ועדת הכספים, כנסת 22, פרוטוקול מספר 10, 2019-11-05 11:15

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: נתחיל בנושא סיוע לענף המסעדות.

משה גפני: אבל אני מבקש לפני זה הצעה לסדר.

משה גפני: היות והרב פירר ביטל את האירוע שהוא תכנן לעשות ביחד עם הוועדה שעסקה בעניין הזה, אני רואה בביטול האירוע נקודת שבר, שאולי לא ישימו לב בהתחלה, המשמעות של העניין היא נוראה מבחינת מערכת היחסים שקיימת בעניין הזה.

משה גפני: הרב פירר הוא איש שאינו שנוי במחלוקת.

משה גפני: נכון, הוא אדם חרדי.

משה גפני: הוא לא שנוי במחלוקת.

משה גפני: אני מכיר את העבודה שלו.

משה גפני: אני לא עובד איתו יחד, אני אולי נעזר בו כמו כולנו, איך שהוא עוזר לכולם: נשים וגברים, יהודים וערבים, כל מי שזקוק, שלא לדבר על ימין או שמאל.

משה גפני: ביחד עם צוות, כשהצוות בכלל לא חרדי, הם עשו את האירוע הזה של ערב התרמה.

משה גפני: הוא לא מקבל תקציבים בעניין הזה.

משה גפני: באמת העזרה שלו בלתי ניתנת לתיאור.

משה גפני: לפעמים אני רואה את זה, אני רואה אנשים שנעזרים בו, אנשים מפורסמים ולא מפורסמים ואנשים פשוטים שהחיים שלהם נמצאים בסכנה, והוא נכנס לעניין.

משה גפני: הוא יכול לנסוע עם חולה לחוץ לארץ, הוא יכול לדאוג לו, שיהיה למשפחה שם מקום.

משה גפני: הוא לא מכיר את האנשים האלה, הוא עושה את כל מה שניתן.

משה גפני: לכאורה הוא אחד מן האנשים שנמצאים בצמתים שבין הציבור החרדי לבין הציבור שאיננו חרדי, אני לא רוצה להגיד את המילה חילוני.

משה גפני: אז הוא עשה אירוע, שדווקא לא הוא תכנן אותו וארגן אותו, שלא הייתה בו זמרת.

משה גפני: אגב, ראיתי עכשיו שיש אירוע שעושים רק לבנות ולנשים ומשתתפות בו רק זמרות – אף אחד לא מעיר על זה.

משה גפני: גלי צה"ל מארגנים את זה.

קרן ברק: זה לא אותו דבר.

משה גפני: אז זה לא אותו דבר.

משה גפני: אין לזה דוגמה.

משה גפני: בסדר?

משה גפני: בלי דוגמאות.

משה גפני: מותר לעשות.

משה גפני: גם עושים אירועים בהיכל התרבות ועושים אירועים שיש בהם רק זמרים.

משה גפני: אנחנו רואים את זה מידי פעם בפעם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נניח שזה לא היה בסדר מנקודת ראותכם, נניח, אז על זה צריך לעשות את הדבר הזה?

משה גפני: זה נקודת שבר שאנחנו, החברה הישראלית, נשלם על זה מחיר.

משה גפני: אנחנו לא רואים את זה עכשיו.

משה גפני: הפירוש הוא שאצלנו ואצלכם יעשו תמיד חשבון האם בכלל אנחנו יכולים לעשות דברים ביחד.

משה גפני: מתברר שאם הרב פירר לא יכול אז אף אחד מאיתנו לא יכול, האיש שמוסר את נפשו על העניין הזה.

משה גפני: באמת אני יכול להביא דוגמאות – אני לא הולך להביא את זה, זה לא רלוונטי.

משה גפני: הוא עשה בשכל מבחינתו.

משה גפני: אני מצטער על כך, אבל הוא עשה בשכל.

משה גפני: הוא איש שנמצא בקונצנזוס.

משה גפני: עכשיו היה מתחיל ויכוח: האירוע כן, האירוע לא.

משה גפני: אז אין אירוע.

משה גפני: בסדר, שכל אחד יעשה חשבון נפש, גם אני.

משה גפני: ביקשה אורלי פרומן הצעה לסדר, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות שוב את הנושא שאני מעלה כמעט בכל שבוע, באשר לבית הספר של החגים.

אורלי פרומן: פשוט חג החנוכה כבר בפתח, מבחינת ארגון הנושא.

אורלי פרומן: גם ביום חמישי כאשר העלינו את זה במליאה, ההחלטה הייתה שמעבירים את זה לדיון בוועדת הכספים.

אורלי פרומן: אתה גם אמרת שתעלה את זה לדיון.

אורלי פרומן: פשוט אנחנו מאחרים את המועד – חודש וחצי התארגנות להפעלת מיליון ילדים ברחבי הארץ, זה לא קורה בשבוע.

אורלי פרומן: אני מבקשת להעלות את הנושא הזה בהקדם לדיון.

משה גפני: קיבלתי.

משה גפני: זה עבר גם מן המליאה.

משה גפני: אחרי הישיבה אשב על סדר היום.

משה גפני: אני רוצה להביא חלק מן הנושאים שהגיעו מן המליאה, וזה יהיה הראשון שבהם בגלל שהמועד הולך ומתקצר.

משה גפני: אשתדל להביא את ההצעה לסדר שהועברה מן המליאה לנושא הזה של חופשת החגים בחנוכה.

משה גפני: בסדר, אני מודה לך.

אורלי פרומן: תודה.

שלמה קרעי: ביקשתי לדבר בנושא שעל סדר היום.

עודד פורר: אתה מופתע שלא ביקשתי הצעה לסדר?

עודד פורר: שמת על סדר היום את הנושאים הכי חשובים.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: בישיבה הקודמת בנושא הסיוע לענף המסעדות ומציאת פתרון למסעדנים בעוטף עזה, ביקשתי מרשות המסים שיבואו עם תשובה על העניין הזה.

משה גפני: למען האמת, ישבתי איתם.

משה גפני: הם נמצאים כאן ואני רוצה שהם יגידו לחברי הוועדה מה הם מתכוונים לעשות בעניין הזה, ונראה מה אנחנו עושים.

משה גפני: בבקשה, מירי סביון.

מירי סביון: אני משנה למנהל רשות המסים.

מירי סביון: צוהריים טובים.

מירי סביון: אחרי הישיבה הקודמת, ולמעשה גם לפני כן בעקבות הדיונים השונים שנערכו בנושא הזה, ניסינו לבחון אם יש לנו דרך באמצעות תקנות מס רכוש לתת פיצוי ייעודי לענפי המסחר בתחום המזון שעליהם אנחנו מדברים: אולמות שמחה, מסעדות ועסקים דומים.

מירי סביון: כרגע לא הצלחנו למצוא פתרון כולל, גם אחרי הפגישה אתכם.

מירי סביון: חשוב לי לציין שגם בבדיקות של הנתונים שעשינו כרגע, בדרך כלל כשאנחנו מפצים בקרן הפיצויים אנחנו מפצים על ירידות משמעותיות מאוד, פגיעה משמעותית מאוד שבאה לידי ביטוי בעיקר בירידה במחזורים.

מירי סביון: כרגע על פי הנתונים שבידינו קשה להגיד שיש ירידה משמעותית בכל המחזורים – אם יהיה צריך נציג נתונים מפורטים יותר – בענפי המזון הללו, גם סביב האירועים הספציפיים.

מירי סביון: יש אפילו עסקים שיש בהם גידול במחזור.

עודד פורר: לאיזה שנים את מתייחסת?

מירי סביון: 2017-2018.

עודד פורר: את צריכה להשוות את זה לשנת 2017.

עודד פורר: בעצם מחודש מרץ 2018.

מירי סביון: 2018 מול 2017.

שמעון אלחרט: כל המחזורים שלי מוצגים פה בנייר הזה.

משה גפני: רבותי, תנו לה להשלים.

משה גפני: אני לא צריך להתעצבן יום אחרי יום, לאט-לאט.

מירי סביון: ההתייחסות שאני מדברת עליה היא התייחסות כללית.

מירי סביון: אנחנו לא אומרים שאין עסקים שנפגעו, להיפך, ברור לנו שיש עסקים שנפגעו, וחלקם נפגעו גם בצורה רבה או קשה, אבל גם יש עסקים שלא, והתקנות שבאות לפצות מפצות בצורה רוחבית ושיטתית על פי קריטריונים קבועים סביב ענפים שנפגעו במידה ניכרת.

מירי סביון: לכן כרגע אנחנו לא הצלחנו לגבש פתרון שנראה שמקובל ונראה לנו נכון לאירוע הזה סביב ענפי המזון שעליהם הדיון הזה נסוב.

מירי סביון: אני אומרת שוב, ברור לנו שיש כאן עסקים שנפגעו, שיש אולמות אירועים שבוטלו בהם אירועים.

משה גפני: אבל אתם לא אדמו"ר חרדי, שאתם אומרים שאתם יודעים שיש כאלה שנפגעו ואז תיתנו להם ברכה.

משה גפני: אתם צריכים לתת כסף.

משה גפני: מה זה "אתם יודעים"?

משה גפני: מה, אתם מחדשים לנו שיש כאלה שנפגעו?

משה גפני: אנחנו לא יודעים שיש מסעדנים?

משה גפני: מה זה "אתם יודעים"?

משה גפני: אם אתם יודעים – תשלמו.

משה גפני: מדינה נורמלית מסודרת צריכה לשלם.

משה גפני: זה כאילו מין אדמו"ר חסידי שאומר: כן, אני יודע שיש לך צרות, והוא מברך.

מירי סביון: אנחנו כרגע בדיון לגבי תיקון תקנות.

מירי סביון: אנחנו עושים אותן ברמה רוחבית, ברמה כללית, כך שאנחנו יכולים לזהות בצורה מובהקת ענפים, תקופות, תחומים מסוימים שלגביהם אנחנו יכולים למדוד את הנזק ולכסות אותו.

מירי סביון: במקרה הזה, באירוע הזה כרגע אנחנו לא יכולים להגיד שברמה הרוחבית אנחנו יכולים לאפיין בצורה ברורה מאוד, שניתנת גם להפעלה אחר כך על ידי הקרן.

מירי סביון: זה חקיקה שאנחנו צריכים להפעיל בצורה מאוד פרטנית וקונקרטית.

מירי סביון: כדי שנוכל לעשות את זה, אנחנו צריכים להיות מסוגלים למדוד את הנזקים.

מירי סביון: כרגע מהנתונים שיש לנו אנחנו לא יכולים להגיד שאפשר לראות ולאבחן בצורה מובהקת סביב הנושא של ירידה - - -

משה גפני: מה אתם מציעים לעשות?

שגית אפיק: לאבחן מה?

שגית אפיק: כשעשינו את תקנות הוראת השעה השארנו את המסעדות ואת אולמות האירועים בחוץ לבקשתכם, דווקא כי חשבתם שאתם כן יכולים לאפיין אותם בדרך אחרת.

שגית אפיק: לא כל כך ברור מה לאפיין.

שגית אפיק: בדיון הקודם דיברתם על כך שאתם מעדיפים שזה לא יהיה בתקנות הוראת שעה אלא בתקנות קבע.

שגית אפיק: בסדר, זה מצמצם גיאוגרפית את האזור.

שגית אפיק: זה צמצום אחד שביקשתם.

גיא גולדמן: אמרנו שנבדוק נתונים לגבי האוכלוסייה הזאת.

ניר שוחט: הנתונים שיש בידיכם הם גם נתונים שירו עלינו 408 טילים רק בחודשים האחרונים?

משה גפני: רגע, אני פשוט אוציא אנשים.

ניר שוחט: חשוב לדעת את הנתונים האלה.

משה גפני: אתה יודע, יש עוד דברים חשובים.

ניר שוחט: בוחנים אותי ואני רוצה לדעת על פי אילו נתונים.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: כל אחד ידבר בתורו.

משה גפני: מספיק גם כך אני שומע את מה שהם אומרים ו"נחמד לי".

משה גפני: כמה זמן אורכת לכם הבדיקה?

משה גפני: אנחנו מדברים עוד מחודש מאי.

משה גפני: אמרת שאתם בודקים.

 << אורח >> אמיר דהן: אציג את הנתונים עכשיו ואסביר.

 << אורח >> אמיר דהן: קודם כול אמשיך את מה שמירי סביון אמרה.

 << אורח >> אמיר דהן: כפי שאנחנו תמיד מביאים לכאן תקנות, בעופרת יצוקה או בצוק איתן, וגם בתקנות שהיו על הדבוראים והתיירות, ראינו נזקים מובהקים שקל לכמת אותם.

 << אורח >> אמיר דהן: כל פעם שאנחנו מביאים תקנות, אנחנו מבינים שיש נזקים לחלק מן העסקים אבל הם לא נזקים מובהקים שאפשר לקשר אותם לאותו יום של לחימה.

 << אורח >> אמיר דהן: בצוק איתן זה היה 50 ימים.

אביב שזירי: זו בדיחה.

אביב שזירי: פיקוד העורף סוגר אותנו, סוגר את העסק.

אביב שזירי: אנחנו לא באותה מדינה, אני והוא.

משה גפני: אוציא אותך.

משה גפני: אי אפשר כך לנהל ישיבה.

משה גפני: לא נגיע לשום מקום.

משה גפני: הם רוצים שתצעקו.

אביב שזירי: אתה צודק.

אביב שזירי: סליחה.

 << אורח >> אמיר דהן: כפי שאמרתי, כאשר ראינו אירוע מובהק שאפשר לקשר אותו בוודאות לאותו ירי – פה במה שקורה בדרום זה מלחמה שונה במקצת ואנחנו מבינים אותה, זה אירוע של הסלמה של יום או יומיים.

משה גפני: מה המסקנה של הדברים?

 << אורח >> אמיר דהן: המסקנה היא זאת: לקחנו 50 ומשהו עסקים בתחום האוכל ואולמות אירועים באזור הזה, בחנו אותם בתחום אפס עד שבע, בחנו אותם ברמה המשפטית קודם כול.

משה גפני: מה המסקנה?

 << אורח >> אמיר דהן: 2018, שהיו כמה מקטעים של ירי, מול 2017, שלא היה כלום.

 << אורח >> אמיר דהן: ברמה הכללית במקרו אין ירידת מחזורים.

פנינה תמנו: איך בחנת אותם?

פנינה תמנו: ישבת איתם?

 << אורח >> אמיר דהן: אלה נתונים כספיים שהם מגישים לרשויות.

פנינה תמנו: סליחה, מקומם מה שהוא אומר, להגיד שהוא לא רואה שבאופן ישיר יש פגיעה, בזמן שפיקוד העורף אומר לבעלי האולמות לא לקיים את האירוע.

משה גפני: תתקוממי.

משה גפני: אני לא מרשה, אני לא מסכים.

משה גפני: הבנתי, את לא רוצה לשמוע לי בכלל.

פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע לך אבל - - -

משה גפני: מה המסקנה?

 << אורח >> אמיר דהן: בדקנו את המחזור של כלל העסקים ב-2018 מול אותם עסקים ב-2017 ואנחנו רואים עלייה במחזורים.

שלמה קרעי: כלל העסקים, או עסק מול עסק?

 << אורח >> אמיר דהן: כרגע כלל העסקים, כדי לבדוק את התחום, אם התחום הזה קיבל פגיעה שאפשר לשייך אותה לאותו אירוע.

עודד פורר: כשאתה אומר "כלל העסקים" - - -

משה גפני: עודד, אתן לך לדבר, אתה רשום.

עודד פורר: זו שאלת הבהרה.

עודד פורר: האם בדקתם גם עסק שנפתח ב-2018 ולא היה קיים ב-2017?

 << אורח >> אמיר דהן: לא בדקנו דבר כזה.

 << אורח >> אמיר דהן: בדקנו את אותם עסקים.

 << אורח >> אמיר דהן: בדקנו ברמת המקרו ולא ראינו ירידה.

 << אורח >> אמיר דהן: אמרתי: טוב, בואו נערוך בדיקה נוספת.

 << אורח >> אמיר דהן: לקחנו את חודש מאי 2019, שאז היה ירי של 700 טילים, והייתה טענה נוספת, שבסוף חודש מאי פגע טיל בישיבה בשדרות וגרם לנזק.

 << אורח >> אמיר דהן: ניסינו לבחון את אותם 52 עסקים, עכשיו על פי נתונים פרטניים של אותם עסקים.

 << אורח >> אמיר דהן: גילינו של-12 עסקים מתוך 52 עסקים יש צמיחה מעל 6%.

 << אורח >> אמיר דהן: בין 6% של צמיחה ובין ירידה עסקית של 6% – זה התנהלות די רגילה של עסק, כי עסק הוא לא ריטיינר קבוע.

אורית פרקש הכהן: צמיחה במה?

 << אורח >> אמיר דהן: זו צמיחה במחזור העסקי שלו.

 << אורח >> אמיר דהן: יש לנו 21 עסקים שנמצאים בין 6% ירידה ל-6% צמיחה, שזה התנהלות די רגילה מבחינתנו.

 << אורח >> אמיר דהן: בסך הכול מתוך 52 העסקים, ראינו שיותר מ-6% ירידה יש ל-19 עסקים.

 << אורח >> אמיר דהן: מבחינתנו זה לא נתון מובהק.

קריאה: למה זה לא מובהק?

 << אורח >> אמיר דהן: 19 מתוך 52 זה קצת יותר משליש.

עודד פורר: כשאתה בוחן מחזור משנה לשנה, הרי יש דברים שמתייקרים משנה לשנה בלי שום קשר, בין אם הוא ייקר את המחיר, כלומר לא בהכרח שהוא מכר יותר, ובין אם התשומות שלו התייקרו.

עודד פורר: זאת אומרת: ארנונה, מים, חשמל.

 << אורח >> אמיר דהן: רק אם הוא העלה מחירים.

 << אורח >> אמיר דהן: התשומות לא קשורות למחזור כרגע.

עודד פורר: הן לא קשורות למחזור אבל הרי למה הוא העלה מחירים?

עודד פורר: הוא העלה מחירים בין היתר כי קרו גם כמה דברים פה, למשל העלו את שכר המינימום, למשל מחירי המים עלו, למשל מחירי החשמל עלו.

עודד פורר: אז בא עסק ואומר: בשביל לשרוד אני מעלה את המחיר.

עודד פורר: לכן הבדיקה הזאת צריכה לכלול את זה, בוודאי כשאתה רואה גם ירידה בתקופה כזו, כשמן הצד השני יש עלייה.

פנינה תמנו: על פי זה לפצות אותם.

משה גפני: מה המסקנה?

משה גפני: יש אחוז מסוים של עסקים – הרי כולנו מסכימים שיש פגיעה במקומות האלה, יש פגיעה במסעדנים, באולמות האירועים, יש פגיעה.

משה גפני: אלא מה, הטענה שלך היא שזה אחוז לא גבוה, אחוז מסוים.

משה גפני: נניח, אני לא נכנס לעניין הזה, אבל בסדר.

משה גפני: אז ניקח את האחוז הזה, נקבע את הקריטריונים, נקבע את חקיקת המשנה, כפי שקבעתם לגבי אחרים.

משה גפני: מי שעומד בקריטריונים יהיה זכאי לפיצוי ומי שלא עומד בקריטריונים לא יהיה זכאי לפיצוי.

משה גפני: מה הבעיה?

מיקי לוי: אני רוצה להוסיף לו.

מיקי לוי: אמרת ש-33% זיהיתם שיש אצלם ירידה של יותר מ-6%.

מיקי לוי: אני מבקש לדעת יותר בפירוט.

מיקי לוי: 33% עם יותר מ-6% הפסד – מה שרשרת ההפסדים?

מיקי לוי: האם זה 6.25%?

מיקי לוי: הוא צריך להביא לי נתונים.

מיקי לוי: תלך על ה-33% האלה.

עודד פורר: השאלה אם מגיע פיצוי או לא מגיע פיצוי.

פנינה תמנו: מי שדיווח על הפסד צריך לקבל פיצוי.

פנינה תמנו: לא משנה בכלל המחזור או שורת הרווח הסופית.

משה גפני: מה התוצאה של האמירה הזאת?

 << אורח >> אמיר דהן: הנתונים שאליהם הגענו לא מובהקים כירידה, לא בתחום המסעדות בלבד, במסחר ושירותים בכלל, וגם לא באזור עוטף עזה.

עודד פורר: אתה בודק שנתי מול שנתי?

 << אורח >> אמיר דהן: זו ירידה שיכולה להיות בכל מקום בארץ.

עודד פורר: יש פה איזו מחלוקת.

עודד פורר: זה שנה מול שנה?

עודד פורר: אתה בודק 1 בינואר 2018 עד 31 בדצמבר 2018 לעומת 1 בינואר 2019 עד 31 בדצמבר 2019?

קריאה: הוא בא לפקפק בזה שיש נזק.

 << אורח >> אמיר דהן: בחישוב הראשון שעשינו, לקחנו את כלל העסקים, את המחזור הכולל שלהם ב-2018 מול המחזור הכולל ב-2017, ברמת המקרו.

 << אורח >> אמיר דהן: לא ראינו ירידה.

 << אורח >> אמיר דהן: לקחנו את אותם עסקים, אמרנו: בואו נבדוק עכשיו גם שנה אחרת.

 << אורח >> אמיר דהן: לקחנו את המחזור שלהם בחודש מאי, שהיו בו שני אירועי ירי, אחד של 700 טילים ובסוף החודש היה ירי לעיר שדרות ובאחת הישיבות שלי עם המסעדנים הם אמרו שבאותו יום אנשים ברחו להם מן המסעדות.

 << אורח >> אמיר דהן: בדקנו את חודש מאי ספציפית בכל עסק.

שמעון אלחרט: איך אתה יודע מה אני עשיתי בבוקר, מה עבדתי בבוקר?

ניר שוחט: תשאלו אותנו.

ניר שוחט: אתם מסתכלים על הנתונים.

ניר שוחט: אנחנו מתמודדים עם - - -

משה גפני: אני הולך לסגור את הישיבה.

משה גפני: אני לא רוצה להוציא אותך.

ניר שוחט: מגיע לנו שיתייחסו אלינו מעבר לנתונים.

משה גפני: מאה אחוז, אסגור את הישיבה ואתה תישאר עם הפיצויים שקיבלת עד היום.

משה גפני: אתה לא רואה שלא קל לי?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הבנתי שאין פתרון.

משה גפני: חברי הכנסת ביקשו להתייחס.

קריאה: הוא דן איתך בכלל אם מגיע להם פיצוי.

קריאה: אתה מבין את האבסורד?

קריאה: הוא מחזיר אותך אחורה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי בסופו של דבר יש פה תושבים ובעלי עסקים שמדינת ישראל כרגע לא נותנת להם פתרון בנושא החוסן הביטחוני, ויש לנו את החוסן החברתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חובה עלינו לתת להם פתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו צריכים לתת פתרון לחוסן החברתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא חושב שאפשר למשוך את זה יותר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר התקנות אמורות לתת פיצוי לנזק ממשי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם במובה

אברהם (אבי) ניסנקורן: קוּת בסופו של דבר תינתן תוצאה ש-33% מן העסקים צריכים לקבל פיצוי אז 33% מן העסקים יקבלו פיצוי והיתר לא יקבלו, אבל את החוק צריך להעביר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לדעתי צריך להעביר אותו בפטור מהנחה.

משה גפני: אני רוצה לא להעביר את החוק.

משה גפני: אנחנו יכולים להעביר את החוק, אבל אני רוצה קודם לנסות שזה יהיה בחקיקת משנה, ביחד איתם.

משה גפני: על זה דיברנו בישיבה הקודמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מבין, ויש לנו הרבה ניסיון, שזה לא יהיה, ומורחים אותנו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יכול להיות שכאשר יהיה חוק אז זה יקרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם אנחנו נמשוך את זה – אנחנו נהיה פה בעוד ישיבה ועוד ישיבה.

רועי כהן: יש "פיל לבן" בחדר הזה, שכאילו כל העצמאים הם גנבים ונוכלים ולכן לא רוצים לתת להם את זה.

רועי כהן: תדבר על זה.

רועי כהן: זה "הפיל הלבן" שנמצא פה בשולחן, כי גם אם היו נותנים לכל אחד להגיש, מה הבעיה שלהם?

רועי כהן: הם יודעים לעשות את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה מפריע לי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מדבר לטובתך.

רועי כהן: תגיד מה הוא "הפיל הלבן".

רועי כהן: מתנהגים כאילו כל העצמאים הם נוכלים, זה מה שיוצא, כאילו הם ישנו את המחזורים ויעשו כל מיני דברים.

רועי כהן: מה הבעיה לבדוק את זה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מבקש היום לא למשוך את זה יותר.

משה גפני: לא, לא יהיה יותר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מבקש שאנחנו נתקדם בחקיקה, בפטור מהנחה, ובפרטים של החקיקה תבוא רשות המסים ותגיד מה היא רוצה.

משה גפני: זה הכיוון.

משה גפני: רציתי שתהיה חקיקת משנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם לא יביאו.

משה גפני: בסדר, אבל ישבתי איתם וקיוויתי שאנחנו הולכים לכיוון הזה.

משה גפני: אני מצטער שזה לא קורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד משפט אחד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שיש יתרון אחד בחקיקה מהכיוון של רשות המסים, כי החקיקה גם מגדירה את אוכלוסיית הזכאים, שזה אפס עד שבעה קילומטרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש איזה יתרון לפעמים שזה בחקיקה ולא בתקנות.

שגית אפיק: גם בתקנות הקבע זה אפס עד שבע.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שמעון אלחרט, אם אפשר רק בקצרה.

משה גפני: תאמין לי, אנחנו כבר בעניין.

שמעון אלחרט: בקצרה, אני פונה לחבורה של החבר'ה שיושבים כאן.

משה גפני: הם לא חבורה.

משה גפני: הם עובדי מדינה שעושים את מלאכתם נאמנה.

שמעון אלחרט: אני מטיל בזה ספק, אבל זכותי.

משה גפני: אתה תטיל ספק, אז תצביע "ג", אל תצביע בשבילם...

שמעון אלחרט: אני חושב שהם פשוט – אני לא רוצה להשתמש במילה משקרים, אבל הם לא בודקים.

שמעון אלחרט: איתי הם מעולם לא דיברו.

שמעון אלחרט: יושב פה אמיר דהן והוא אומר: אני בדקתי את אותו יום שנפל טיל בישיבה.

שמעון אלחרט: באותו יום המסעדה שלי התרוקנה.

שמעון אלחרט: אז יכול להיות שיום לפני כן המחזור לא הושפע.

שמעון אלחרט: למה?

שמעון אלחרט: סליחה, כי הייתה לי עבודה בבוקר, סליחה שבאו לקוחות בבוקר.

שמעון אלחרט: הוא לא יודע לאמוד דריסת רגל.

שמעון אלחרט: אני יודע לאמוד דריסת רגל.

שמעון אלחרט: הוא לא יודע להגיד שהעלות של התפריט שלי, המחירים שלי עלו מ-2018 ל-2019.

שמעון אלחרט: אם הוא קנה ארוחת בוקר ב-100 שקל ב-2018 - - -

משה גפני: לכן מה אתה מציע?

שמעון אלחרט: א', תבדוק את דריסת הרגל.

שמעון אלחרט: אתה תראה שיש בריחה המונית.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות?

שמעון אלחרט: שישחררו את הפיצויים שמגיעים לנו, נקודה.

שמעון אלחרט: מאז שהתחלנו את התהליך שלוש מסעדות סגרו כבר, הן סגרו, הן לא פה איתנו.

שמעון אלחרט: תשאל את זולי (זולטן גיונגיושי) שיושב איתנו.

ניר שוחט: גם שני אולמות סגרו.

ניר שוחט: אבל הם רואים שאין נזק.

ניר שוחט: אצלם המספרים מראים שהכול טוב.

משה גפני: תאמין לי, עכשיו כבר באתי להגיד לך לצאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הבנתי.

שמעון אלחרט: עוד משפט אחד.

שמעון אלחרט: הוא רוצה נתונים – העברתי את זה גם אליך – יש פה עוד מסעדן שעובד בשבת רחמנה ליצלן, אבל מה, הוא יודע להגיד כמה הוא הפסיד מהשבת הקודמת לשבת שלפני שלושה ימים.

שמעון אלחרט: הוא הפסיד.

משה גפני: השאלה אם הוא פועל לפי החוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מירב כהן.

 << אורח >> אמיר דהן: חשבתי בדיון הקודם שהתקדמנו מהנקודה הזו, כי בדיון הקודם אמרנו שאין מחלוקת על כך שיש פה בעיה ושהעסקים האלה משלמים מחיר יקר, ועכשיו אנחנו הולכים עשרים צעדים אחורה ואומרים: בכלל אין בעיה, הם מרוויחים יופי.

 << אורח >> אמיר דהן: זה מה שהיה בדיון הקודם.

קריאות: - - -

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה, שפה תתנהל ישיבה כמו שוק.

משה גפני: חברת הכנסת כהן קיבלה רשות דיבור.

משה גפני: אני מבקש שתדברי ושלא יפריעו לך.

משה גפני: תעשי את זה בקצרה.

 << אורח >> אמיר דהן: בדיון הקודם הטיעונים היו: לא היה לנו זמן לעשות עבודת מטה, יש לזה השלכות רוחב, אנחנו צריכים לעבוד באופן מסודר.

 << אורח >> אמיר דהן: היום הטיעון אחר לגמרי: לא מגיע להם בכלל, העסקים פורחים בעוטף עזה.

 << אורח >> אמיר דהן: אותי זה מפתיע, בטח כשהעסקים האלה קיבלו צווים חתומים על ידי ראש הממשלה ופיקוד העורף שהם צריכים לסגור את העסקים שלהם.

 << אורח >> אמיר דהן: גם האמירה, שאנחנו רוצים לראות שכולם קורסים ורק אז נבוא לעזור להם, היא אמירה לא הגיונית.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו רוצים לראות שכולם ירדו בצורה דרסטית במחזורים העסקיים שלהם ואז אנחנו נהיה מוכנים לעזור?

קריאה: כמה יעלה לשקם את הכלכלה?

 << אורח >> אמיר דהן: וכמובן שאם רוצים לעזור פרטנית לעסקים שעומדים בסטנדרט מסוים – מצוין.

 << אורח >> אמיר דהן: כמה זמן לדעתכם מידתי שעבודת המטה הזו תיקח?

 << אורח >> אמיר דהן: חלפו שמונה חודשים מרגע שהובטח להם.

 << אורח >> אמיר דהן: הובטח להם לפני שמונה חודשים, בתנאים קשים מאוד – הייתי שם, ראיתי את חשבונות הבנק שלהם.

 << אורח >> אמיר דהן: הם לא משקרים, הם לא שקרנים – המציאות באמת מאוד מאוד קשה.

 << אורח >> אמיר דהן: מסר אחרון: אם העסקים האלה לא יקבלו סיוע, המסר שעובר לכל אדם צעיר ששוקל לפתוח עסק בעוטף עזה הוא שזה מסוכן מדי, לא כדאי להיכנס לזה.

 << אורח >> אמיר דהן: זה מסר מסוכן, כי גם לתושבי שדרות מגיע שתהיה מסעדה ויהיה בית קפה, זה זכות בסיסית לא רק של תושבי המרכז.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ג'ורג' אוקרט, בבקשה, בקצרה.

ג'ורג' אוקרט: אני מרגיש שמה שקורה פה הוא שרשות המסים זורה חול בעיני הוועדה.

ג'ורג' אוקרט: מסתכלים על נתונים – אני לא יודע מאיפה הוא מביא אותם.

ג'ורג' אוקרט: אני יכול להוכיח גם את מאי 2019 לעומת מאי 2018.

ג'ורג' אוקרט: הוכחתי במחזורים שהגשתי לרב גפני, ירדתי בחצי מיליון שקל בשנה.

ג'ורג' אוקרט: אני לא יודע איפה ראית 6%, לא 6%.

ג'ורג' אוקרט: ואני לא לבד.

ג'ורג' אוקרט: המשקל הסגולי שלי בעיר גבוה מאוד, אז אם אתה לוקח את כל 52 העסקים, הירידה של חצי מיליון שקל אצלי אמורה לתת לך נתון הרבה יותר גבוה.

ג'ורג' אוקרט: אתם התחלתם את כל הדיונים בזה שאתם מאשרים בין 3 ל-5 מיליון שקלים.

ג'ורג' אוקרט: עכשיו מתחילים לבדוק לנו בציציות, כן או לא.

ג'ורג' אוקרט: אתם מסיטים את הדיון, ולדעתי גם מושכים זמן.

ג'ורג' אוקרט: שבוע אחרי שבוע אנחנו עולים לירושלים ובכל פעם שומעים אותה תשובה: אין לנו דרך.

ג'ורג' אוקרט: החרגתם אותנו, הצלחתם להחריג אותנו מן הדבוראים אבל אתם לא מצליחים להחריג אותנו לטובה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: קודם כול, אני מצטרף אל מה שאמרו.

שלמה קרעי: אנחנו כבר הסכמנו וסיכמנו.

שלמה קרעי: אני כתושב עוטף עזה מכיר, במיוחד לאחר מה שהיה גם בשבת האחרונה – אלה סבבים שעוברים פעם אחר פעם, והמסעדנים ומקומות כאלה סובלים הכי הרבה, יותר מכולם.

שלמה קרעי: אבל לפני שאגיד את הדברים, יש לי שאלת הבהרה.

שלמה קרעי: חודש מאי שבדקתם, זה מאי 2019 מול מאי 2018, נכון?

שלמה קרעי: ולגבי המחזור בדקתם את שנת 2018 מול שנת 2017?

שלמה קרעי: לא יכולנו לבדוק באופן פרטני את כל השנה או את כל תשעת החודשים האחרונים?

 << אורח >> אמיר דהן: בדקנו את נובמבר.

 << אורח >> אמיר דהן: בנובמבר היה יום אחד, פעם אחת של כל האירועים האלה.

 << אורח >> אמיר דהן: פיקוד העורף אמר בנובמבר 2018 בתחום אפס עד שבע: תסגרו את העסקים.

 << אורח >> אמיר דהן: בדקנו אותו מול 2017.

 << אורח >> אמיר דהן: שם לא מצאנו כמעט ירידה בעסקים.

שלמה קרעי: ראינו שכן יש 35%.

משה גפני: אבל יש איזה משהו.

 << אורח >> אמיר דהן: - - -

משה גפני: אני נותן לך.

משה גפני: זו רק קריאת ביניים.

משה גפני: למה כל הזמן אתם חוזרים על כך שלא הייתה ירידה?

משה גפני: אז לא הייתה ירידה, אז לא תשלמו.

משה גפני: מה הבעיה?

רועי כהן: זה מה שאני אומר.

משה גפני: אני הולך להיות נשיא לה"ב...

עודד פורר: אולי זה יפתור את המשבר הקואליציוני...

משה גפני: אז אין ירידה.

משה גפני: מה הבעיה של ה"אין ירידה" הזה?

משה גפני: על מה הוויכוח?

שלמה קרעי: עכשיו לגופו של עניין.

שלמה קרעי: קודם כול, גם כשאין ירידה, הרי מה בעצם הטריגר שאנחנו רוצים לתת לאנשים?

שלמה קרעי: תושבי הדרום הם אנשים פייטרים, עצמאים.

שלמה קרעי: עצמאי באופן כללי נלחם על העסק שלו.

שלמה קרעי: כשהיה לו יום אחד או יומיים שהוא לא היה פתוח, למוחרת הוא עושה קריוקי, הוא פותח, הוא עושה מבצעים, הוא מנסה להרים את העסק שלו, שלא לקרוס לפשיטת רגל.

שלמה קרעי: אז מה, עכשיו אנחנו אומרים לו: אם יש טילים בדרום אז אל תעשה כלום כי אתה צריך אחר כך להוכיח נזק?

שלמה קרעי: תסגור את המסעדה, תלך לבית, אל תזמין לקוחות?

שלמה קרעי: אני לא מבין את העניין הזה.

שלמה קרעי: אז קודם כול, אפשר לבדוק, במיוחד כאלה שסגרו להם את העסק, כמו אולמות אירועים או מסעדות, שאנחנו יודעים, אפשר לראות שזה ריק לגמרי.

שלמה קרעי: לכן אני חושב שאם רשות המסים לא הולכת איתנו בעניין הזה אז נגיש את הצעת החוק.

משה גפני: לא נגיש.

משה גפני: אני הולך להקריא הצעת חוק, בסדר, מה שדיברנו קודם.

משה גפני: דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת.

משה גפני: רועי כהן, נשיא לה"ב, יש לך חצי מן הזמן בגלל שחצי כבר דיברת.

רועי כהן: אדוני היושב-ראש, כנראה קלעתי לדעת חכמים.

רועי כהן: אני גם אומר את זה, ואני אומר את זה בקול שקט: אם אין נזק אז מה החשש של רשות המסים?

רועי כהן: אני מסתכל ואומר: ואללה, תגידו שאין נזק – לא תצטרכו לשלם.

רועי כהן: אדוני היושב-ראש, המשרד לפיתוח הנגב והגליל יודע לפנות לעסקים ולבקש דוחות מחזור ויודע לבדוק את זה.

רועי כהן: המשרד לענייני ירושלים יודע לעשות את זה.

רועי כהן: מה הבעיה הגדולה של רשות המסים לגשת לכל העסקים האלה ולהגיד להם: תראו לנו את המחזורים?

רועי כהן: אבל מה, אף אחד לא מדבר על זה.

רועי כהן: ממה חוששים ברשות המסים?

רועי כהן: שאותו עצמאי בעל העסק יתחיל לשחק במספרים כי הוא ירצה לקבל מן המדינה כסף בלי לעבוד.

רועי כהן: על זה כל הדיון פה, אדוני היושב-ראש.

רועי כהן: צריך להבין שהתפיסה חייבת להשתנות.

רועי כהן: חשבון הבנק לא עוצר בזמן שיש טילים, הארנונה לא עוצרת, המס על השילוט לא עוצר, חשבון החשמל לא עוצר, חשבון המים לא עוצר, מס הכנסה לא עוצר וביטוח לאומי לא עוצר.

רועי כהן: הדבר היחיד שעוצר - - -

משה גפני: רועי כהן, הבנו אותך.

רועי כהן: אני מבקש שוב פעם, רשות המסים צריכה להבין שיש מאחורי המספרים האלה אנשים שרוצים לקום בבוקר, ללבוש שכפ"ץ ולהביא פרנסה.

רועי כהן: הם מעסיקים אנשים, הם בעצם מנוע הצמיחה האמיתי של המשק.

רועי כהן: מה שאומרים להם עכשיו, אומרים להם: תשמעו, בגלל שאולי לא הייתה פגיעה גדולה אז אנחנו לא נפצה אתכם.

רועי כהן: אם אין פגיעה אז אולי לא צריך לפצות.

רועי כהן: תנו להם את האפשרות כאזרחים להרגיש שהמדינה משתתפת איתם בסיכון בגלל שהם נמצאים באזור של לחימה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד פורר, בבקשה.

משה גפני: אם אפשר רק לא לחזור על דברים.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני חייב קודם כול לציין לחיוב את הסבלנות, אורך הרוח והמתינות שאתה מגלה כלפי משרד האוצר בעניין הזה, באמת אני אומר.

עודד פורר: פעם אחרי פעם.

עודד פורר: אנחנו מנהלים את הדיון הזה עוד לפני הבחירות.

משה גפני: זה יהיה דיון אחרון.

משה גפני: אנחנו לא ננהל יותר דיונים.

עודד פורר: ובכל פעם אנחנו חוזרים אחורה לדברים נוספים וחדשים.

עודד פורר: ראשית, כמה הערות לגבי המתווים שהוצגו.

עודד פורר: אחד, אי אפשר לבחון את זה, זה לא clear cut, לא לגבי מחזור ולא לגבי רווח, וגם כשאתה אומר שיש ירידה במחזור של 6% בעסק שכל מתח הרווחים שלו – ותתקנו אותי אם אני טועה – מתח הרווחים הממוצע במסעדה הוא סדר גודל של 10%, כשיש ירידה של 6%–7% המשמעות היא שאתה מביא את העסק אל הקצה.

עודד פורר: דבר נוסף, גם בבדיקה יומית, או אפילו של יומיים או של חודש, הבעיה פה היא לא זה שבנובמבר היה אירוע ואחרי כן העסק כן נפגע או לא נפגע.

עודד פורר: אני אומר לך שאם רק היה אירוע, לא של טיל, של שלושה ימי לחימה, ארבעה ימי לחימה, ואחר כך שנה שקט, אף אחד מהם לא היה יושב פה.

עודד פורר: הם נמצאים בתקופת לחימה ממרץ 2018, מאז שהיו עשרות מחבלים שנהרגו על הגדר ואחר כך שבוע אחרי שבוע בלוני תבערה.

עודד פורר: צריך להבין שגם באירוע שאין טילים אלא אזעקות שווא זה משפיע על העסקים הללו, כי בערב שהייתה בו אזעקה יצאו האנשים מן המסעדה, לא חזרו וכבר לא ייצאו בימים נוספים החוצה.

עודד פורר: לכן צריך לבוא לפה בגישה קצת אחרת.

עודד פורר: אני חייב להגיד דווקא משהו לזכות הממשלה היוצאת.

עודד פורר: ראש הממשלה ושר האוצר, עוד לפני הבחירות, ייצרו ביחד עם השר לפיתוח הנגב והגליל איזשהו מתווה של פתרון.

עודד פורר: הוא לא מושלם, הוא לא הכי טוב, אפשר להגיד עליו הערות.

עודד פורר: הנה אני אומר לך, אנחנו באופוזיציה מוכנים לתמוך, יש מקיר אל קיר תמיכה.

עודד פורר: אז בא היועץ המשפטי של משרד האוצר ואמר:

עודד פורר: לפני בחירות אי אפשר להעביר, זה שוחד.

עודד פורר: עברו הבחירות.

עודד פורר: יכול להיות שאנחנו עכשיו עוד פעם לפני בחירות, אבל עברו הבחירות.

קריאה: אל תגיד את זה כדי שלא יגיד שאסור.

עודד פורר: עזבו, חבר'ה, יש פה מקיר אל קיר הסכמה.

משה גפני: אני מסכים איתך, זה נכון.

עודד פורר: התפקיד שלכם – ואתם עושים אותו נאמנה – הוא גם לשמור על כספי הציבור, אבל זה לא לשמור על כספי הציבור ברמה שלא יוציאו את כספי הציבור אלא שכספי הציבור האלה יוצאו למטרות נכונות.

עודד פורר: כספי הציבור האלה שאתם שומרים עליהם זה מה שהם משלמים, זה מה שבעלי העסקים משלמים.

עודד פורר: הם משלמים את המשכורות שלכם, שלנו, של כל עובדי המדינה בסופו של דבר כדי שבסוף כאשר מישהו זקוק לזה יהיה לו את זה.

עודד פורר: אז אני מבקש, פניתי בהקשר הזה, מבחינתי זו העמדה וזה מה שצריך להיות היום.

משה גפני: אסי מסינג, שינית את דעתך?

אסי מסינג: לא.

אסי מסינג: היא רק לא מתומצתת נכון.

משה גפני: לא חשוב, אבל התחלתי לחשוב שאולי שינית את דעתך.

עודד פורר: או שהולכים בדרך המלך, ומבחינתי דרך המלך היא הדרך של הקול קורא שפורסם לפני הבחירות, צריך לפרסם אותו עכשיו ולהוציא את זה.

משה גפני: אבל הוא לא נותן.

עודד פורר: בסדר, אני אומר לך את עמדתי.

עודד פורר: אם הוא לא נותן אני לא יכול להכריח אותו.

עודד פורר: אם הייתי שר האוצר, שר האוצר היה יכול להוביל לזה.

משה גפני: נכון, זו הדרך.

עודד פורר: אם לא – וזה לא ככל הנראה – הליך החקיקה צריך להתחיל היום.

עודד פורר: אגב, אני אומר את זה גם בהקשר לשבר הקואליציוני: היא חייבת להיות בהסכמה רחבה, אדוני.

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: מה השאלה?

עודד פורר: לכן האלטרנטיבה היא זאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אביב שזירי, בבקשה, בקצרה.

אביב שזירי: תודה רבה.

אביב שזירי: אני בעל אולם צמוד לשדרות, בתחום אפס עד שבע.

אביב שזירי: אני גם יושב-ראש התאחדות האולמות והגנים.

אביב שזירי: מירי סביון ואמיר דהן לא חיים במדינה שלי, הם חיים במדינה אחרת.

משה גפני: לא, אל תגיד כך.

אביב שזירי: אני אומר את זה כי הם לא מודעים למה שקורה סביבנו.

פנינה תמנו: תגיד את מה שאתה מרגיש.

אביב שזירי: ב-9 בערב ביום - - -

מיקי לוי: - - -

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, אני מזכיר לך שאנחנו רוצים לשמוע את תושבי הדרום באופן אותנטי, מה שיש להם להגיד הם יגידו, לא תסתמו להם את הפיות.

פנינה תמנו: תגידו מה שאתם מרגישים.

פנינה תמנו: אם אתה מרגיש שהם לא חיים במדינה שלך, תגיד את זה.

מיקי לוי: הוא לא יכול להעליב אותם בישיבה.

פנינה תמנו: הוא אומר בצורה הוגנת ומכובדת.

פנינה תמנו: תנו לו להגיד את מה שהוא רוצה להגיד.

אביב שזירי: אני מתנצל, אני חוזר בי.

משה גפני: מר שזירי, אתה לא יכול להתנצל לפני שאתה שומע אותי.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתם הוזמנתם כדי להגיד את העמדה שלכם באופן אותנטי.

משה גפני: לכם יש עסק איתנו – עם הממשלה, עם הכנסת.

משה גפני: אין לכם עסק עם פקידים.

משה גפני: הם עושים את עבודתם ואני לא מצפה מהם שיעשו אחרת, גם אם אני רותח מזעם.

משה גפני: הם חייבים לעשות את עבודתם, ואתה לא יכול להעליב אותם ולדבר אליהם כך.

משה גפני: תעליב אותי, את חברי הכנסת, וגם לא צריך יותר מדי.

אביב שזירי: אני מתנצל.

אביב שזירי: אני חוזר בי.

אביב שזירי: חבר'ה, אני כואב ונרגש ולכן המילים יצאו.

אביב שזירי: אני מתנצל.

משה גפני: בסדר, בבקשה.

אביב שזירי: אבל אני רוצה לציין כמה עובדות בפני מירי סביון.

אביב שזירי: ירידה במחזורים יש לי, והלוואות לקחתי – אבל "אני שקרן, אל תאמינו לזה".

אביב שזירי: אמיר דהן, עוד עובדות: בחודש נובמבר בוטל אירוע והפסדתי 80,000 שקל כי האירוע עבר למקום אחר.

אביב שזירי: תרשום.

אביב שזירי: עד היום 12 חתונות בוטלו.

אביב שזירי: מי פיצה אותי על 1,200,000 שקל?

אביב שזירי: אף אחד.

אביב שזירי: זה עובדה, זה לא שקר.

אביב שזירי: אמשיך: ביום ראשון שלוש פגישות בוטלו לי.

אביב שזירי: למה?

אביב שזירי: כי ביום שישי הייתה מלחמה.

אביב שזירי: ביום שני בוטלו לי שתי פגישות.

אביב שזירי: למה?

אביב שזירי: כי הייתה מלחמה.

אביב שזירי: חבר'ה, אני קורס, אני לא יכול להישאר שם.

אביב שזירי: המדינה הזאת מפקירה אותי באדמה מדממת.

שמעון אלחרט: - - - שלושה פקידים מחליטים ש - - - העסקים קורסים, הרב גפני.

אביב שזירי: אני מתחנן, חבר'ה.

אביב שזירי: שני אולמות נסגרו בשדרות: קזבלן ולוריא.

אביב שזירי: הרב גפני, אתה לא מקשיב לי.

משה גפני: אני לא יכול להקשיב כי מפריעים באמצע.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: אמרת את זה גם בישיבה הקודמת.

משה גפני: בשביל זה אנחנו יושבים פה כבר פעם שלישית או רביעית.

אביב שזירי: לוריא נסגר, קזבלן נסגר.

אביב שזירי: אמיר דהן לא בדק אותם כי הם נסגרו.

אביב שזירי: הוא לא בודק את המסעדות שנסגרו.

אביב שזירי: חבר'ה, אני הבא בתור להיסגר.

אביב שזירי: אני מתחנן, אני רוצה פיצוי שייתן לי טיפה להרים את הראש ולהחזיר הלוואות.

אביב שזירי: אני רוצה לקבל כסף על כל אירוע שאתם סוגרים לי.

אביב שזירי: סגרתם אירוע – קחו אחריות.

אביב שזירי: סליחה על הטונים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורלי לוי, בבקשה, בקצרה.

אורלי לוי אבקסיס: קשה לדבר אחרי שאתה שומע בן אדם שנאבק על היכולת שלו להוציא שכר מעמל קשה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: בשוטף הם צריכים לעשות יח"צ, הם צריכים להקים הרבה מאוד שירותים כדי לאפשר ולהתמודד עם דעת קהל באירועים ביטחוניים ואף אחד לא רוצה לקחת סיכון ביום החתונה שלו, ביום השמח של המשפחה שלו ולכן אנחנו רואים תופעה של אירועים שקורים מחוץ לאותם מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הרגשה שמה שקורה כאן, זה שאנחנו שומעים מהאוצר, וסליחה על הפקפוק אבל אני חושבת שזה נאמר בחוסר תום לב: לא מצאנו את הכלי למדידה, ומאחר ואין לנו את הברומטר שייקח את כל המשתנים לא ניתן פיצוי לאף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד שאנחנו לא יכולים להסכים לו.

אורלי לוי אבקסיס: גם לעתיד לבוא אנחנו צריכים להסתכל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כל הזמן מדברים על פיתוח הדרום, על ירידת צה"ל לדרום, על כך שיש יותר ויותר אופציות להתפתחות.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהיו אירועים נוספים שהביאו לעלייה, על פניו, בהכנסות בצורה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יכולים להציג לנו שכמעט כדאי לעסקים קטנים ובינוניים שיזרקו עליהם טילים כי לא רק שאין ירידה אלא בחלק מן המקומות יש עלייה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לחשוב אילולא היו ההתקפות האלה איזו עלייה היינו רואים.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהפוטנציאל העסקי שלהם, שאתם לא מודדים אותו בכלל, הוא פוטנציאל של עלייה, שלא רק הירידה מאפיינת אותו אלא אי מימוש הפוטנציאל הוא גם נזק כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה הרבה מאוד השקעות כדי להכשיר גם את הלקוח הפוטנציאלי לבחור לעשות את האירוע שלו במקומות האלה, יש יותר הוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מסתכלים על מחזור.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מסתכלים על רווח נטו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאמר חבר הכנסת קרעי שהם עושים מאמצים גדולים מאוד, זאת אומרת שמשקיעים הרבה מאוד כסף כדי להחזיר את המחזור.

אורלי לוי אבקסיס: פוטנציאל ההתפתחות של העסק לא נמדד על ידיכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה מזכיר לי מאוד את הטבות המס לכל אותם ישובים שלא מצאנו את הקריטריונים, ואז מה שקרה הוא שישבה היועצת המשפטית של הוועדה בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית ומצאה את הנקודות ואת הקריטריונים, ובסופו של דבר הצליחו.

משה גפני: נכון, אבל מה זה קשור לפה?

אורלי לוי אבקסיס: כשרוצים – מוצאים את הכלי, מוצאים את הקריטריונים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אנחנו רוצים גם עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעשה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שגם לעתיד לבוא, אנחנו צריכים לבנות מודל, שלא בכל פעם הם יצטרכו לעלות לכנסת, לעזוב את העסק שלהם ולהתחנן כמו קבצנים בפתח.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחריות שלנו, זה החובה שלנו, וזה גם לגבי העסקים העתידיים שעתידים לקום אם נאפשר התחשבנות הוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, אל תדאגו, מי שירוויח הרי לא תיתנו לו פיצוי בין כה ובין כה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נמצא את הכלי כי חייבים למצוא את המדד הנכון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פנינה תמנו, בבקשה, בקצרה.

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש.

פנינה תמנו: מה שמטריד אותי זה הדרך.

פנינה תמנו: הדרך לא פחות חשובה מהתוצאה הסופית.

פנינה תמנו: התחושה הזאת, שמצד אחד יצאו פוליטיקאים והצהירו שתקבלו את המענק, ומן הצד השני חודשים ארוכים של עבודת מטה, שהיה חסר לי האלמנט של שיתוף ציבור, מובילים למצב שאנחנו יושבים פה והתושבים היקרים האלה, שמתמודדים התמודדות לא פשוטה, צריכים להרגיש שהם לא רק מבקשים צדקה אלא גם מטילים עליהם איזה סוג של החתמה, שכביכול לא מגיע להם שום דבר.

פנינה תמנו: אני חושבת שהדרך לא נכונה.

פנינה תמנו: הרי בסופו של דבר גם היושב-ראש, שמנסה להגיע פה לאיזה סוג של פשרה בדרך המלך, יודע כמוני וכמו כל חברי הכנסת שבסוף הם יקבלו את המענק ואת הפיצוי בדרך כזאת או אחרת, אם בחקיקת משנה ואם בחקיקה ראשית.

פנינה תמנו: אבל מה קורה לנו?

פנינה תמנו: רבותי, זה לא חסד, אנחנו לא עושים להם טובה.

פנינה תמנו: אנחנו רוצים אותם שם והם לצערי המגן האנושי, הם נמצאים בחזית הקדמית בשביל לדאוג שהדרום ישגשג ויפרח למרות המצב הביטחוני המתמשך.

פנינה תמנו: לכן לא ייתכן שנגיד להם איך לדבר, בעיניי זה לא הוגן ולא ראוי.

פנינה תמנו: הם יבואו לפה ואני רוצה לשמוע אותם, גם אם זה יהיה בפעם העשירית.

פנינה תמנו: זה המעט שאנחנו יכולים לעשות, קודם כול עבורם, מעבר לעשייה המשמעותית.

פנינה תמנו: אני חושבת שאנחנו צריכים להיות זהירים בכבודם ולא הם בכבודנו.

פנינה תמנו: אגב, לעניין הפקידות – הם כן עובדים אצלם.

פנינה תמנו: בוודאי אנחנו כנבחרי ציבור, אבל כל פקיד עובד אצל אזרחי מדינת ישראל.

פנינה תמנו: לכן אני חושבת שמן הראוי – ואני באמת מקווה כי אני רואה את המאמץ שלך, אדוני היושב-ראש – שכן נצליח להגיע לחקיקת משנה, גם אם הם צריכים לעשות איזו התייעצות פקידותית.

משה גפני: אני גם מקווה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי לוי, ואחריו אורית פרקש-הכהן.

מיקי לוי: יש נזק ל-33% מאותם עסקים, ירידה של יותר מ-6%, והממוצע של הנזק של אותם 33% מן העסקים הוא 20%.

מיקי לוי: אלה מספרים עצומים, ואני מדבר באחוזים.

מיקי לוי: תלכו הביתה, קחו שבוע.

מיקי לוי: חבל שנלך לחקיקה.

קריאה: צריך כבר להגיש את זה.

קריאות: - - -

משה גפני: מלכיאלי, אנחנו נגיע בהסכמה בסוף.

משה גפני: תיכף נראה.

מיקי לוי: זכותי להציע.

ג'ורג' אוקרט: כל שבוע זה 16 טילים.

אורלי פרומן: די לטרטר אותם.

מיקי לוי: אני בין הראשונים שהתייצבתי ביחד עם לה"ב, ביחד עם רועי כהן.

מיקי לוי: ב-7 במאי 2019 שלחתי מכתב מסודר עם כל המספרים.

מיקי לוי: אני מודע לזה.

מיקי לוי: מי שהעיר את הדבוראים, את המסעדנים ואת בעלי אולמות השמחות זה אני.

מיקי לוי: יש מכתב.

משה גפני: נכון, אתה הראשון ששלחת מכתב.

מיקי לוי: יש בקשות.

מיקי לוי: לכן אני אומר – אתה רוצה חקיקה?

מיקי לוי: אנחנו נמצא פתרון.

מיקי לוי: אני מדבר רק על 33% מן העסקים, אלה שנפגעו בשיעור 20% במחזורים שלהם וניתן להשוות אותם שלוש שנים אחורה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורית פרקש-הכהן, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: יש פעמים שאתה מקשיב לאנשי מקצוע ואתה מבין שהם טועים מבחינת המציאות.

אורית פרקש הכהן: אני מרגישה שזה אחד הדיונים האלה.

אורית פרקש הכהן: כלומר יש כאן פער גדול מאוד בין השכל הישר לבין המסקנה בחוות הדעת ואי אפשר להתעלם ממנו.

אורית פרקש הכהן: כולנו חווינו את מתקפות הטילים, וגם מי שלא חי בדרום הרגיש איך זה השפיע על האווירה הכללית במדינה.

אורית פרקש הכהן: לא צריך לגור בעוטף עזה כדי להבין שיש כאן בעיה אמיתית וכדי להבין שלו את או אתה, אמיר דהן, מירי סביון, הייתם גרים בעוטף עזה לא היה לכם חשק לעשות אירוע בעוטף או לצאת למסעדה בעוטף.

אורית פרקש הכהן: למה אני אומרת את זה?

אורית פרקש הכהן: כי בסוף חוות דעת – ואת זה אני יודעת מניסיוני – נשענות על הרבה מאוד הנחות יסוד, שכאשר מפרקים אותן לגורמים – ואנחנו כאן אפילו לא קיבלנו את חוות הדעת הכתובה שלכם, לא ראינו את הנחות היסוד שלכם.

אורית פרקש הכהן: אמיר, אם אני לא טועה, אתם משווים ממוצע לממוצע.

אורית פרקש הכהן: ממוצע זה לא אינדיקציה לכלום.

 << אורח >> אמיר דהן: לא השווינו ממוצע.

 << אורח >> אמיר דהן: השווינו נתון ספציפי של עסקים.

אורית פרקש הכהן: אבל ממוצע של עסקים לעומת ממוצע של עסקים.

 << אורח >> אמיר דהן: לא.

משה גפני: זה לא רלוונטי.

משה גפני: אורית, אל תיכנסי לעניין הזה.

אורית פרקש הכהן: אני מבקשת.

אורית פרקש הכהן: לא ייתכן שאנשים שיחכו בסבלנות לתור שלהם - - -.

אורית פרקש הכהן: מהשיח עם האנשים האלה שמתדפקים פה על הדלת כבר יותר מחצי שנה, אנשים שכואב להם – אנשים שלא כואב להם לא מטריחים את עצמם ולא מדברים בכאלה עוצמות – אמיר, אני מדברת אליכם, הייתי מצפה שעבודה מן הסוג הזה הייתה נעשית לפחות עם איזה תהליך של שימוע, להקשיב לאנשים באיזשהו תהליך מסודר שאתם כרשות המסים הייתם עושים מול התעשייה הזאת.

אורית פרקש הכהן: קשה לי להאמין מהדברים ששמעתי פה שעשיתם את התהליך הזה.

אורית פרקש הכהן: אם יורשה לי לומר כאחת שלא קראה את חוות הדעת הכתובה שלכם, לדעתי פספסתם פה כמה דברים.

אורית פרקש הכהן: כפי שאמרה גם אורלי לוי אבקסיס, ההשוואה לא צריכה להיות כמה הם עשו לעומת כמה הם עושים.

אורית פרקש הכהן: עסקים כאלה צריך לראות את עצמם בראי של צמיחה, בראי של גדילה וגם את הדברים האלה צריך לראות.

אורית פרקש הכהן: בשבועיים האחרונים בוועדת הכספים הזאת "התאבדנו" על להעביר לממשלה הזו 10 מיליארד שקל מצד אל צד.

אורית פרקש הכהן: רק אתמול העברנו כאן קיצוץ רוחבי, העברנו 10 מיליארד שקלים כדי לממן תוספות עתק של 800 מיליון שקל לתעשיית הביטחון.

אורית פרקש הכהן: הכול הכול חשוב.

אורית פרקש הכהן: הסכומים שבהם מדובר כאן לא שווים את הפגיעה בחוסן הנפשי שיש לנו כעם ואת הערבות ההדדית שיש לנו לאנשים שיושבים בעוטף וחווים בעיות לילדים שלהם וחווים נזק.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שבמובן הזה הכסף שאתם מתעסקים בו הוא לא כסף גדול.

אורית פרקש הכהן: זו תעשייה עם שולי רווח לא גדולים.

אורית פרקש הכהן: כולנו יודעים מה עובר על אנשים בעולם הכללי של המסעדות והאירוח.

אורית פרקש הכהן: אני באמת חושבת שחבל מאוד שלא נעשה תהליך קצת אחר מולם.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת, הרב גפני, שבדיון כזה, עד שכבר המתנו חצי שנה ועד שגילינו לתדהמתנו שהכרזות יפות שנאמרו לפני הבחירות והיו צריכות להיות מבוצעות – ודרך אגב, אסי מסינג, אני לא מקבלת בשום צורה ואופן, בלי לקרוא אותה בכלל, את חוות הדעת שלפיה מדובר בשוחד בחירות.

אורית פרקש הכהן: גם אם נעשות הכרזות לפני בחירות זה לא בהכרח אומר שאין לזה הצדקה עניינית, בטח לא בסכומים שבהם מדובר.

אורית פרקש הכהן: משרד האוצר יודע יפה מאוד להעביר סכומים הרבה יותר גדולים והרבה יותר משמעותיים גם בממשלת מעבר וגם לפני בחירות, ואז לא ראיתי אף אחד במשרד האוצר כותב שצריך לעצור את הדברים הללו.

אורית פרקש הכהן: לכן אני חושבת, א', שגם אחרינו, ובלי קשר לעובדה שאנחנו נקדם את הצעת החוק הזאת, צריך להזמין את האנשים האלה ולבדוק מה אתם פספסתם בבדיקה הזאת.

אורית פרקש הכהן: לי יש בקשה אישית ממך, יושב-ראש הוועדה, וממכם אמיר דהן ומירי סביון, אני מבקשת לראות את חוות הדעת הזאת ולקרוא אותה.

אורית פרקש הכהן: יש משהו בתוצרים שלה שפשוט לדעתי פספסתם בבדיקה הזאת.

אורית פרקש הכהן: פשוט לא יכול להיות שיש חוות דעת שכל כך מנותקת ממציאות של 700 טילים.

אורית פרקש הכהן: בסוף זה לא מדעי טילים.

אורית פרקש הכהן: רשות המסים אין לה התמחות בתחום המסעדנות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: איתן גינזסורג, ואחריו ינון אזולאי.

ינון אזולאי: אולי אסי מסינג יגיד לנו באמת - - -

משה גפני: בסדר, תיכף הוא יגיד.

משה גפני: לא אדלג עליו.

ינון אזולאי: אולי שיתייחס אל זה.

ינון אזולאי: הרי אחר כך לא תיתן לנו עוד רשות דיבור, אז שנוכל להתייחס לזה.

ינון אזולאי: שיתייחס אל חוות הדעת שלו בקצרה.

אורית פרקש הכהן: לא של אסי מסינג.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה שרשות המסים תסביר את חוות הדעת שלה, ולהבין גם למה לא פרסמתם את זה ישירות כדי שהתעשייה תוכל להגיב.

משה גפני: קודם אני מסיים עם חברי הכנסת.

משה גפני: אני כבר יודע איפה אנחנו עומדים.

משה גפני: בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בדקתי את הנתונים שאמרתם, את המספרים.

איתן גינזבורג: דיברתם על חוסר מובהקוּת.

איתן גינזבורג: לפי הנתונים שלכם: ל-36.5% יש ירידה משמעותית, ל-40% אין שום ירידה מהותית ו-23% עלו.

איתן גינזבורג: אבל 36% זה מובהקוּת, זה מובהקות בהחלט.

איתן גינזבורג: מה מאכזב אותנו חברי הכנסת?

איתן גינזבורג: שלא באתם עם שום פתרון בגלל שחשבתם שאין מובהקות.

איתן גינזבורג: היה מצופה מכם שעל אף שאולי אין מובהקות תגידו: למרות שאולי אין מובהקות עדיין לאותו פלח שכן נפגע אפשר לאפשר א', ב', ג', פיצויים כאלה ואחרים.

איתן גינזבורג: באמת, כפי שנאמר כאן קודם, מי שנפגע בסוף יקבל ומי שלא נפגע לא יקבל.

איתן גינזבורג: אף אחד לא מבקש לתת פה פרס לאף אחד.

איתן גינזבורג: ענף המסעדנות הוא ענף קשה, הוא ענף שבו הרגולציה קשה ויש עליהם חוקים וכל מיני תקנות והגבלים שמטילים עליהם חדשות לבקרים.

איתן גינזבורג: כולם מכירים את חוק פיקדון עובדים זרים ואת היטל עובדים זרים, את המחסור בכוח אדם, את העלייה בתעריף המים, עלייה שלישית השנה, שאנחנו צריכים לדבר עליה פה בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, כפי שקבעה המליאה.

מיקי לוי: זה רשות המים.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, אבל זה משפיע על המסעדנות.

איתן גינזבורג: לכן המאבק שלהם הוא יום-יומי, הוא מאבק קשה, הוא מאבק הישרדותי.

איתן גינזבורג: המשכורת שלהם נקבעת על פי מה שמבצעים בכל יום.

איתן גינזבורג: המשכורת שלהם היא לא כמו שלכם ולא כמו שלנו, שמגיעה בכל חודש באופן קבוע, לא משנה מה נעשה.

איתן גינזבורג: הם עובדים קשה בשביל זה ואנחנו חייבים לעזור להם בהקשר הזה, גם אם אין מובהקות.

איתן גינזבורג: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע שנעבור היום לחקיקה בוועדה המסדרת, בהסכמה רחבה, כי זה חייב לקרות.

איתן גינזבורג: אם עד אז תבוא חקיקת משנה ותעקוף אותנו בזמן – סבבה, נגמור עם זה.

איתן גינזבורג: אבל אם לא – בואו נתחיל ונסיים את זה.

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: צר לי שאנחנו פה, כל חברי הכנסת, נופלים בפח של משרד האוצר, שבעצם אנחנו חוזרים אחורה, ואמרה את זה גם מירב כהן, אנחנו חוזרים אחורה בכלל לשאלה אם מגיע להם או לא מגיע להם.

ינון אזולאי: הרי אין שום ספק שמגיע להם לקבל פיצויים.

ינון אזולאי: אנשי משרד האוצר מביאים אותנו לחזור אחורה, ואנחנו נופלים בזה.

ינון אזולאי: אין שום סיבה שניפול בזה.

ינון אזולאי: העניין הוא שמגיע להם וצריך לעשות חשבון פשוט.

ינון אזולאי: הרי אם אותו בעל אולם יסגור את האולם שלו כמה ייפלטו לשוק האבטלה?

ינון אזולאי: כמה אנשים יצטרכו לחתום על אבטלה והמדינה תשלם להם?

ינון אזולאי: הרי נגיע לסכום של יותר מ-5 מיליון שקלים.

ינון אזולאי: לא רק בגלל הנושא של הבחירות עצרו את זה.

ינון אזולאי: הרי משרד האוצר ביקש אז, והשר דרעי וראש הממשלה החליטו לתת 5 מיליון שקל דרך הרשות לפיתוח הנגב.

ינון אזולאי: אמרו: יש בחירות, זה לא מתאים בגלל שרשות המסים אמרה שלא אז לא יכול להיות שהם יגידו כן.

ינון אזולאי: לכל זה יש תירוצים, אמרו שזה אפליה, אפליה דווקא לבעלי העסקים.

ינון אזולאי: אז יש קול קורא שעשו ברשות לפיתוח ירושלים דווקא למסעדנים ולבעלי עסקים.

ינון אזולאי: הקול קורא הזה נמצא פה.

ינון אזולאי: כלומר היינו יכולים לתעדף, יש להם אישור לתעדף.

ינון אזולאי: הרי כל הרשות לפיתוח הנגב, בחוק שלה נאמר שהיא אמורה להמריץ.

ינון אזולאי: בחוק הרשות לפיתוח הנגב כתוב במפורש שאפשר לתעדף עסקים ושאפשר לתמוך בעסקים.

ינון אזולאי: כל הרשות לפיתוח הנגב נועדה לתעדף עסקים שיש להם בעיות.

ינון אזולאי: אז מה הסיפור שעכשיו אי אפשר לתעדף ואי אפשר להחליט כך או כך?

ינון אזולאי: הרי אנחנו יודעים שאפשר.

ינון אזולאי: דיברתי עם היועץ המשפטי של הרשות לפיתוח הנגב והוא אמר לי שאין שום בעיה, יש חוות דעת שלו.

משה גפני: למה הוא לא פה?

ינון אזולאי: הזמנת אותו?

משה גפני: בטח שהזמנתי.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר שאלתי אותך ואמרת לי שאתה לא רוצה.

משה גפני: שאני לא רוצה?

ינון אזולאי: שאלתי אותך אם אתה רוצה את חוות הדעת, אם זה יעזור לך.

ינון אזולאי: אמרת לי: לא.

משה גפני: חוות הדעת לא מועילה לי בכלום, אבל כשהוא לא בא לכאן – זה לא בסדר.

שגית אפיק: יש לו חוות דעת בכתב שהוא חושב בניגוד לאסי מסינג?

ינון אזולאי: אם תרצי, בתוך מספר שעות חוות הדעת תהיה אצלך בוועדה.

קריאה: אנחנו רוצים.

ינון אזולאי: אין בעיה.

משה גפני: אני רוצה את חוות הדעת הזאת, לפחות את זה.

ינון אזולאי: תהיה לך חוות הדעת הזאת, אני מקווה שעוד היום.

ינון אזולאי: יש חוות דעת מסודרת על העניין.

ינון אזולאי: הרשות לפיתוח הנגב נועדה בשביל הדברים האלה.

משה גפני: ינון אזולאי, אני מבקש שתדבר עם היועץ המשפטי של המשרד.

משה גפני: אנחנו מבקשים את חוות הדעת שלו.

ינון אזולאי: אני מדבר על היועץ המשפטי של הרשות לפיתוח הנגב.

משה גפני: בסדר, אני רוצה את חוות הדעת הזאת.

אסי מסינג: חבל להזמין מה שלא נדרש.

אורית פרקש הכהן: אמיר דהן, שאלה עובדתית: בכמה כסף מדובר בפוטנציאל פיצוי במסים לו הצעת החוק הייתה מתקבלת כפי שהיא?

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו לא מכירים את הצעת החוק.

אורית פרקש הכהן: מן התחומים שבדקתם.

אורית פרקש הכהן: מה הטווח של פוטנציאל הפיצוי?

שגית אפיק: על פי הנתונים שלהם אין עלות.

שגית אפיק: אמרתם שזה לא עולה כסף.

אורית פרקש הכהן: חשוב לי לדעת: 100 מיליון שקלים, 20 מיליון שקלים?

אורית פרקש הכהן: אמיר, זה בטוח דבר שבדקתם.

משה גפני: אורית, הם אומרים שזה לא עולה כסף, הם אומרים שאין בזה הוצאה.

משה גפני: נכון?

משה גפני: אני מבקש שתגידו לי.

אורית פרקש הכהן: לא, מה פתאום.

גיא גולדמן: אנחנו אומרים שקשה לאבחן בין האוכלוסיות.

אורית פרקש הכהן: אבל בגדול, טווחים.

משה גפני: אורית, את רוצה להקשיב לי רגע?

משה גפני: אני רוצה לשאול אתכם לפני שאנחנו ממשיכים הלאה.

משה גפני: לפי מה שאתם אמרתם, גם אמיר דהן וגם מירי סביון, אין לזה עלות מכיוון שבסופו של דבר אנשים לא יצטרכו לקבל.

משה גפני: הרי עשיתם את החשבון.

מירי סביון: לא.

מירי סביון: אמרנו במפורש שברור לנו שיש עסקים שנפגעו.

משה גפני: נפגעו, אבל אתם לא יכולים לשלם להם אז זה לא עולה כסף.

מירי סביון: ההתייחסות שלנו הייתה לשאלה האם נכון כרגע לתקן את תקנות הפיצויים בצורה כזאת שיפצו דרך ירידה במחזורים.

מירי סביון: הסברנו שברמה המצרפית – ואלה הנתונים שאמיר דהן הציג – זה לאו דווקא מובהק לענפים האלה ואנחנו לא בטוחים שאפשר לבדל אותם מענפים אחרים.

משה גפני: ולכן לא צריך לשלם להם?

מירי סביון: לכן בהקשר הזה לא חשבנו שנכון לפצות אותם דרך קרן הפיצויים.

מירי סביון: זאת הייתה האמירה.

מירי סביון: לא הייתה אמירה שאין עסקים שנפגעו.

מירי סביון: בוודאי יש ענפים שנפגעו.

שגית אפיק: אבל אם הנתונים מראים שאין ירידה במחזור - - -

עודד פורר: הרב גפני, כמה שנים אתה פה?

משה גפני: שבועיים.

משה גפני: הבנתי, זה כל הזמן חוזר על עצמו.

אורית פרקש הכהן: בבקשה שישיבו לשאלה שלי: מה טווח הכסף?

אורית פרקש הכהן: עשרות מיליוני שקלים?

אורית פרקש הכהן: 5 מיליוני שקלים?

אורית פרקש הכהן: 100 מיליוני שקלים?

אורית פרקש הכהן: זה עשרות, נכון?

משה גפני: אורית, באת מעולם העסקים, באת מהעולם האזרחי הרגיל.

משה גפני: את לא רגילה לשפה הזאת.

משה גפני: את פשוט תהיי חייבת להתרגל.

אורית פרקש הכהן: הייתי 20 שנים בממשלה.

משה גפני: השפה הזאת אומרת כך, שכאשר אתה מבקש חקיקת משנה אז הם אומרים שזה לא עולה כסף בגלל שלא נשלם פיצויים, זה לא מסתדר, אבל כשאת אומרת:

משה גפני: אולי נעשה חקיקה, אז הם אומרים שזה עולה הרבה כסף.

משה גפני: כל הזמן זה כך, עם כל הכבוד.

אורית פרקש הכהן: זה היה ציני.

משה גפני: אל תשחקי לידיים שלהם.

משה גפני: מיכל שיר, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: מעבר לעובדה שקשה להקים עסק, ואני מי שהקימה עסק באזור המרכז, רק מי שהקים עסק במו ידיו יודע עד כמה קשה לתפעל אותו, לתחזק אותו, להצמיח אותו, גם אם אתה גר באזור המרכז, על אחת כמה וכמה אם מדובר באזור הדרום.

מיכל שיר סגמן: אבל מעבר לזה, מעבר לפרט – ואני שומעת אותך והלב בוכה – מדובר פה בסדר עדיפות לאומי.

מיכל שיר סגמן: החוסן של העסקים בדרום הוא החוסן של כולנו, זה מה שיקבע אם אנחנו מנצחים במלחמה הזאת או לא.

מיכל שיר סגמן: אם העסקים משגשגים והתושבים שם מרוצים ואיכות החיים שם עולה והאזור הזה פורח – אנחנו ניצחנו; אם העסקים קורסים – אנחנו הפסדנו אופן ישיר.

מיכל שיר סגמן: לכן אני חושבת שאם חיזר היה נוחת פה והיה רואה את הסיטואציה הזו ומבין בסוף שמדובר על 5 מיליון שקלים, הוא היה אומר: מישהו במערכת הזו השתגע.

מיכל שיר סגמן: לא יכול להיות – ואני חדשה בכנסת, אני חדשה גם בוועדת הכספים, אבל כבר השתתפתי באין-ספור דיונים, ועוד דיון, ועוד דיון.

מיכל שיר סגמן: 5 מיליון שקלים עבור חוסן לאומי, לא פחות.

מיכל שיר סגמן: הם צריכים לפרוח כדי שאנחנו נפרח.

מיכל שיר סגמן: אם לא אכפת לכם מהם יהיה אכפת לכם משאר המדינה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון אבל אני לא רוצה שנפספס פה.

משה גפני: אני רוצה לדעת מכם האם אתם הולכים על חקיקת משנה.

משה גפני: לאור הדברים שאמרתם, אתם הולכים על חקיקת משנה?

משה גפני: אתם מבינים שיש פה הלך רוח קשה מאוד.

מירי סביון: כרגע אין לנו הצעה קונקרטית.

משה גפני: לכן אין לנו מנוס מלהקריא עכשיו הצעת חוק.

משה גפני: ביקשנו בישיבה הקודמת מהיועצת המשפטית לוועדה להכין הצעת חוק.

משה גפני: נקרא את הצעת החוק.

משה גפני: בכל שלב – הרי חקיקה לוקחת יותר זמן – נהיה ערים למה שאתם תגידו לנו, אם אתם יכולים ללכת לחקיקת משנה.

משה גפני: לפי מה שאתם אמרתם בהצגת הדברים שלכם זה לא עולה כסף בגלל שאתם לא תשלמו לאף אחד, בגלל הסיבות שמניתם, לא משנה.

מירי סביון: אני יכולה להתייחס.

משה גפני: לא, אין צורך, אני הבנתי את מה שאמרתם.

משה גפני: זה מה שיצא מן הדברים שלכם ורשום גם בפרוטוקול.

משה גפני: לכן אני מציע שאנחנו נקרא את הצעת החוק.

משה גפני: נפגשתי גם עם שר האוצר, וגם ראש הממשלה וגם שר הפנים כולם בדעה שהיה צריך לקחת 3 מיליון שקל בוודאי ולפצות את המסעדנים ואת בעלי האולמות.

משה גפני: אמר אסי מסינג – שתיכף אתן לו להגיב – שמבחינה משפטית אי אפשר לשלם.

משה גפני: מבחינה משפטית כאשר אני נשבע לכנסת, כאשר אני מתחייב בכנסת אני מתחייב למדינת ישראל ואני לא מתחייב לחוקיה, זאת אומרת גם אם החוק קובע לפי אסי מסינג – שזה לא נכון ואני חולק על זה – גם אם את זה אי אפשר להעביר, החקיקה יכולה להתגבר על זה.

משה גפני: מדינה נורמלית עם מה שקורה בעוטף עזה, מה שקורה עם המסעדנים ועם בעלי האולמות, ברור לגמרי שהיא צריכה לפצות אותם, אין בכלל ספק.

משה גפני: עם כל הכבוד, אנחנו מנהלים את המדינה והמשפטנים צריכים לנהל אותנו, לתת לנו עצות, לא לתת לנו עצות לא לשלם.

משה גפני: אבל בסדר.

משה גפני: אסי מסינג, בבקשה, אבל לא לחזור על מה שהיה בפעם הקודמת.

אסי מסינג: לא אחזור.

אסי מסינג: אגיד בקצרה.

אסי מסינג: נראה שעמדתי לא הובנה אז בכל זאת אבקש להגיד אותה בקצרה.

אסי מסינג: ראשית אקדים ואומר שהעמדה שלי היא על דעת היועץ המשפטי של המשרד לפיתוח הנגב והגליל, ושותף למסקנות שלה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט כלכלי.

אסי מסינג: בשורה התחתונה: אין מחלוקת.

אורלי לוי אבקסיס: אין מחלוקת בנוגע למה?

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה ברור בנוגע למה בדיוק אין מחלוקת.

שגית אפיק: לגבי מה שעכשיו הוא יגיד, לגבי העמדה שלו.

אסי מסינג: אמרתי: שותף למסקנות של העמדה שלי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה במשפט כלכלי.

אסי מסינג: העמדה היא על דעתו של היועץ המשפטי למשרד לפיתוח הנגב והגליל.

אסי מסינג: עם כל הכבוד לרשות לפיתוח הנגב, אין רלוונטיות לעמדה שלה מכיוון שבקול הקורא שהוצא, הוא מותנה, ראשית, בהעברת כסף מלא כצ'ק פתוח על ידי הממשלה כדי לנסות לעקוף את כל המנגנונים הקיימים.

אסי מסינג: לכן לגבי השאלה אם הוא אומר את העמדה או לא – הרי אין לו אמירה.

שלמה קרעי: אבל זה לא הוכחה.

שלמה קרעי: תמיד משפטנים מגבים משפטנים.

אסי מסינג: בסופו של דבר העמדה הקובעת בממשלה ואיך שהיא מתנהלת – יש דרך לנהל אותה, יש בסוף את היועץ המשפטי לממשלה.

אסי מסינג: הכרעתו היא קובעת.

אורלי לוי אבקסיס: מה היא אומרת בדיוק?

אסי מסינג: מאחר ועמדתי תומצתה רק בשיקולי שוחד בחירות ותעמולת בחירות – העמדה ממש לא מתבססת על זה.

אסי מסינג: לא הוסתר שברקע ההחלטה, היא התקבלה בסמוך מאוד למערכת הבחירות האחרונה, אבל זה לא השיקול המרכזי.

אסי מסינג: העניין הזה בכלל עומד בשוליים.

אסי מסינג: בסופו של דבר, הסברתי בדיון הקודם באריכות ולא אחזור על מה שאמרתי - - -

משה גפני: אין קריטריונים.

אסי מסינג: חוות דעתי – מבחינתי אפשר להעביר אותה, אין עם זה שום בעיה, היא לא נסתרת.

ינון אזולאי: שאלה: איך הכסף עבר אם לא אישרתם בכלל?

ינון אזולאי: אז למה הוא כבר עבר?

אסי מסינג: הכסף לא עבר.

שגית אפיק: אבל הכסף לא עבר.

ינון אזולאי: לא עבר בפועל, אבל היה קול קורא באוויר.

ינון אזולאי: הדרישה הייתה של שר האוצר.

ינון אזולאי: הוא העביר את זה למשרד לפיתוח הנגב והגליל.

ינון אזולאי: ברגע שהם קיבלו את זה, הם העבירו את זה לרשות לפיתוח הנגב והגליל.

ינון אזולאי: היועץ המשפטי שלהם ראה קול קורא, הוא לא עושה דבר בלי לעבור יועץ משפטי.

ינון אזולאי: הקול קורא יצא.

ינון אזולאי: אחרי שיצא והיה באוויר יום-יומיים-שלושה אז התעוררו במשרד האוצר ואמרו: בחירות, ואמרו: אם רשות המסים אמרה שלא אז אנחנו לא יכולים להגיד שכן.

ינון אזולאי: הרי זה ההליך שהיה.

ינון אזולאי: אם ביקשתם את זה והעברתם את זה, מה קרה ששיניתם את דעתכם?

אסי מסינג: התהליך שתואר לא מדויק.

אסי מסינג: אני לא רוצה להיכנס אליו כי אני חושב שהוא לא - - -

ינון אזולאי: יש שם יועץ משפטי.

משה גפני: ינון אזולאי, לאן אתה שואף להגיע?

ינון אזולאי: אני שואף להגיע לכך שיאשרו את ה-5 מיליון שקל דרך הרשות לפיתוח.

ינון אזולאי: זה מה שצריך להיות, זה המקום הכי טוב שיכול להיות אם היינו מצליחים בזה, ולא שכל אחד מפחד ולא נותן אותם.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זו שאיפה טובה דווקא, אלה תקוות כמוסות.

משה גפני: הכול בסדר.

אסי מסינג: אני לא רוצה לחזור.

אסי מסינג: בפתח חוות דעתי שתועבר יש תיאור מלא של השתלשלות העניינים.

אסי מסינג: היא רחוקה מאוד ממה שתואר כאן.

אסי מסינג: אבל זה לא עצם העניין, זה לא באמת חשוב.

משה גפני: בסדר, תעביר את חוות הדעת ונראה אותה.

אסי מסינג: לגופו של עניין, מבחינת ההנמקה המשפטית, עולות פה שלוש סוגיות למעשה.

אסי מסינג: השאלה הראשונה: האם אפשר לייצר הסדר מנהלי שעוקף את חוק מס רכוש וקובע מתן כסף.

אסי מסינג: אחרי כל הדיון הארוך פה, את מה שלא ניתן לעשות בתקנות מס רכוש רוצים לעשות במסגרת מענק מינהלי.

אסי מסינג: בעניין זה השורה התחתונה היא שלא ניתן, מהנמקה שונה, בין אם בשל התפקידים של רשות הפיתוח לנגב, בין אם בשל השאלה האם עשו את השירות של הממשלה מכוח משרדי הממשלה.

אורית פרקש הכהן: חוות דעת צריכה להיות איך אפשר לעשות את זה, לא איך אי אפשר.

אסי מסינג: יש הסדר של חקיקה ראשית וחקיקת משנה.

משה גפני: רק שנייה, חברי כנסת מכובדים מתערבים באמצע.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם משהו: עם כל הכבוד ליועץ המשפטי, שאני מכבד אותו מאוד, אני עובד איתו במשך כל השנים, הכול בסדר – הכוח אצלנו, הכוח לא אצלו.

משה גפני: הוויכוח של חברי הכנסת איתו הוא ויכוח עקר.

משה גפני: הוא אומר שאי אפשר להעביר.

משה גפני: על זה נבחרנו.

שגית אפיק: הוא אומר:

שגית אפיק: אי אפשר לעקוף את החוק.

שגית אפיק: התשובה לזה היא שזה מחייב חקיקה.

אורית פרקש הכהן: הוא צריך לדבר על מה כן אפשר לעשות.

משה גפני: אנחנו הולכים על חקיקה.

קריאות: - - -

אורית פרקש הכהן: זאת אומרת שיכלו לעשות את זה אחרי הבחירות ופשוט לא בחרו במסלול המתאים.

אורית פרקש הכהן: זאת אומרת שזה לא נעצר, וחמור מאוד שהממשלה שהחליטה לא יכולה לעשות.

אורית פרקש הכהן: זה אפשרי אבל המסלול שבחרו לא היה טוב.

קריאה: הוא אומר: אי אפשר מינהלית, אפשר דרך החוק.

משה גפני: אסי, בבקשה תסיים.

משה גפני: אנחנו הולכים על חקיקה.

אסי מסינג: השאלה של הנוהל שפורסם והוסר יממה לאחר מכן, השאלה שנדונה שם בראש ובראשונה היא האם אפשר לתת כסף למסעדנים ולכל הענפים שעוסקים בתחום המזון בעוטף עזה באמצעות מענק מינהלי שהרשות לפיתוח הנגב נותנת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הבנו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז צריך חקיקה מסמיכה, זו דרך המלך.

אסי מסינג: על העניין הזה אמרתי: יש חוק מס רכוש ותקנות מס רכוש שעוסקות בנושא.

אסי מסינג: זה המאטריה.

אסי מסינג: פרט לכך, לאחר שיחוקקו תקנות, חקיקת משנה, או חוק ראשי, אי אפשר להימלט מהדיון בשאלה מה מקובל ומה נעשה עד היום בהקשרים אחרים.

אסי מסינג: לזה מירי סביון ואמיר דהן התייחסו בהרחבה, להצדקות לעשות שם אותו נוהל.

משה גפני: אנחנו מתבזים בתוך עצמנו.

משה גפני: תודה, אסי, הבנתי.

משה גפני: אני מכבד מאוד יועצים משפטיים ואני לוקח את הדברים.

משה גפני: אגב, היועצת המשפטית לוועדת הכספים אמרה אחרת.

אורית פרקש הכהן: שגית הכינה הצעת חוק לתיקון חוק מס רכוש ועשתה את זה במסלול הנכון.

קריאה: בכל בית משפט יש שני עורכי דין שחושבים הפוך.

אסי מסינג: הצעת החוק, ככל שתהיה, הממשלה תצטרך להתייחס אליה.

אורית פרקש הכהן: אבל למה אתם לא עשיתם במשך חצי שנה?

אורלי לוי אבקסיס: נזכרתי ששאלה דומה מאוד עלתה בצפון, כאשר רצו לפצות את בעלי הצימרים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אמרו שאי אפשר לעשות את זה, גם מאחר ורשות המסים לא ידעה איך למדוד את הרווח וההפסד, גם בגלל קושי אמיתי לדווח לאחור.

אורלי לוי אבקסיס: יצרתם אז תקנות, אם אני זוכרת נכון.

אורלי לוי אבקסיס: מה היה אותו נתיב שאפשרתם אז?

אורלי לוי אבקסיס: בהתחלה היה בדיוק אותו שיח.

אורלי לוי אבקסיס: אם נוכל לבדוק איך הם הצליחו להחריג ואיך הם הצליחו לפתור ולקפוץ מעל המשוכה אז, יכול להיות שחלק מהפתרון כבר מצוי על שולחננו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה איתך לחלוטין, אדוני היושב-ראש, אנחנו קובעים מדיניות והם צריכים למצוא את הפתרון החוקי.

אורית פרקש הכהן: זה גם נזק ישיר, זה לא אובדן הכנסה.

שגית אפיק: זה היה בתקנות הוראת השעה.

שגית אפיק: זה לא נעשה במענק.

אורלי לוי אבקסיס: אולם אירועים סובל מהפסקת פעילות, גם עתידית.

מיכל שיר סגמן: לא רק סובל.

מיכל שיר סגמן: המדינה אומרת לו להפסיק פעילות.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו גם על העתיד.

אורלי לוי אבקסיס: הם יצרו שם נתיב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אלון שוסטר, רצית להתייחס?

משה גפני: ממש בדקה.

אלון שוסטר: אני רוצה להמשיך את הדברים של חברתי מיכל שיר, לייצג הסכמה מקיר אל קיר ולומר את הדבר הבא: 40,000–50,000 אנשים נושאים בנטל לאורך 18 שנים.

אלון שוסטר: כאשר שואלים את השאלה עד מתי נמגן עצמנו לדעת או עד מתי נמשיך לתת פיצויים, התשובה פשוטה: כל עוד הנתח הזה יהיה קטן ונתון למשיסה באופן קבוע ואפקטיבי, כל מה שייחשב כפוגע ביכולת לעמוד במעמסה הזאת צריך לתת לו פתרון.

אלון שוסטר: זה יכול להיות בהתחלה כמה מעונות יום או גנים בעלות של מיליוני שקלים בודדים, ואחר כך היה מיגון של כל הבתים, ופתאום זה מלווים כנגד טילי נ"ט בכמה מאות אלפי שקלים.

אלון שוסטר: במקרה הזה הניסוי והטעייה לאורך שנים – זה 18 שנים שלא היה מין פיצוי כזה – הסתבר שזה מה שצריך, זאת העדשה המכאיבה, זה מה שהנסיכה הזו צריכה, אותם 40,000–50,000 אנשים צריכים, ואני יכול להגיד שאני חלק מהם.

אלון שוסטר: זה הכול.

אלון שוסטר: אני מכבד את חבריי, את מירי סביון ואמיר דהן שאני מכיר ומוקיר, אבל אל מול התקינות שחייבת להימצא חייבים לייצר מצב שבו החוסן לא נפגע.

אלון שוסטר: אנחנו נמצאים שם כרגע.

משה גפני: אם רוצים אז שהממשלה תהיה נגד.

משה גפני: אבל הממשלה בעד – ראש הממשלה בעד, שר האוצר בעד ושר הפנים בעד, כן, נלך לחקיקה, אבל הם לא יכולים לפעול נגד היועצים המשפטיים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, סגן ראש עיריית שדרות נמצא כאן, אם תוכל לאפשר לו להתייחס.

משה גפני: יש משהו שאתה רוצה לחדש ולא נאמר?

אלעד קלימי: אני סגן ראש עיריית שדרות.

אלעד קלימי: קודם כול, באופן פשוט, לפני המשפט: ברור לכולם שהמסעדנים לוקים כפליים – גם כתושבים וגם כמסעדנים.

משה גפני: אנחנו יודעים.

משה גפני: אתה לא מחדש לנו בזה.

אלעד קלימי: אני יכול להגיד על לפחות שתי מנות שהפסידה מסעדת גרג כשרציתי לצאת עם אשתי ובגלל החרדות של הבת שלי לא יצאנו.

אלעד קלימי: רציתי לצאת ביום שני אבל מיום שישי היא עוד לא נרגעה אז לא יצאתי איתה, אז הוא כבר הפסיד שתי מנות.

אלעד קלימי: אני לא יודע איך אפשר לכמת את שאר המנות שהוא הפסיד ומי עוד לא יצא, כמוני, ויש עוד רבים.

אלעד קלימי: אם יש קושי לעשות את זה דרך הרשות לפיתוח הנגב או קול קורא או אני לא יודע מה, תעבירו את הכסף לרשויות המקומיות, הרשויות המקומיות יעשו את זה מהר.

אלעד קלימי: אנחנו נעשה כרשות מקומית, ובוודאי גם שאר הנגב, מועצת אשכול וכל שאר הרשויות שבתחום אפס עד שבע, כל עניין בירוקרטי אנחנו יודעים לפתור מהר מאוד לטובת המסעדנים.

אלעד קלימי: אם זה קשה ברמה ממשלתית – תנו את זה לעיריות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עברנו את הכול, דיברנו על העברה לרשויות המקומיות, את הכול ניסינו.

משה גפני: באו מים עד נפש.

משה גפני: המדינה צריכה לפצות את המסעדנים ואת בעלי האולמות – אין ויכוח על זה.

משה גפני: עם כל הכבוד, לא ינהלו אותנו פה בכל מיני משפטים ובכל מיני חוקים.

משה גפני: אנחנו מחוקקים את החוקים.

משה גפני: אני מבקש מן היועצת המשפטית לוועדה, ביקשנו שתכיני הצעת חוק.

משה גפני: תקראי אותה בבקשה.

שגית אפיק: אקדים כמה מילים.

שגית אפיק: היום יש לנו שלושה פרקים בחקיקה.

שגית אפיק: פרק אחד הוא חוק מס רכוש וקרן פיצויים, שקובע נזק מלחמה שהוא נזק ישיר, ונזק עקיף ליישובי ספר, והוא מסמיך לקבוע את שווי הנזק ואת הדרך שבה ייחשבו את הפיצויים בתקנות מס רכוש.

שגית אפיק: אלה התקנות הקבועות שבהן קבועים יישובי הדרום, במובן של תחום אפס עד שבע, עוטף עזה, שזכאים לפיצוי בעד נזק עקיף.

שגית אפיק: בנוסף לזה יש את תקנות הוראת השעה, שהן תקנות שרשות המסים ומשרד האוצר מביאים בפני ועדת הכספים לאישורה כל פעם שיש לחימה מוגברת יותר, ביחס לאותם ימים.

שגית אפיק: בתקנות הוראת השעה יש הרחבה גיאוגרפית לתחום רחב יותר של ישובים, וגם הפיצוי פעמים רבות בנוי ממסלולים נוספים שלא מופיעים בתקנות הקבע.

שגית אפיק: הצעת החוק שלפני

שגית אפיק: כם מורכבת משני חלקים.

שגית אפיק: אנחנו לא יכולים לתקן את התקנות, כמחוקק אתם יכולים לתקן רק את החוק הראשי.

שגית אפיק: מי שיכול היה – כפי שאמרה חברת הכנסת פרקש-הכהן – להביא את חקיקת המשנה היו משרדי הממשלה, משרד האוצר במקרה הזה, אבל בהיעדר חקיקת משנה אתם יכולים רק לתקן את החוק.

שגית אפיק: התיקון שמוצע כאן מורכב משני חלקים.

שגית אפיק: החלק הראשון שלו הוא תיקון קבוע: הכנסת ענף המסעדות וענף אולמות האירועים לחוק מס רכוש וקרן פיצויים.

שגית אפיק: המשמעות של זה היא שבכל פעם שיובאו לכאן תקנות הוראת שעה, לא ייכללו רק תיירות וחקלאות אלא ייכללו גם מסעדות ואולמות אירועים.

שגית אפיק: זה מכניס אותם באופן קבוע.

שגית אפיק: זה גם עושה הרחבה גיאוגרפית ביחס אליהם מכיוון שכאשר יובאו הוראות השעה יצטרכו להתייחס למסעדות בכל האזור שבו תהיה לחימה.

שגית אפיק: החלק השני הוא בעצם הוראת שעה שתחילתה רטרואקטיבית, תחילתה בחודש מאי, ביחד עם תקנות הוראת השעה שהובאו בפני הוועדה ביחס לחקלאות ולתיירות.

שגית אפיק: בחלק של הוראת השעה אנחנו בעצם קובעים שגם המסעדות ואולמות האירועים יהיו זכאים לפיצויים החל מחודש מאי, כאשר כאן הסכום יהיה מוגבל ל-5 מיליון שקלים, שזה ממילא הסכום שהממשלה כבר הסכימה לגביו והוא הסכום שיחולק.

שגית אפיק: פסקאות (1) ו-(2) הן העתקה של תקנות הקבע ולכן לא אקרא אותן, פשוט מכיוון שאתם מתקנים את החוק אני חייבת לחזור על ההגדרות האלה.

שגית אפיק: פסקה (3) מדברת על השווי של הנזק העקיף.

שגית אפיק: זה מתחבר גם לדברים שאמרו כאן מירי סביון ואמיר דהן וגם לדברים שאמר אסי מסינג.

שגית אפיק: זה בעצם המבחן שלפיו יקבעו את שווי הנזק העקיף של המסעדות ואולמות האירועים.

שגית אפיק: אני קוראת את פסקה (3) בעמוד הראשון.

שגית אפיק: זה קיים היום בתקנות הקבועות.

אורית פרקש הכהן: את מחריגה שכר כי לשכר יש כבר פיצוי קבוע.

שגית אפיק: זה גם נמצא היום בתקנות הקבע.

שגית אפיק: כאן מופיעה הפסקה החדשה: המשמעות של הפסקה הזאת היא שלמעשה תהיה זכאות לגבי הפסקת פעילות במסחר ובשירותים, שכיום לפי התקנות הקבועות זה רק אחרי שבעה ימים, ושם נמצאות גם המסעדות.

שגית אפיק: התיקון הזה אומר שהזכאות לפיצויים תהיה החל מן היום הראשון, ככל שיצליחו להוכיח פגיעה.

שגית אפיק: נאמר כאן שאין פגיעה מחזורית אז לכאורה לא תהיה פגיעה לפי הניסוח הזה אם הנתונים שלכם נכונים, אבל עדיין אנחנו מדברים על מסלול אדום.

שגית אפיק: המסעדות ואולמות האירועים יוכלו להגיש את התביעות שלהם ולהוכיח נזק מחזורי מן היום הראשון, בניגוד למה שקיים היום בתקנות הקבע, שבהן נאמר שצריך להמתין שבעה ימים ורק אחרי שבעה ימי פגיעה אפשר להגיש את התביעה.

שגית אפיק: התייחסתי כאן גם לנזק שמקורו בחומרים שהתקלקלו.

שגית אפיק: זה גם מופיע היום למעשה בתעשייה.

שגית אפיק: אולי כדאי לשאול את המסעדות האם מבחן כזה של חומרים שהתקלקלו זה קריטריון שיכול לספק.

שגית אפיק: לא מספק אתכם?

ניר שוחט: ממש לא.

ניר שוחט: מה, נוציא עכשיו זבל מהפחים כדי להראות לכם אילו חומרים התקלקלו?

שגית אפיק: אני שואלת שאלה ממוקדת:

שגית אפיק: כלומר אתם מעדיפים את הקריטריון של פגיעה במחזור שלכם ולהוכיח את זה במסלול אדום, על פני מבחן של פיצויים בעד חומרים שהתקלקלו?

ניר שוחט: חד-משמעית.

שגית אפיק: ב"חומרים" הכוונה לחומרי מזון, לחומרי גלם.

מיכל שיר סגמן: הזכירו כאן את הפוטנציאל שלהם?

מיכל שיר סגמן: האם הצעת החוק גם כוללת את הפוטנציאל של העסק?

מיכל שיר סגמן: לא רק הפסד אלא פוטנציאל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למרות שזה יחזור לוועדה לדיון.

משה גפני: אם אנחנו מתקדמים בחקיקה זה יחזור לפה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה יחזור לפה לדיון, אז כרגע אנחנו מעבירים את זה.

אסי מסינג: מבלי להתייחס לכל הצעת החוק, רק לחדד את הנקודה האחרונה ששגית התייחסה אליה: למעשה ההצעה כרגע היא לא מה שדובר עליו בכל הדיון הזה אלא באה לתקן את כל המנגנון לגבי מסחר ושירותים בכללותו.

אסי מסינג: היא לא רק לגבי מסעדות.

אסי מסינג: זאת אומרת, היא מתכתבת בדיוק עם כל מה שנאמר על ידי כל נציגי הממשלה.

שגית אפיק: אנחנו לא יודעים איזה מסחר ושירותים עוד יש.

שגית אפיק: לא הצגתם בפנינו ענף מסחר ושירותים נוסף שנפגע.

אסי מסינג: יש קושי לייחד את זה רק למסעדות.

אסי מסינג: אני לא מבין איך אפשר לייחד אותם למסחר.

משה גפני: אנחנו נפגשנו איתם.

משה גפני: לא באנו לפה כעולים חדשים שלא יודעים כלום על מה שהיה קודם.

משה גפני: אין במסחר ושירותים שום הצבעה על איזה דבר שמתאים לעניין הזה פרט למסעדות ולאולמות האירועים.

אסי מסינג: ההצעה אומרת שיש לפתוח את המגבלה של שבעה ימים שקיימת היום בתקנות לכל המסחר והשירותים.

משה גפני: בסדר, הבנו.

משה גפני: אני כבר רואה את מה שיגידו לשרים כשהצעת החוק הזאת תגיע.

משה גפני: יגידו לשרים: דעו לכם, זה לא רק מסעדות ולא רק אולמות אירועים, זה כל המסחר והשירותים.

אסי מסינג: אבל זו ההצעה.

משה גפני: כולם יהיו בטוחים שאנחנו מדברים פה על יפן.

עודד פורר: ראשית, זה עולה הרבה.

עודד פורר: שנית, יש השלכות רוחב.

אסי מסינג: את ההצעה לא אני ניסחתי.

אסי מסינג: זו ההצעה.

שגית אפיק: זו ההצעה.

שגית אפיק: יחד עם זאת - - -

אורית פרקש הכהן: מה זה "מגבלת השבעה ימים"?

אסי מסינג: שרק אחרי - - -

משה גפני: אסי, מספיק שאתה בעל הבית בממשלה.

משה גפני: בוועדת הכספים אני בעל הבית.

שגית אפיק: כפי שהסברתי קודם, זה לא ה-5 מיליון שקל.

שגית אפיק: הוראת השעה, שמופיעה בסעיף הבא, היא ה-5 מיליון שקל.

שגית אפיק: היא תיוחד רק למסעדנים.

משה גפני: אתה צריך להיות איתנו.

משה גפני: אלה אנשים טובים.

שגית אפיק: פסקה (4) מתייחסת לשכר העבודה.

שגית אפיק: אורית פרקש-הכהן, זה מה ששאלת קודם.

שגית אפיק: אני לא קוראת את זה.

שגית אפיק: זה קיים בתקנות הקבע.

ינון אזולאי: אבל יש להם בעיה שאומרים: מ-31 במרץ, לא מ-1 במאי.

שגית אפיק: אבל אנחנו עשינו את התקנות ב-1 במאי.

קריאה: ה-31 במרץ, זה היה המועד.

משה גפני: זה כמעט בלתי אפשרי, אבל אנחנו נגיע לחקיקה עצמה ונדבר על זה.

משה גפני: זה כמעט בלתי אפשרית משפטית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לנו דעה אחת בעניין הזה, לכל חברי הוועדה.

משה גפני: אני מבקש, שגית, אם תוכלי להכין מכתב לאבי ניסנקורן, יושב-ראש הוועדה המסדרת.

שגית אפיק: אין לזה עדיין מספר פ'.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ביום שני.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: אני רוצה לקצר הליכים.

משה גפני: אני רוצה להגיע למצב שבו אנחנו נוכל מהר לחוקק את החוק הזה.

משה גפני: כמובן נקיים את הדיון כפי שצריך.

משה גפני: אנחנו יודעים לפעמים לקצר הליכים.

משה גפני: אני לא חושב שאנחנו יכולים לחכות לחקיקה רגילה.

משה גפני: היא לא תהיה חקיקה רגילה אלא היא תהיה חקיקה מהירה.

משה גפני: כמובן נקיים את הדיון כפי שצריך.

משה גפני: נכון לרגע זה השרים שאיתם דיברתי תומכים בפתרון, זאת אומרת הם תומכים בכך שאנחנו הגענו למסקנה שאין דרך אחרת מלבד חקיקה, אלא אם כן רשות המסים באיזה יום תתעורר ותגיד: אנחנו רוצים ללכת על חקיקת משנה, שאני כמובן אשמח אם זה אכן יקרה.

משה גפני: זה גם עונה על מה שאומר מיקי לוי שמבקש לתת להם כמה ימים.

משה גפני: אנחנו לא נוכל לחוקק עכשיו בגלל שיש שבת באמצע אז אי אפשר לחוקק ביום וחצי.

משה גפני: אנחנו רוצים שתהיה חקיקת משנה.

משה גפני: לא קיבלנו את ההסברים שלכם.

משה גפני: זאת לא הייתה הופעה דרמטית של רשות המסים כפי שהיא יודעת לעשות בהרבה מאוד מקרים.

משה גפני: הפעם זה היה ככה – שאפשר עוד ללכת למשרד ולנסות להגיע לפתרון.

משה גפני: אם לא, נלך לחקיקת בזק.

משה גפני: הכוונה היא שהחקיקה תהיה מושלמת, שמקצועית זה יהיה בסדר, אבל שאנחנו נוכל להסתכל למסעדנים ולבעלי אולמות האירועים בעיניים ולהגיד להם: אנחנו, המדינה, לא מפקירים אתכם ולא מזניחים אתכם.

משה גפני: כולם רוצים את זה, גם אתם רוצים את זה.

משה גפני: תהיו אנשים אמיצים.