנרתמו לעניין הזה.

עודד פורר: אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד שהחשיבות היא לא רק בתקנות ובפיצוי הכספי, אלא גם בתחושה שהאזרחים מקבלים שהמדינה לא זונחת אותם.

עודד פורר: תמיד כשאתה קובע גבול, יש מישהו שיצא מן הכלל ועכשיו נשאר לבד.

עודד פורר: צריך לזכור שיש גם עוד מסעדה בברור חיל של אב שכול, שבתו נהרגה מפגיעה ישירה של רקטה.

עודד פורר: הוא 200 מטר בתוך הסיפור הזה, ואני ארצה שאנחנו נחשוב את הפתרון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני אתייחס לזה בסוף.

משה גפני: אלון שוסטר ואחריו מירב.

אלון שוסטר: אני בדרך כלל נוהג להיות במקום מרכזי שמכבד ומעריך את הקשיים ואת המורכבות.

אלון שוסטר: אני מבין שיש קרן מוגבלות ושבמקרה הזה הפתרון גם צופה פני איומים נוספים בחזיתות אחרות.

אלון שוסטר: אבל אני רוצה לקבוע באופן מפורש, שההצעה שמובאת כאן נותנת פתרון טוב – והוא טוב מאוד – למקטע חשוב, ברור מאליו, של הוצאות ישירות ועקיפות מובנות מאליהן.

אלון שוסטר: אין כאן מענה של מדינת ישראל – אני כרגע לא נוגע באיזה רשות אמורה לעסוק בכך – לצבע אדום אחר צבע אדום, רקטה אחר רקטה.

אלון שוסטר: אין לזה שום קשר להפסקת פעילות.

אלון שוסטר: גם במקרה הזה לקח זמן, שעות, עד שניתנה ההוראה הפורמלית הזאת של מצב התקפה או של מצב מיוחד בעורף, וכך קרו ב-20 השנים האחרונות עשרות ואולי מאות אירועים שפגעו בפעילות של המסעדנים והאחרים.

אלון שוסטר: ההצעה שמובאת כאן, שאני מבין שיש עליה קונצנזוס באולם הזה, לא נותנת מענה לפגיעה המתמשכת, לשחיקה הבלתי נגמרת, שיש בה היבטים כספיים.

מיקי לוי: אתה צודק, - - - תרופות.

אלון שוסטר: אני מבין, יש לזה תרופות, בהחלט.

אלון שוסטר: נדבר על זה היום בהצעה לסדר-היום.

אלון שוסטר: הממשלה צריכה לתמוך באוכלוסייה, בעובדים, בתושבים, ברשויות, כנראה בדרכים נוספות.

אלון שוסטר: אין כאן מענה לשחיקה המתמדת הזאת.

מיקי לוי: השיניים ששברנו בנושא של תקנות המס, בנושא של הקלות, תאמין לי זה עלה גם לגפני וגם ליושבים כאן בדמים, יחד עם רשות המיסים.

מיקי לוי: זה לא היה פשוט.

אלון שוסטר: מיקי, אני מעריך את מה שנעשה בחדר הזה, כנראה זה מה שאפשר למצות.

אלון שוסטר: יש עוד מערכות נוספות של המדינה.

מיקי לוי: תביא לי רק מישהו שייצר את הכסף.

משה גפני: מירב כהן ואחרי זה אורלי לוי.

<< אורח >> אמיר דהן: טוב, ברור שבזאת לא פתרנו את כל הבעיות של האנשים שגרים בעוטף עזה ובאזורים האלה, אבל ביחס למשימה שהיתה מונחת פה על השולחן, לסייע לבעלי המסעדות ובעלי האולמות, אני חושבת שזו תוצאה מאוד מאוד יפה.

<< אורח >> אמיר דהן: אני חייבת לומר ולשתף שניהלתי שיחות מאוד מרגשות עם בעלי מסעדות מהעוטף, שכבר איבדו קצת אמונה והרגישו שהפקירו אותם וששכחו אותם, וההחלטה הזאת מפיחה בהם תקווה, בלי שמץ של ציניות.

<< אורח >> אמיר דהן: שוחחתי עם יושב ראש הוועדה, והמתווה גם עבר שיפורים מאוד מאוד משמעותיים, ובסוף הפרטים הקטנים הם משמעותיים והתוצאה היא טובה.

<< אורח >> אמיר דהן: אני מאחלת לנו שנצליח לשתף פעולה באותו אופן בעוד כמה וכמה נושאים בוערים לא פחות, ושכל סיעות הבית יעשו מהלך משותף בדיוק כמו במקרה הזה.

<< אורח >> אמיר דהן: למדתי.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, יישר כוחו ליושב ראש, לוועדה, וכן גם לנציגים של האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי כמה מילים לומר בנוגע לדרך שבה השגנו את התוצאה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: זאת קטסטרופה בעיניי, שאותם אזרחים – שיש תמימות דעים על כך שמנהלים חיים לא נורמליים, שאפילו הרציונל שאני מנסה לחפש אותו מעבר לאיזה שהם רגשות נוסטלגיים ומשפחה שנשארת שם – מבחינה כלכלית, מבחינת הורים לילדים, מבחינת החיים עצמם זה לא רציונלי לחיות כל כך הרבה שנים במקום שסופג פעם אחר פעם אחר פעם פגיעה בשגרה של היום יום, באיכות החיים של הילדים, ביכולת לקחת אותם למסגרות חינוך, לטיפול רפואי, לטיפול פסיכולוגי כשהם צריכים, ובטח ובטח כאשר נפגעת היכולת לפרנס את המשפחה בכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: מה שראינו פה עכשיו, תסלחו לי על הביטוי, זה כמו קבצנים בפתח.

אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל שאנחנו הבאנו למקום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז ההישג הזה ראוי באמת לברכות ותודות, אבל לא היינו אמורים להגיע לנקודה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את התמונות שהם באו ובכו פה כדי לשכנע את אותם נציגים מהאוצר שהטענה שלהם היא טענה אמיתית, שיש להם פגיעה אמיתית בהכנסות, ביכולת העתידית של העסק שלהם לצמוח ולפרוס ובהזמנות של אירועים.

אורלי לוי אבקסיס: מרוב שזה בשגרה לנתק את השגרה בדרום, אנשים מראש מזמינים במקום מרוחק מהאזורים האלה, וזה רק עניין של זמן מתי זה יהפוך לנטל והמקומות בחלקם ייסגרו.

אורלי לוי אבקסיס: בוא ניקח בחשבון את אלה שכבר שילמו את המחיר וסגרו.

אורלי לוי אבקסיס: כשרוצים, אפשר לעשות.

משה גפני: היום לא תוקפים פה את האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, מה מנע מפקידי האוצר להגיע לנחמדות הזו שהם מגלים היום לפני מספר שבועות?

אורלי לוי אבקסיס: למה לתת להם לעלות פעם אחר פעם, לעזוב את העסק שלהם, למלא דלק באוטו, לנסוע מהדרום לירושלים, עלייה לרגל?

מיקי לוי: זה לא הם, זה לא הם.

קרן ברק: למה זה לא הם?

מיקי לוי: כי זה לא הם, מקבלי ההחלטות זה הפוליטיקאים, זה לא הם.

משה גפני: לא להפריע לאורלי.

מיקי לוי: אנחנו הורגים את השליח?

משה גפני: הם גילו פה רצון טוב, ואם אתם רוצים, אני אגיד לכם את הסיבות למה זה לא היה עד היום.

מיקי לוי: מה את רוצה מהם?

אורלי לוי אבקסיס: כשמדברים על רצון טוב, מדברים על לפנים משורת הדין.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא, זו שורת הדין, ושורת הדין זה שמגיע להם ואף אחד לא עושה להם טובה.

אורלי לוי אבקסיס: כשרוצים, מוצאים את הנתיב.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו: אנחנו לא יודעים לבדוק, היום הם הראו שהם יודעים לבדוק טוב מאוד ויש להם מדד.

אורלי לוי אבקסיס: אם שגית היועצת המשפטית של הוועדה הכול כך מוכשרת – ועשינו את זה לא פעם – לא היתה בונה להם את החלופה כשהיה שיתוף פעולה בין אופוזיציה לקואליציה פה שמביא את זה בחקיקה מהירה בקונצנזוס של נבחרי הציבור, הם לא היו זזים.

אורלי לוי אבקסיס: את המנגינה הזאת צריך להחליף.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם משהו, לפוליטיקאים אין תדמית כל כך טובה בציבור.

אורלי לוי אבקסיס: לכם יש תדמית גרועה - - -

משה גפני: מה את רוצה מהם עכשיו?

משה גפני: היום זה לא היום.

אורלי לוי אבקסיס: כי כשאתם רוצים, אתם מגיעים למה שהיה צריך להגיע מלכתחילה.

אורלי לוי אבקסיס: סיפור קטן, כשהיינו ילדים היה תמיד ויכוח בין אבא שלי לאימא שלי, כי כשהיינו באים לבקש מאימא שלי משהו, היא תמיד היתה אומרת לא ואבא תמיד היה אומר כן, לפחות בדברים מסוימים.

אורלי לוי אבקסיס: היא היתה אומרת לו: למה אתה שובר לי את המילה?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר לה: כשאתה יוצא ממלחמה, צריך לדעת, אם בסוף את אומרת בכל מקרה כן, תצאי טובה מההתחלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה ההבדל, אם אתם יודעים שבסוף תצטרכו לתת, תקצרו את הדרך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורית, בבקשה ואחריה אבי.

אורית פרקש הכהן: קודם כל אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד לך תודה רבה.

אורית פרקש הכהן: אני נמצאת בוועדה הזאת עוד מעט חודשים ארוכים והצורה שבה אתה מנהל אותה ומתייחס בסבלנות רבה לעומס אדיר של נושאים שמגיעים אליך ומנצל את התפקיד הזה לדברים בונים וקונסטרוקטיביים ומנתב תמיד לפתרון, היא מאוד מאוד מרשימה.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה להגיד לך תודה רבה.

אורית פרקש הכהן: בעניין הזה אני באופן אישי מרגישה, שברוב הנושאים – כמעט בכל הדברים למשל טיפלתי – הפוליטיקה היא מחוץ לשולחן בחדר הזה, אז תודה רבה לך.

אורית פרקש הכהן: יחד עם זאת, אני רוצה להצטרף למה שחברת הכנסת אורלי לוי בדיוק דיברה, היא בדיוק דיברה את רחשי לבי עכשיו.

אורית פרקש הכהן: אני יושבת כאן ודיון אחרי דיון אנחנו שומעים את אנשי החינוך המיוחד, אנחנו שומעים את ההורים עושים שביתות דקה לפני שהם צריכים לשלם, כל שנה מחדש מלחמה על סבסוד הצהרונים, אני עושה סיור ביישוב מבוא מודיעין שהממשלה קיבלה החלטה לפצות אותו על שריפה, 65 אנשים.

משה גפני: אנחנו העברנו כסף.

אורית פרקש הכהן: נכון, והעברנו גם כסף, 65 משפחות יושבות על חשבון ממשלת ישראל שמשלמת שכירות מאות אלפי שקלים בשנה, וכלום, חצי שנה אפילו לחשמל עוד לא חיברו את הבתים הללו.

אורית פרקש הכהן: בעיניי הבעיה היא בממשלה.

אורית פרקש הכהן: הממשלה אמורה למשול, ממשלה אמורה לקבל החלטה – לא רק לצייץ אותה בטוויטר או להוציא סרטון.

אורית פרקש הכהן: שר אמור לרכז את הצוות שלו ולוודא יישום בשטח ולוודא שזה קורה.

אורית פרקש הכהן: הרב גפני, מה אנחנו עשינו?

אורית פרקש הכהן: אנחנו ביקשנו מאמיר וממירי מרשות המיסים, שיספרו לנו מה קורה עם זה.

אורית פרקש הכהן: אז הם הציגו לנו חוות דעת שלהם, שבכלל אין פגיעה במסעדות ובבעלי האולמות בעוטף עזה.

אורית פרקש הכהן: עכשיו אמר לי אמיר בהגינותו – כשאנחנו אמרנו לו לגבי חוות הדעת האלה, שגם כלכלן לא יכול להגיד שהשמש לא זורחת בבוקר – ביושר: בדקנו עוד כמה פרמטרים, ואכן ראינו פגיעה.

אורית פרקש הכהן: לכן בעיניי יש פה תקלה מסוימת ברמת המשילות של מקבלי ההחלטות.

אורית פרקש הכהן: תאמין לי, כשרוצים להעביר דברים, יודעים להעביר דברים.

אורית פרקש הכהן: אני מודה לך, אבל אני חושבת שיש בעיה אמיתית בהורדת ההחלטות לשטח ובפיקוח אמיתי על זה שהממשלה שלנו, כשהיא מקבלת החלטות, היא דואגת שהדברים האלה גם יגיעו לציבור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבי ואחריו מיקי לוי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להצטרף לברכות להעברת התקנות האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב ששיתוף פעולה של יושב ראש הוועדה ושל כל סיעות הבית מעודד פורר ואורלי לוי וכחול-לבן וכל סיעות הבית, שנרתמו לעשות את השינוי הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי, ללא האיום שאנחנו נעביר חקיקה בפטור, לדעתי זה לא היה קורה, ואני אומר את זה לצערי, כי יש תופעה של אדישות מתמשכת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא חושב שזה מחוסר אכפתיות, אבל נוצרה תופעה של אדישות מתמשכת; וכשיש אנשים שסובלים וכשיש מסעדנים או בעלי אולמות שמחה שסובלים בעוטף עזה וזועקים את הזעקה שלהם חודש אחרי חודש אחרי חודש, אי אפשר להגיד שבגלל משפטיזציה לא פותרים בעיה מהותית אמיתית – אי אפשר, ואני שמח מאוד שזה נפתר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני כן רוצה לברך את רשות המיסים, שברגע שהם נרתמו, הם באמת יצרו פה פתרון שהוא פתרון מאוד מאוד מותאם לאוכלוסייה הרלוונטית ויצרו פתרון מאוד מאוד ראוי ומאוד מאוד נכון, ועל זה אני מאוד מברך שכשכבר נכנסתם לנושא, פתרתם אותו כמו שצריך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה רק לנצל את ההזדמנות הזאת להגיד עוד משהו אחד, כי קיבלנו היום את החומר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו קיבלנו היום את החומר של הממתינים בחסות הנוער - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה שביקשתי פעם אחרי פעם שישלחו לנו – סוף סוף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וקיבלנו מספרים של 211 ממתינים, שהם לא יכולים לזעוק את הזעקה שלהם.

טמיר כהן: קיבלנו והעברנו מיד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חלקם גרים ברחוב, חלקם סובלים מאלימות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם לא יכולים לבוא לפה ולזעוק את הזעקה שלהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר פה לוועדה ואני אומר לכל אחד: אני לא ארפה מזה ולא אחכה שבועיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ממחר אני הולך להתעסק עם זה.

קריאה: אנחנו אתך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מקווה שכל סיעות הבית יהיו פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אי אפשר להסכים לאדישות כזאת, כש-211 נערים ונערות בגילאים 13, 14 ו-15 – ואני שמח שאורלי ביקשה את החומר הזה וקיבלנו אותו, וכל מי שרואה את זה, מזדעזע, ואי אפשר לספר סיפורי סבתא.

אורלי לוי אבקסיס: זה גורלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שהכי מזעזע אותי שבכותרת כתוב שמשרד העבודה והרווחה, השירותים החברתיים, חוסן חברתי לישראל – זאת הכותרת, והם מקבלים את הרשימה הזאת עם הכותרת "חוסן חברתי לישראל".

אברהם (אבי) ניסנקורן: אותו דבר כמו שאמרנו לגבי המסעדנים, אנחנו צריכים לפתור את זה, זה 211 אנשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מזעזע, ואי אפשר לחכות פה לתכנית ולבינוי ולתירוצים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם לא, אני אביא הצעת חוק יחד עם אורלי - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: - - ויחד עם אחרים על הלאמת חסות הנוער, אי אפשר לשחק פה משחקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לברך את אבי ניסנקורן, שגם בהיותו במצב פוליטי כזה או אחר יודע לשתף פעולה עם כל חברי הכנסת ושהתגייס לנושא הזה של הילדים והנוער בסיכון, כי רק אם נבין ונשים את הנושאים האלה כנושאי ליבה שיש עליהם קונצנזוס, נביא לשינוי.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל הנושאים האלה נזנחים הצידה כי הם לא מספיק ביטחוניים, אז צריך לברך גם על זה.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: מיקי לוי, ואחריו אורלי פרומן.

מיקי לוי: קודם כל תודה רבה על ההירתמות שלך.

מיקי לוי: אני מחזיק מכתב שלי אליך וליועצת המשפטית מיוני 2018, שמטפל בכל נושא העסקים הקטנים בכללם, זה לא מהיום, זה כמעט שנה ותשעה חודשים, אבל זה בסדר, לא משנה.

שגית אפיק: מיקי, זה פיצוי ממאי 2018.

מיקי לוי: נכון, אז הצוות הזה מטפל בזה זה מכבר, מה שנקרא.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד משהו לחברים שלי שיושבים בצד הזה של חברי הכנסת.

מיקי לוי: הם לא האשמים, הם לא קובעי המדיניות.

מיקי לוי: גם אני הייתי בצד השני, אני יודע בדיוק מה הם עושים.

אורלי לוי אבקסיס: מה מנע מהם - - -?

מיקי לוי: אל תפריעו לי.

משה גפני: תאפשרו לו.

מיקי לוי: אני לא הפרעתי לכם.

מיקי לוי: הם לא קובעי המדיניות.

מיקי לוי: אם ראש אגף יקבל הוראה משר האוצר ויגיד להם לפטור ראש ממשלה, הם יפטרו.

מיקי לוי: הם לא קובעי המדיניות, תפסיקו להגיד להם.

מיקי לוי: הם מתרוצצים בשטח, ראיתי אותם מתרוצצים גם בין טילים, ראיתי אותם מתרוצצים למתבנים, ראיתי אותם מתרוצצים לתוך אותו בית חרושת לצבעים שביקש מיליונים ובסוף זה נגמר ב"ככה" מה שהיה מגיע לו.

מיקי לוי: הם לא אשמים, הם עושים את עבודתם נאמנה, תפסיקו להיטפל אליהם.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורלי פרומן וינון אזולאי אחריה.

אורלי פרומן: אדוני היושב ראש, צר לי, אבל קשה לי להצטרף לשמחה ולתודות בפה מלא.

אורלי פרומן: אני כמובן שמחה בשביל המסעדנים ובעלי האולמות, אבל אם אני חושבת על התהליך שעברנו פה בכנסת העשרים ואחת, בכנסת העשרים ושתיים, עשרות שעות שישבנו פה – תכמתו את זה כפול מספר האנשים, פעם תדברו גם בכסף, כמה זמן בזבזנו כשההיגיון והשכל הישר שהיום הוצגו פה, בעצם אמרנו אותם בישיבה הראשונה?

אורלי פרומן: זה היה ברור שלשם אנחנו רוצים להגיע.

אורלי פרומן: אני חושבת שיש פה תהליך דו-כיווני.

אורלי פרומן: יש פה גם עניין של משילות, יש פה גם עניין של בירוקרטיה, רוצים להבין מה זאת בירוקרטיה.

אורלי פרומן: יש דו-שיח בין שר ובכירי המשרד שלו, אם הולכים, אם לא הולכים, אם מוציאים את המיץ לוועדה, אם מנסים, מלחמת התשה, מי יותש ראשון.

אורלי פרומן: מזלנו, אדוני היושב ראש, שלא מתישים אותך וגם לא אותנו וביחד נלחמנו, ואם לא היינו שמים אלטרנטיבה, לא היינו אומרים היום תודה.

משה גפני: את חייבת להתפלל שלא יתישו אותי...

אורלי פרומן: לכן יש פה שילוב של הדברים.

אורלי פרומן: יש פה שר, יש פה בכירים במערכת של משרד האוצר ויש פה את הדינאמיקה ביניהם, וכמובן שיקולים פוליטיים.

אורלי פרומן: אני מזכירה לכם מה היה פה לפני כמה ישיבות, הבאנו אנשים לבכי, התחננו בפנינו.

אורלי פרומן: מה, אנחנו נורמליים?

אורלי פרומן: מה, צריכים לבוא הנה אנשים שסופגים כל היום רקטות, החיים שלהם לא חיים, להתחנן בפנינו?

אורלי פרומן: זה לא רק המסעדנים ולא רק בעלי האולמות, זה החיים הלא נורמליים בעוטף ישראל.

אורלי פרומן: חברים, צריך להתעשת, השכל הישר וההיגיון מביאים לפתרונות טובים.

מיקי לוי: תפני לשר האוצר, מה את פונה אליהם?

משה גפני: לא, היא לא פנתה אליהם, היא פנתה כללית.

שלמה קרעי: מיקי, אתה שוכח ששר האוצר כבר לפני חודשיים הכריז על פיצוי והוציא קול קורא ומשכו אותו חזרה, אז אל תגידו כלום לשר האוצר.

אורלי פרומן: שלמה, לא נתנו לגיטימציה לקול קורא הזה.

אורלי פרומן: לא נתנו לגיטימציה לקול קורא הזה.

שלמה קרעי: מי לא נתן לגיטימציה?

מיקי לוי: שמעתי את הקול קורא הזה, שמעתי, זה לא ירד למטה להוראות.

מיקי לוי: אני יכול לתת לך דוגמה של הדבוראים.

מיקי לוי: אתה רואה את המכתבים האלה?

מיקי לוי: במשך שנתיים, לא הם משלמים את זה, הם לא קובעי המדיניות.

שלמה קרעי: - - - זה לא עוזר להם.

אורלי פרומן: אני מבקשת שהתהליך הזה יילקח בחשבון, כי הרי אנחנו נתמודד פה בוועדה עם דברים דומים גם בעוטף עזה וגם במקומות אחרים.

אורלי פרומן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ינון אזולאי ואחריו קרן ברק.

ינון אזולאי: תודה לך אדוני היושב ראש על הדיון ועל כל ההישג.

ינון אזולאי: אמיר דהן, אם הבנתי נכון, זה לאו דווקא לעוטף עזה, אלא לכל הארץ.

קריאה: ביישוב ספר.

ינון אזולאי: כל ה-40 קילומטר שנמצאים - - -

<< אורח >> אמיר דהן: לא לא.

ינון אזולאי: כלומר, אתה אומר שאם באשדוד שאני בא ממנה ביטלו אירועים באולמות באותו יום, שם לא זכאים לפיצוי?

משה גפני: לא לא, זה לא התהליך.

<< אורח >> אמיר דהן: התקנות האלה מדברות על שינוי קבוע - - -

ינון אזולאי: אני רוצה לשאול מה כן התהליך, כי אתה אומר שבצפון זה כן נמצא.

<< אורח >> אמיר דהן: לא ב-40 קילומטר.

<< אורח >> אמיר דהן: לצערי, בצפון היה לפני יומיים ירי לכיוון ירי.

<< אורח >> אמיר דהן: אם באותו ירי ביישובי הספר היו חומרים שהתקלקלו, היתה הפסקת פעילות של 24 שעות, הם יכלו להגיש תביעה בדיוק אותו דבר.

<< אורח >> אמיר דהן: אלה היישובים שנפגעים הכי הרבה במדינת ישראל.

<< אורח >> אמיר דהן: אני מבין, גם אני באר שבעי.

ינון אזולאי: מה הם עושים לדוגמה?

ינון אזולאי: יש להם פתרונות?

<< אורח >> אמיר דהן: כרגע התיקון שעשינו הוא תיקון לגבי התקנות הקבועות, פתרון קדימה כי הם סופגים הכי הרבה.

<< אורח >> אמיר דהן: לגבי ה-40 קילומטר, הפתרון של שכר קיים היום.

<< אורח >> אמיר דהן: כל עובד שלא הגיע לעבודה, המעסיק יהיה זכאי לקבל לגביו שכר.

ינון אזולאי: אבל לא פיצויים על ה- - -?

משה גפני: רק שנייה, לפני שאתה ממשיך, אני רוצה להגיד על מה הדיון.

<< אורח >> אמיר דהן: אני יודע מה הדיון.

משה גפני: הדיון הוא להכניס את המסעדנים ואת בעלי אולמות האירועים לאותו דבר כמו התיירות, כמו החקלאות וכמו כל האחרים.

משה גפני: אנחנו עשינו הוראת שעה של הרחבות, הרחבה של 40 קילומטר, שזה מה שדיברנו קודם עד דצמבר.

משה גפני: ברגע שהם נמצאים במסלול הזה, הם במסלול.

משה גפני: אתה צודק שזה לא מספיק, אבל זה מעמיד אותם במצב שונה לחלוטין ממה שהיה עד היום.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: אני חושב שהתודה הכי גדולה מגיעה למסעדנים ולבעלי האולמות, כי הם היו סוגרים את המקומות האלה, לא היה לנו מה לחפש ולגור אפילו במקומות האלה ולא היה לנו איפה לטייל שם.

ינון אזולאי: מגיע להם תודה רבה על עצם החוסן והחוזק שהם נותנים לנו וכמובן לכולם תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קרן ברק ואחריה שי יזהר.

קרן ברק: אז קודם כל תודה רבה לך היושב ראש, תודה רבה שלא הרפית, תודה רבה שהחתמת אותנו על הצעת חוק שיצרה את המנוע ואת אמצעי הלחץ כדי שהחבר'ה פה בצד השני שיכולים להסתכל עלי ירימו את הכפפה וישנו את התקנות.

קרן ברק: אני מצטערת, אני שייכת לאגף הזה, שחושב שזה לא קשור לדרג הפוליטי.

קרן ברק: אני חושבת שהדרג הפוליטי אמר את דברו הרבה הרבה זמן לפני כן ואני חושבת שכל הסיפור שקרה פה זה בגלל שאנחנו ממשלת מעבר, ולצערי הרב ממשלת מעבר בכל המשרדים הפקידות לוקחת את המושכות ומקשה.

קרן ברק: אולי הציבור ירוויח מזה שיבין שעדיף שלטון של פוליטיקאים מאשר שלטון של פקידים, כי בשלטון של פקידים בסוף הדברים נתקעים הרבה יותר זמן.

קרן ברק: לא ישכנעו אותי שהדרג הפוליטי לא רצה פיצויים הרבה יותר ממה שקרה והדרג הפקידותי בדק ובדק בציציות.

קרן ברק: כמו שאורלי אמרה פה, אנחנו התכנסנו פה שוב ושוב ושוב ושוב.

קרן ברק: זה הזמן שלנו כוועדה.

קרן ברק: יכולנו לקדם נושאים אחרים במקום כל כך הרבה זמן לבזבז.

קרן ברק: בסוף יש תוצאה, אבל יכולנו לגמור את זה בדיון הראשון ולא לשבת פה שוב ולהביא את כל המסעדנים וכל תושבי הדרום שוב ושוב ולמשוך עוד קצת ולמשוך עוד קצת.

קרן ברק: הגענו לתוצאה שרצינו, אבל יכולנו לעשות את זה בהתחלה ולא אחרי כל כך הרבה זמן.

קרן ברק: חבל על הזמן של כולנו.

קרן ברק: אני כל כך מקווה, שבשאר הנושאים אנחנו נקדם אותם כבר בדיון הראשון, נקבל החלטות ולא נבזבז על זה זמן.

משה גפני: רק שאני אדע, את נולדת אופטימית?

קרן ברק: לא, אני לא אופטימית בכלל, אבל יש לי סיבה לאופטימיות בגלל - - -

אורלי לוי אבקסיס: כולנו נולדים אופטימיים - - -

קרן ברק: דרך אגב, אני נולדתי לוחמת ולא אופטימית, אבל האנשים שיושבים פה גורמים לי לתקווה, שאולי אנחנו נצליח בגלל שכולנו חדורי מוטיבציה ויחסית צעירים, לגרום להם לשנות את הדיסקט.

קרן ברק: הלוואי ונצליח.

קרן ברק: לגבי נתיבות, לצורך העניין באירועים האחרונים בנתיבות ישבו בתוך המקלטים כמעט יותר מכולם, זאת אומרת שהם חטפו הכי הכי הכי הרבה מכולם באירוע האחרון.

קרן ברק: מה קורה איתם?

קרן ברק: אני מבינה שהם לא נכנסים להוראות הקבע, אבל - - -

<< אורח >> אמיר דהן: אותו דבר, כל ה-40 קילומטר - - -

משה גפני: הם בהוראת השעה.

<< אורח >> אמיר דהן: כולם מקבלים.

קרן ברק: אבל רק שכר.

קרן ברק: הבנתי, אז צריך לתקן את זה.

משה גפני: יזהר שי, ואחריו איתן גינזבורג.

יזהר שי: חברת הכנסת ברק, אני מכיר אותך, את גם אופטימית וגם אמיצה, ואופטימיות היא תכונה של אנשים אמיצים, אז תמשיכי להיות אופטימית.

יזהר שי: אדוני היושב ראש, אני מצטרף לברכות לך כמוביל הוועדה ושל הוועדה כולה, אבל אני רוצה לחזור אחורה ולהסתייג מהגאווה העצמית של כולנו.

יזהר שי: אין לי ביקורת עליכם.

יזהר שי: חבר'ה, אתם עשיתם את עבודתכם ואני מכיר אתכם גם מההתרוצצות בשטח והעבודה הנאמנה שלכם עבור המדינה ועבור המשרד שעליו אתם אמונים.

יזהר שי: אבל בואו נסת

יזהר שי: כל על עצמנו, זאת תעודת עניות נוראית למדינת ישראל, ואנחנו כנציגיה אם בצד הזה ואם בצד הזה, יושבים פה תושבי עוטף ישראל, שלא בשנה האחרונה סובלים מנטל העמידה בחזית, חברת הכנסת ברק.

יזהר שי: 10 שנים הם סובלים ממדיניות כושלת של ממשלה, שבראשה עומד פוליטיקאי ושר אוצר לצורך העניין.

שלמה קרעי: המנדט נמצא אצלכם, מה אתם עושים עם המנדט הזה?

משה גפני: לא לא לא, יש הרבה דוברים.

עודד פורר: חשוב לציין שהם סובלים כבר 18 שנה.

שלמה קרעי: התלוננתם שפיזרנו את הכנסת.

משה גפני: שלא ייכנסו לזה, לא יהיה לנו זמן.

עודד פורר: לא באתי להגן עליו, אבל הם 18 שנה סובלים.

קרן ברק: אבל התחלת טוב, למה לקלקל?

יזהר שי: אני רק רוצה לציין שלממשלת ישראל והעומד בראשה לוקח ימים, אולי שעות, לאשר עשרות מיליוני דולרים לאויב מהצד השני של הגבול.

שלמה קרעי: זה לא יוצא מממשלת ישראל, אתה משקר.

יזהר שי: אנחנו צריכים להתכנס פה שוב ושוב, לגרום להם לרדת על הברכיים ולעשות מלחמה פוליטית, פרלמנטרית, חוקתית כדי לתת להם את מה שמגיע להם.

יזהר שי: אני קורא לעצמנו, אבל בראש ובראשונה לממשלת ישראל, כשתקום מי שיעמוד בראשה, לתת פתרון מערכתי.

יזהר שי: היום נתנו פתרון נקודתי וכל הכבוד לך גפני.

יזהר שי: הפתרון צריך להיות מערכתי, כמו שאמר חבר הכנסת שוסטר, בכל תחומי החיים, בכל תחומי הכלכלה והעסקים שנמצאים שם ובכל מקום אחר בפריפריה ובמדינת ישראל.

אלון שוסטר: רק לחדד שמדובר על 19 שנים.

משה גפני: כן, בסדר, עשינו כמה דברים בדרך של השנים האלה.

משה גפני: איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: אני מצטרף לכל הברכות, גם אליך ולכל חברי הכנסת שהיו ופעלו.

משה גפני: כל חברי הוועדה.

איתן גינזבורג: כל חברי הוועדה וחברי הכנסת שהם לא חברי ועדה, אבל היו פה.

משה גפני: כן, החברים שהיו כאן.

איתן גינזבורג: וגם לרשות המיסים צריך להגיד מילה טובה בסופו של יום על הפעילות.

איתן גינזבורג: אני רוצה לומר אמירה כללית לכל עובדי הציבור.

איתן גינזבורג: אני מגיע מרשות מקומית ואני גם נתקלתי ביחסי דרג נבחר ודרג מקצועי, וטוב שהשיקולים הם שיקולים מקצועיים.

איתן גינזבורג: זה טוב, זה בריא, כך צריך להיות.

איתן גינזבורג: אך לצד שיקולים מקצועיים, תמיד צריך להוסיף גם שיקולים ציבוריים.

איתן גינזבורג: זה חלק ממנגנון קבלת ההחלטות שאנחנו צריכים לקבל.

איתן גינזבורג: אי אפשר לקבל החלטות מקצועיות טהורות, צריך תמיד לחשוב על אותם שיקולים ציבוריים רגישים, בטח אחרי ששומעים את הממונים, את השרים, את חברי הכנסת, את מי שצריך.

איתן גינזבורג: צריך להקשיב ולראות איך השיקול המקצועי, שיכול להיות טהור והכי נכון לפי הספר, איך הוא יפגוש את התוצאה בקצה.

איתן גינזבורג: ראינו שפה השיקול המקצועי כנראה פספס, ולכן אני קורא לכל עובדי הציבור וגם לכם, לעתיד לא עכשיו, לשקול גם שיקולים ציבוריים במכלול השיקולים שאתם שוקלים ותעשו את האיזונים הנכונים והמתאימים.

איתן גינזבורג: עוד אמירה אחת, אדוני היושב ראש, בסוף החודש, ב-31 בדצמבר, מסתיימות התקנות של הוראת השעה שנחקקו לתיירות - -

משה גפני: מה תיירות?

משה גפני: הכול.

איתן גינזבורג: נכון, נכון, הכול מסתיים.

איתן גינזבורג: - - בנזק עקיף ומתמשך, ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מאשרים את זה וממשיכים את זה, כי כנראה שהצרות לא הסתיימו, חווינו את זה רק שבוע שעבר.

איתן גינזבורג: תודה רבה אדוני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שי ברמן, מנכ"ל איגוד המסעדות.

שי ברמן: מסעדות זה עסק שהוא חלק מחיי הקהילה.

שי ברמן: יש להן חשיבות ליצירת איזה שהם חיים נורמליים ורגילים בכל מקום, בייחוד באזור כמו האזור הזה.

שי ברמן: כשאנחנו מדברים על תודות, אני רוצה קודם כל להודות ליזמים האמיצים, שפותחים עסקים במקום שכל כך קשה לפעול בו בצורה עסקית ומנסים לנהל שם חיים ועסקים –שמעון וניר וג'ורג'י שקודם כל יושבים פה וניהלו את המלחמה הזאת, ועוד הרבה אנשים אחרים שעזרו להם, תומר שיושב פה לידי ורועי כהן וכל האנשים שסייעו.

שי ברמן: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, שאני מודה לך שהסכמת לבקשתנו וכינסת את הישיבה.

משה גפני: הישיבות אתה מתכוון.

שי ברמן: אילולא ההתערבות שלך והישיבות שלך ושל ועדת הכספים והעבודה המאומצת שנעשתה על ידי הצוות שלך שגית, טמיר וכל הצוות, הדבר הזה לא היה קורה.

שי ברמן: לגבי כל העניין הזה של פקידות ושל פוליטיקאים שעכשיו עלה פה, מילה אחת בעניין הזה, שמי שהבטיח לאותם אנשים שיושבים פה מאחורה פיצוי – אבל הם צריכים לשבת פה בשולחן – זה לא מנהל רשות המסים ולא אמיר דהן; הבטיח להם את זה שר האוצר וראש הממשלה.

שי ברמן: הגיע הזמן שפוליטיקאי שמבטיח הבטחות לאנשים כאלה, ידאג גם שהן יקוימו ולא רק יסתתר מאחורי גבה של הפקידות.

שלמה קרעי: לא לא, אבל זה לא נכון, כי זה קוים והיועצים המשפטיים משכו את זה.

שלמה קרעי: אל תיקח את זה למקום הזה, ואיך אתה חושב שאנחנו כאן מצביעים בעד?

שלמה קרעי: אל תיקח את זה למקום הזה.

שלמה קרעי: אני אסביר לך.

שי ברמן: אני רוצה להודות גם לפקידות המקצועית.

ינון אזולאי: - - - זה משהו אחר וראש הממשלה ושר האוצר, כי הם קיימו את ההבטחה שלהם והיועץ המשפטי של משרד האוצר לא הסכים.

משה גפני: לא לא לא.

משה גפני: חבר הכנסת אזולאי, אני אגיב לעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש, תאפשר לו לומר.

משה גפני: אנחנו דיברנו על זה כמה פעמים, בבקשה.

שי ברמן: אני ברשותך רוצה להודות גם לערן יעקב, גם למירי סביון, גם לאמיר דהן, שפעלו פה באיזושהי מציאות שנכפתה עליהם.

משה גפני: גיא גולדמן.

שלמה קרעי: תודה גם ליועצים המשפטיים שלהם.

שי ברמן: וליועצים המשפטיים בהחלט, שמצאו את שביל הזהב.

שלמה קרעי: הם חסמו אותנו לפני חודשיים.

קרן ברק: תודה לנו בקיצור.

משה גפני: שי, אני מבקש לעשות צדק.

משה גפני: אני הייתי אצל שר האוצר.

משה גפני: אני הייתי אצל שר לאחר שגם אתם דיברתם נגדו, כשהוא וראש הממשלה ושר הפנים אמרו - - -

עודד פורר: למה שר האוצר לא בא אלינו אף פעם?

משה גפני: שלא נחטא לאמת, אני לא הולך לעשות פרופגנדה, אני הייתי אצלו, ובגללכם ביקשתי לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: הוא אמר שהוא בבעיה, יש שם את היועצים המשפטיים, בעיקר היועץ המשפטי של משרד האוצר שאמר שאי אפשר להעביר את הכסף הזה בגלל שהיו שלושה מיליון שקל, שאתה יודע שהיו אמורים להעביר.

משה גפני: היו שלושה מיליון שקלים שהיו אמורים להעביר.

משה גפני: אגב, זה היה אמור לעבור דרך משרד הנגב והגליל, כשאריה דרעי שר הנגב והגליל הסכים וזה היה אמור לקרות.

משה גפני: הוא אמר: אבל אני לא יכול לעשות כלום והם באים אלי בטענה צודקת, אני וראש הממשלה ושר הפנים אומרים שאנחנו מעבירים את הכסף ולא מעבירים.

משה גפני: וזה הדליק לי את העניין.

משה גפני: דיברתי עם היועצת המשפטית שלנו שגית ואז עשינו את החשבון, שאם זה מה שאומרים היועצים המשפטים, אנחנו הולכים לחקיקה.

משה גפני: אז כל חברי הוועדה חתמו על חוק, ובסופו של דבר רשות המיסים – ואני משבח אותם על העניין הזה – עשו תקנות כדי לא לעבור את התהליך הארוך, שלא היתה לנו ברירה והיינו עוברים.

משה גפני: הביאו את התקנות ושר האוצר חתם על התקנות מיד.

משה גפני: סיכמנו את זה לפני מספר מצומצם של ימים ויש לנו את התקנות חתומות על ידי שר האוצר לאישור.

משה גפני: רק שנהיה צמודים לאמת, יש לי הרבה טענות על המשרדים, אני לא חוסך במילים בעניין הזה, אבל במקרה הזה אני ממש משבח אותם.

משה גפני: אני מכיר את עבודת הממשלה.

משה גפני: כל אלה, חברי הכנסת החדשים שהם יותר מוכשרים ממני והם רציניים, הם ילמדו לאט-לאט שכאשר מביאים תקנות מהסוג הזה תוך שלושה ימים, זה ימות המשיח.

משה גפני: כשהם יבואו עם דברים אחרים, אתה תראה מה שיקרה.

רועי כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על הנחישות ועל הדרך שהובלת עם כל חברי הכנסת ועם כל סיעות הבית את הפתרון, שהיה צריך כבר להיות מלפני שנה וחצי.

רועי כהן: אבל אני רוצה להגיד שהדרך גם השאירה משקעים ופתחה שוב פצעים.

רועי כהן: כמו שאמרתי לאורך כל הדרך, אם אין נזק, לא תצטרכו לשלם, אז מה זה כל הבלבול הזה שהיה כאן לגבי התקנות האם יחולו או לא יחולו?

רועי כהן: הרי הם באים לנו עם מספרים ואומרים, שאין נזק, אז מה היתה הבעיה אדוני היושב ראש לקבוע כבר מלפני שנה וחצי, שאותם בעלי מסעדות ובעלי אולמות יצטרכו להציג את המספרים שלהם ולקבל פיצוי?

רועי כהן: המציאות הזאת פתחה שוב פצעים של חוסר אמון, וצריך להגיד את זה כאן בשולחן ואני אומר את זה כל הזמן.

רועי כהן: אדוני, אתה יכול היום לקבוע שכאן תקום האמנה, שיש בין כל אזרח שמנהל עסק, משלם ביטוח לאומי, משלם מס הכנסה, משלם ארנונה, משלם מס שילוט, שאם הוא לא יכול לנהל את העסק שלו כתוצאה מאירועים שלא קשורים אליו, המדינה תיקח אחריות על זה.

רועי כהן: היא תיקח אחריות על הנזק ותגיד לו שהיא תיכנס ותעזור לו, כי אחרת אזרח מרגיש מופקר.

רועי כהן: אם אין נזק, לא צריך לשלם – זאת המשוואה שצריכה להיות, אם אין נזק לא משלמים.

רועי כהן: אדוני היושב ראש, ביטאה את זה יפה חברת הכנסת אורלי לוי, אנחנו מרגישים כל פעם כמו עניים בפתח.

רועי כהן: אותו אזרח שאתה בא לבקש ממנו ב-15 לחודש את המע"מ ואת מס ההכנסה, לא מעניין אותך מה קורה לו בעסק ואם קרה לו משהו, אתה מבקש ממנו את זה.

רועי כהן: אם אתה בצורה כזאת או אחרת אחראי על כך שיש לו נזק ממשהו שלא קשור אליו, למה אתה לא בא ומסייע לו?

רועי כהן: למה אתה לא בא ואומר לו: שמע, אני כאן נותן לך רשת ביטחון?

רועי כהן: אני אומר לך את זה מדם לבי, כי אנחנו רואים מי נמצא פה והלך אתי כל הדרך.

רועי כהן: היינו צריכים לעלות לתקשורת והיינו צריכים לערב פה אנשים כדי להגיע למציאות הזאת, וזה לא כך במדינה מתוקנת.

רועי כהן: מדינה מתוקנת לוקחת אחריות על האזרחים שלה, היא לוקחת אחריות על בעלי העסקים שמנהלים את המשק.

רועי כהן: בלי אותם עסקים, לא נוכל לנהל מפה שום דבר.

רועי כהן: מס ההכנסה שלהם מגיע לכל דבר ואחד מכאן.

רועי כהן: אדוני היושב ראש, ה-31 בדצמבר ממש בפתח.

רועי כהן: יש לנו הזדמנות לתקן גם את הנזקים העקיפים פה שציין חבר הכנסת ינון אזולאי.

רועי כהן: יש הזדמנות לקבוע כאן אמנה כתובה, שבה מדינה לוקחת אחריות על בעלי העסקים ועל העצמאים במדינת ישראל והיא קובעת שאם יש נזק שלא קשור אליהם, היא לוקחת אחריות.

רועי כהן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה, נעמי ממשרד הכלכלה.

משה גפני: אם אפשר בקצרה, אנחנו צריכים להתכנס לסיום.

נעמי הימיין רייש: אני רוצה קודם כל לברך על המתווה שהוא מצוין ולעדכן – ואשמח שגם תעדכנו הלאה – שאנחנו הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, מסייעים לעסקים להגיש תביעות על פיצויים.

נעמי הימיין רייש: יש לנו אנשי מקצוע שמסייעים במילוי הטפסים באופן מסובסד, אנחנו מסבסדים - - -

אורלי לוי אבקסיס: למשרד הכלכלה יש תכנית לגבי אותם עסקים בנתיבות שיצאו החוצה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי אנחנו עושים פה הרבה רעש, זה הישג גדול, אבל זה בסביבות ה-50-40 בעלי עסקים שפתרנו להם היום את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: יש כל כך הרבה בעלי עסקים במסעדנות שנפגעו קשות מאוד מהאירועים האחרונים והם לא נמצאים במתווה הזה.

אורלי לוי אבקסיס: האם משרד הכלכלה הכין איזושהי טיוטה, כדי שאנחנו ועדת הכספים נוכל לקחת ולראות את אלה שבאמת נפגעו ולא נכנסו לתווך המתווה הזה?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש לכם איזה שהן תכניות לגביהם?

אורלי לוי אבקסיס: זאת העבודה שלכם.

נעמי הימיין רייש: אנחנו פועלים לסיוע לעסקים שנקלעים גם בעוטף הקרוב וגם ברחוק.

נעמי הימיין רייש: אנחנו מטפלים בהיבטים העסקיים של העסק, אנחנו לא פועלים בתחום הפיצויים, זה לא ביכולתנו ולא בכוחנו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים אתם צריכים להסתכל על יכולת העמידה של אותם עסקים קטנים ובינוניים, כשהם תחת אירועים במצב חירום, שהם לא יכולים לפתור, בדיוק כמו האירועים שקרו פה עכשיו.

נעמי הימיין רייש: יש לנו פעילות ענפה בתחום הזה.

נעמי הימיין רייש: יש לנו תכנית חירום שהכנו עבור העסקים, היערכות לחירום, קורסים להיערכות לחירום.

אורלי לוי אבקסיס: בואי אני אתן לך הצעה.

אורלי לוי אבקסיס: קחו את הרעיון שעשינו פה עם שגית, תציעו אתם במשרד הכלכלה, בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, איך אנחנו מטפלים באלה שנפלטו מתוך המתווה הזה, לכל אותם מסעדנים, לבעלי אולמות אירועים שסגרו להם את העסקים בשבועות האחרונים.

אורלי לוי אבקסיס: שיתחילו, מה קורה בנתיבות?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם כל השאר?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה בדיוק אותם סיפורים.

משה גפני: נעמי, היה פה בדיון הקודם – אני לא יודע אם הוא נמצא פה – מסעדן מברור חיל, הוא נמצא?

אביב שזירי: זה אולם אירועים.

משה גפני: אולם אירועים בברור חיל.

עודד פורר: לא, אני מדבר על משהו אחר, אני מדבר על נתן.

שגית אפיק: נתן לא כאן.

משה גפני: יש מצב, שזה ברור לנו לחלוטין שאין הבדל בין ברור חיל לבין אלה שנמצאים בתוך השבעה קילומטר.

משה גפני: אנחנו יודעים ואני גם אבקש מרשות המיסים, שתבדוק האם נכונה הטענה הזאת שזה לא בדיוק 7.2, יש שם טעות, זה בתוך ה-7.

משה גפני: אם זה בתוך ה-7, זה בתוך ה-7, זה בסדר, אבל אם זה לא בתוך ה-7 והמציאות תהיה ש-7 קילומטר יחסמו אותם, אני רוצה לבקש ממך שתמצאו אתם פיצוי לאותן מסעדות.

שגית אפיק: לא פיצוי, מענק.

משה גפני: לאותם אולמות אירועים.

עודד פורר: זאת מסעדה אחת.

שגית אפיק: מסעדה אחת.

שגית אפיק: כן, מענק.

עודד פורר: מסעדה אחת ואולם אירועים אחד.

משה גפני: אני שואל אותך, אני לא בטוח שאת יכולה לענות לי עכשיו.

נעמי הימיין רייש: אני לא יכולה לענות עכשיו, אני יכולה לבדוק.

משה גפני: הבקשה של כולנו – אם מישהו מהחברים חושב אחרת, שיגיד את זה עכשיו.

משה גפני: אם לא, אנחנו כולם, כל החברים מכל המפלגות, סבורים שצריך למצוא מענק לאותם מקרים בודדים, שהם יוצאים בכמה מטר מהשבעה קילומטר.

משה גפני: אני מבקש ממך תשובה תוך שלושה ימים.

אביב שזירי: שמי אביב, יש לי אולם אירועים ליד ברור חיל.

אביב שזירי: האולם שלי לא נמצא בקיבוץ ברור חיל, הוא נמצא באזור תעשייה בכביש 232.

אביב שזירי: האולם נמצא ב-6.7 קילומטר.

אביב שזירי: אני זכאי לפיצוי, אבל התקנות מדברות על יישובי ספר בתוך שבעת הקילומטר, הן לא מדברות על מסעדות ואולמות בשבעה קילומטר שאינם נמצאים ביישובי ספר.

אורלי לוי אבקסיס: באמת?

אביב שזירי: בוודאי, אני רוצה להשוות אותנו לדבוראים.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: אמיר, מה עושים?

<< אורח >> אמיר דהן: ממה שאנחנו יודעים במקרה שלו, הוא נמצא בשטח מוניציפלי ומשלם ארנונה לברור חיל.

אביב שזירי: לא נכון, לא נכון, טעות.

אביב שזירי: זה לא נכון, אני משלם ארנונה למועצה אזורית שער הנגב, נמצא ב-6.7 קילומטר.

אביב שזירי: אני קיבלתי מסלול אדום בצוק איתן, עמוד ענן.

משה גפני: בסדר, הבנו, אנחנו אתך.

אביב שזירי: אבל למה להגיד דברים לא נכונים?

<< אורח >> אמיר דהן: אני אבדוק את זה.

קריאה: שב אתו, אמיר.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא, יש לי הצעה, אדוני היושב ראש.

אורלי לוי אבקסיס: או יישובי הספר או שבעה קילומטר, המרחיב מביניהם.

שגית אפיק: אי אפשר, זה בתקנות קבע.

<< אורח >> אמיר דהן: תקנות קבע - - - את תפגעי בצפון בסופו של דבר.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אמרת שאתה יכול להכניס - - -

שגית אפיק: זה בתקנות הוראת שעה מה שאת אומרת.

משה גפני: אמיר, אני מבקש ממך תשב אתו.

משה גפני: אני מבקש ממך ללכת לקולא, אחרת אנחנו נתחיל להתעצבן ונגיד שאתם לא גמישים בעניין ואז נגיד לשגית לחוקק חוק שגם הוא בפנים ואנחנו לא רוצים.

משה גפני: שב אתו, לפי דעתי זה בר פתרון.

משה גפני: אם זה לא בר פתרון, תגיד לנו.

אביב שזירי: אני לא רוצה החרגה, כמו הדבוראים, שבעה קילומטר.

אביב שזירי: כוורת דבורים לא נמצאת ביישוב כלשהו, זה נמצא בתוך השבעה קילומטר.

אביב שזירי: במה חטאתי שאני בשבעה קילומטר ואני לא נמצא בתוך ישוב?

אביב שזירי: אני לא מבין מה קורה פה.

אביב שזירי: מה, הטילים עוקפים אותי בגלל שאני לא ביישוב ועוברים מעלי?

משה גפני: ניר שוחט ותומר מור, בקצרה כדי שנספיק להצביע.

תומר מור: אני מנכ"ל מסעדנים חזקים ביחד.

תומר מור: אנחנו עמותה של מסעדנים שקמה מתוך מצוקה של רגולציה של חוקים, של הרבה מאוד דברים, אבל הסיסמה שלנו זה שכוחנו באחדותנו.

תומר מור: אנחנו לא סוציאליסטיים, אבל אנחנו בסופו של דבר מאמינים בכוח של הביחד.

תומר מור: אני חייב להגיד תודה רבה לכל העושים במלאכה, לחברי הכנסת ולך יושב ראש הוועדה גפני וגם לצוות המקצועי בראשותו של ערן יעקב.

תומר מור: אנחנו מבינים ומוקירים ומודים.

תומר מור: זה מבחינתנו לא זמן לתלונות, זה זמן לברכות, אבל חשוב להגיד שאני חושב שהאחדות שאתם הצלחתם להפגין פה – ומעניין שזה הגיע מהתחום של המסעדנות, אבל אם אנחנו הצלחנו - -

משה גפני: היה גם בדברים אחרים, אבל גם במסעדנות.

תומר מור: - - להגיע לכזאת אחדות בקרב חברי הכנסת, אנחנו מאוד גאים בזה.

תומר מור: זה רק מראה ובא להציף ולהגיד: חברים, תחום המסעדנות הוא תחום של תיירות, הוא תחום רחב, הוא נוגע בנפש היהודית העמוקה של משפחה שיושבת סביב השולחן ואוכלת יחד, זה קולינריה, זה טבוע בנו כל כך עמוק וזה כבר מזמן לא מותרות, זה חלק מהיום יום.

תומר מור: אנחנו חלק אינטגרלי מהתעשייה, מהכלכלה, ואנחנו גאים להיות כך.

תומר מור: אנחנו באמת חושבים שבישראל מדברים על הסייבר ועל גאוות גדולות אחרות.

תומר מור: הקולינריה בישראל מייצגת אותנו בעולם בצורה כל כך גדולה, כל כך מפוארת, וחשוב להכיר ולהגיד שאנחנו רק רוצים למסד, לגדול, לשפר, להמשיך להעסיק, להמשיך להניע כלכלה כמה שיותר, ואנחנו מאוד מודים לכם על התוצאה של היום, למרות שהגיעה בקושי רב.

תומר מור: אנחנו כן מבינים שבלי מחאה ובלי הרבה מאוד מאמץ, זה לא היה מגיע, אבל אנחנו מבקשים פה בוועדה הזאת ובפורום הרחב הזה - - -

משה גפני: מה עם חיים כהן?

שי ברמן: הוא מסר לך דרישת שלום.

שי ברמן: הוא אמר לי שאין לו מילים להודות לך בזה שנרתמת לעניין הזה.

תומר מור: - - - אני רוצה להוסיף תודה רבה, כל הכבוד, יישר כוח וחשוב שגם ניר יסכם בכמה מילים.

ניר שוחט: בשם כל החברים שלי אני רוצה קודם כל להודות לכל אחד ואחת מהיושבים פה בחדר במעגל הפנימי והחיצוני, כי באמת שכל אחד ואחת מכם הושיט יד או הקשיב, ובראשם אתה משה גפני, ששמעתי מלפנים ומאחור כמה נלחמת עבורנו.

ניר שוחט: אני רוצה שתדעו כל אחד ואחת מכם, שמה שעשיתם פה היום זה לא רק מתן מזור לבעיות הכלכליות שלנו; זה לא רק חיזוק האיתנות והחוסן הכלכלי שלנו, הביטחון הכלכלי שלנו; זה הרבה יותר מזה, מכיוון שהמחנה המשותף הרחב ביותר לכל מסעדני העוטף זה שכולנו תושבי העוטף.

ניר שוחט: חלקנו דתיים, חלקנו חילוניים, חלקנו מצביעי שמאל, חלקנו מצביעי ימין, ש"ס וכו'.

ניר שוחט: יש בינינו הרבה הבדלים, אבל כולנו נושאים את הדגל של הישראלי הגאה.

ניר שוחט: בשנתיים האחרונות בתוך הDNA הזה של תושב העוטף, הישראלי הגאה, נכנס איזשהו חיידק, סרטן, טרור שבעצם סדק את זה, מכיוון שזאת לא הרקטה שהכריעה אותנו, אלא ההבנה שיש אטימות והפקרות כלפינו.

ניר שוחט: ואיך אפשר להיות ישראלי גאה, כשאתה יודע שהמדינה שלך מפקירה אותך?

ניר שוחט: והיום תיקנתם את המחלה הזאת והחזרתם לנו את הגאווה להיות ישראלים גאים ולהמשיך לפעול ולפרוח.

ניר שוחט: אנחנו מאוד מאוד מאוד מודים ומעריכים, וגם מכיוון שכולנו תושבי העוטף רוצים להודות לכם ולנצל את ההזדמנות ולהגיד לכם: אם באמת אנחנו בדרך לבחירות שלישיות, הפעם שזה לא יהיה בנושא - - -

משה גפני: הו, אני כל הזמן מתאפק להגיד שלא – טוב, לא חשוב.

ניר שוחט: - - אז נכון שהפעם והיום הצלחתם לפתור לנו את הביטחון הכלכלי, אבל אנחנו צריכים שתמשיכו לפעול כדי להביא תכנית שתביא לפתרון של ממש.

ניר שוחט: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שמעון אלחרט.

שמעון אלחרט: שלום לכולם, אני נואם פחות דרמטי.

שמעון אלחרט: קודם כל, אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, לרב ולחבר הכנסת גפני.

שמעון אלחרט: אני רוצה להודות לך על זה שבאמת הרמת את הכפפה.

משה גפני: שלא התרגשתי מהאס-אם-אסים שלך.

שמעון אלחרט: זה גם כן.

שמעון אלחרט: אל תשפטו אותי.

משה גפני: אתה רואה, לא שופטים.

שמעון אלחרט: אם מישהו נפגע במהלך כל הדרך, אני מתנצל.

שמעון אלחרט: אני רוצה להודות לכל הנבחרים.

שמעון אלחרט: אני חושב שעשיתם פה משהו שאולי אף אחד פה לא שם לב, אבל היום לחבר כנסת יש סטיגמה שהיא לא בשמיים, ואני חושב שאתם עושים חלק מלהחזיר את אמון הציבור בכם.

שמעון אלחרט: אני חושב שעשיתם פה מהלך מצוין.

שמעון אלחרט: אני רוצה גם להודות לאנשי רשות המסים.

שמעון אלחרט: אני מתנצל בפניכם על הצעקות ועל האס-אם-אסים ועל ההטרדות.

משה גפני: מה היינו עושים בלי זה?

שמעון אלחרט: אני חושב שזה נתן איזשהו פוש.

שמעון אלחרט: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שיושבים פה, לכולם באמת תודה רבה לכם.

שמעון אלחרט: בקשה אחרונה, אל תשכחו את נתן ואל תעכבו אותנו עם הבירוקרטיה אחרי שאישרתם את הכול, בוא נזרז את הכול.

ניר שוחט: תודה רבה לשגית היועצת המשפטית.

ישראלה מני: אני רק רוצה להזכיר שני דברים מעבר לברכות: אחד – שצריך להאריך את התוקף של התקנות.

שגית אפיק: את מדברת על הוראת השעה.

ישראלה מני: את הוראת השעה.

ישראלה מני: דבר שני – מה שקרה פה עכשיו בחודשים האחרונים אומר שצריך להתחיל לעשות תקנות קבע.

ישראלה מני: אי אפשר לעבור כל מבצע את הסיוט הזה מחדש, אי אפשר.

ישראלה מני: הפעם עברנו את זה עם המסעדות ועם אולמות האירועים.

ישראלה מני: אני יכולה להגיד לך, שאנחנו כרגע עובדים על תקנות קבע מתוך מטרה להגיש אותן לוועדה כהמלצה.

ישראלה מני: אני חושבת שזאת צריכה להיות המשימה של הוועדה, כי אי אפשר לעבור את זה כל פעם.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לך משהו בעניין הזה, תקנות הן תקנות, יש להן תחולה.

מיקי לוי: חוק הוא forever, אלא אם כן מבטלים אותו.

מיקי לוי: תאמיני לי, הוועדה הזאת יודעת לשחזר ולהאריך תקנות וזה לא - - -

משה גפני: אני מסכים אתך, צריך לקיים דיון, אבל זה בוועדה קבועה.

משה גפני: אני מקווה שלא יהיו אירועים כאלה.

משה גפני: לילי, תקריאי את התקנות.

לילי אור: "תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (תיקון), התש"ף

לילי אור: -2019 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 36(א) ו-65 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 1 1.

לילי אור: בתקנה 1 לתקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף), התשל"ג-1973, בהגדרה "שווי של נזק עקיף".

לילי אור: (1) בפסקה (2), אחרי פסקת משנה (ג) יבוא: "(ד) באולם שמחות, בגן אירועים או במוסד תרבות ופנאי – (1) לגבי נזק שנגרם עקב ביטול של אירוע או פעילות בחצרם בשל הגבלה שהטיל פיקוד העורף – הנזק הממשי בשל הביטול; (2) לגבי נזק אחר – הנזק הממשי, ובלבד שהנזק נגרם עקב הפסקת פעילות של למעלה מ-24 שעות; לעניין פסקה זו, "מוסד תרבות ופנאי" – עסק בעל רישיון של עינוג ציבורי כהגדרתו בסעיף 3(ב) לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968; (ה) בבתי אוכל – (א) לגבי נזק שמקורו בחומרי גלם שנתקלקלו – הנזק הממשי; (ב) לגבי נזק אחר – הנזק הממשי, ובלבד שהנזק נגרם עקב הפסקת פעילות של למעלה מ-24 שעות.

לילי אור: לעניין פסקה זו, "בתי אוכל" – כמשמעותם בסעיפים 4.

לילי אור: 2א, 4.

לילי אור: 2ב, 4.6ה ו-4.8 לתוספת לצו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), התשע"ג-2013"; (2) בפסקה (5), בסופה יבוא: "הפסקת פעילות" – הפסקת פעילות מלאה שנגרמה עקב הגבלה שהטיל פיקוד העורף".

לילי אור: תחילה ותחולה 2.

לילי אור: תחילתן של תקנות אלה ביום ט"ז באייר התשע"ח (1 במאי 2018) (להלן יום התחילה), והן יחולו לגבי נזק עקיף שנגרם מיום התחילה ואילך".

שלמה קרעי: לאו דווקא עקיף כאן, נכון?

שלמה קרעי: זה העקיף והישיר שהזכרנו.

שגית אפיק: הישיר לא צריך תקנות, יש זכאות לישיר בכל מקרה.

שלמה קרעי: לא, הישיר הזה של חומרי הגלם שהתקלקלו ושל אירועים שטופלו.

שגית אפיק: זה לא ישיר, זה עדיין נזק עקיף.

משה גפני: רבותיי, אנחנו אמורים לעבור להצבעה.

משה גפני: לפני ההצבעה, אני מבקש להודות לערן יעקב מרשות המסים.

משה גפני: צריך לזכור שכאשר עושים דברים טובים, צריך גם לשבח, שיהיה גם אתגר לאנשים, שכאשר יש בעיות, צריך להתמודד עם זה.

משה גפני: אם לא נגיד להם תודה רבה, אני חושב שאסור לעשות את זה, זה לא מוסרי, לא ציבורי, אבל גם לא פרקטי.

משה גפני: הם עשו פה מעל ומעבר, ומי שמכיר איך עובדת הממשלה ועד שמגיעים לחתימות ועד שצריך לנסח ועם היועץ המשפטי - - -

אורית פרקש הכהן: הרב גפני, אני מכירה איך עובדת ממשלה, שנה וחצי לטפל בעניין הזה?

אורית פרקש הכהן: יכלו לעשות את השלושה ימים האלה לפני שנה.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה, עדיף מאוחר מאשר לעולם לא, אבל בואו לא נפריז באפקטיביות של התפקוד פה.

משה גפני: מאה אחוז, הכול בסדר, בשנה וחצי האלה עשינו עוד כמה תקנות שלא היו לפני זה ועשינו את הוראת השעה והארכנו את זה עד סוף דצמבר, כשבכלל רצו לעשות את זה באוגוסט ולא היינו נמצאים עכשיו באירוע הזה.

משה גפני: זה נכון, העבודה פה היא קשה וסיזיפית, היא לא פשוטה.

משה גפני: אני אומר לכם, אני ישבתי עם שר האוצר, דיברתי עם ראש הממשלה ודיברתי עם שר הפנים.

משה גפני: הם רצו שהדבר הזה יקרה, הם רצו.

משה גפני: לא התמודדו עם היועצים המשפטיים או שלא יכלו לעשות את זה.

משה גפני: אנחנו כן יכולים, לנו יש יותר כוח בחלק הזה, בגלל שאנחנו גם מחוקקים.

משה גפני: אני מודה לשגית היועצת המשפטית, היא באמת עשתה פה עבודה יוצאת מן הכלל.

משה גפני: אבל בראש ובראשונה אני מודה לכם, המסעדנים ובעלי האולמות שנמצאים גם בעוטף וגם באזור כולו.

משה גפני: אנחנו סבורים שזה שאתם שם ושאתם לא זזים מהמקום ואתם בסוף גם תולים תקוות שאנחנו נהיה בני אדם, מגיעות לכם כל התודות.

קריאות: תודה לך הרב גפני.

קריאות: (מחיאות כפיים.

קריאות: )

משה גפני: פה לא מוחאים כפיים.

משה גפני: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (תיקון), התש"ף-2019.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (תיקון), התש"ף-2019, נתקבלו.

משה גפני: התקנות אושרו פה אחד.

משה גפני: אני מברך אתכם, תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.