ועדת הכספים, כנסת 22, פרוטוקול מספר 3, 2019-10-23 12:30

משה גפני: אנחנו עוסקים בסיוע לענף המסעדות ומציאת פתרון למסעדנים בעוטף עזה.

משה גפני: יש שתי בעיות בעניין הזה.

משה גפני: בעיה אחת היא עוטף עזה, ששם המסעדנים נפגעים מאוד.

משה גפני: דיברנו על כך שנחפש פתרון לשתי הבעיות.

משה גפני: בעיה אחת היא עוטף עזה, ויש למצוא פתרון.

משה גפני: בינתיים גם שמעתי, וכך גם התפרסם, שראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים אמרו שהם יעבירו 5 מיליון שקלים כדי לפצות את המסעדנים בעוטף עזה.

אורלי לוי אבקסיס: 3 מיליון שקלים.

משה גפני: 5 מיליון שקלים.

משה גפני: אחרי כן זה ירד ל-3 מיליון שקלים.

משה גפני: זה התחיל ב-5 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: ירד ל-3 מיליון שקל, וגם את זה אי אפשר לתת.

משה גפני: בזה בינתיים יש בעיה.

משה גפני: אבל בינתיים המסעדנים סובלים מן העניין הזה.

משה גפני: אבקש לשמוע מישהו שמייצג את המסעדנים.

משה גפני: קיימנו על זה כבר מספר דיונים.

משה גפני: מי מייצג את המסעדנים בעוטף עזה?

אורלי לוי אבקסיס: יש פה ייצוג של "מסעדנים חזקים ביחד" ושל איגוד המסעדות.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם מטרות משותפות בסופו של דבר.

אורלי לוי אבקסיס: אולי כדאי לשמוע את שניהם.

משה גפני: טוב.

שי ברמן: שלום אדוני.

שי ברמן: אני מנכ"ל איגוד המסעדות.

שי ברמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על כינוס הישיבה.

שי ברמן: לא טריוויאלי, אנחנו יודעים, לקיים דיון בתקופה כזאת, אז אנחנו מודים לך על עצם קיום הישיבה.

שי ברמן: הסיפור פשוט מאוד: הוחלט על מענק לאנשים האלה.

שי ברמן: השאלה אם מגיע להם או לא מגיע להם – אנחנו כבר מאחורי זה, זה כבר לא רלוונטי כי הוחלט על מענק, החלטה של שר האוצר ושל ראש הממשלה.

שי ברמן: פורסם קול קורא לקבל את המענק.

שי ברמן: ועכשיו באיזו ציניות שאין לה גבולות פשוט אומרים להם: אנחנו לא יודעים, כן מגיע, לא מגיע, היועץ המשפטי הזה, המשרד הזה, משרד האוצר, הנגב והגליל, רשות המסים.

שי ברמן: כל הגופים האלה עושים פינג פונג לאנשים האלה.

שי ברמן: מי הם האנשים האלה?

שי ברמן: אלה אנשים שבכל יום שני וחמישי נופלים להם טילים על הראש.

שי ברמן: לציניות אין גבול.

שי ברמן: האנשים האלה לא יכולים לקיים את העסקים שלהם בלי המענק הזה.

שי ברמן: זה מענק שיאפשר להם לקיים את העסקים שלהם, לא לשום דבר אחר.

שי ברמן: זה לא ציבור שבא ומבקש תרומות ובקשות ודברים.

שי ברמן: הם רוצים לקיים את העסקים שלהם, כפי שהם יודעים.

שי ברמן: הם מסעדנים, הם רוצים לעבוד, וזה מה שהם באו לבקש פה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי השני שמבקש לדבר?

תומר מור: אני מנכ"ל "מסעדנים חזקים ביחד".

תומר מור: שלום.

תומר מור: בחצי השנה האחרונה – אנחנו עמותה שיש בה כבר קרוב ל-1,000 עסקים מכל רחבי הארץ, ולשמחתי כבר נפגשתי עם מרבית המכובדים שיושבים פה סביב השולחן – אנחנו הולכים יד ביד עם מסעדני עוטף עזה בשביל לפתור מצב בלתי אפשרי, מצב של אי לחימה רשמי אבל מצב של טפטופים שיש לו השלכה משמעותית כלכלית שפוגעת בתפקוד של העסקים, פוגעת ברווחיות ופוגעת בחוסן שלהם להמשיך להתקיים בתוך המרחב הכלכלי שבו הם נמצאים, שזה כל אזור עוטף עזה.

תומר מור: לא צריך להסביר, כולם מכירים את נושא הטפטופים של הטילים.

תומר מור: והדבר המגוחך, שאפילו כשאין טילים ויש רק אזעקות, אפילו אזעקות דמה, אזעקות שווא, במקרים כאלה באופן אינסטינקטיבי העסקים מתפנים, העסקים למעשה מתאיידים מהלקוחות שלהם.

תומר מור: אי אפשר לנהל כך כלכלה מסודרת.

תומר מור: להבדיל מהרבה מאוד מגזרים אחרים, המגזר הספציפי של תעשיית המסעדנות נורא נורא רגיש בכל מה שקשור ללקוחות, הוא נורא רגיש בכל מה שקשור לאזעקות ובסופו של דבר הוא נפגע בצורה נורא נורא משמעותית.

תומר מור: עברנו תהליך ארוך, דיברנו וישבנו עם כל מי שרק יכולנו.

תומר מור: הגענו לתוצאה, שאני חושב שהיא תוצאה נפלאה, שגם שר האוצר וגם ראש הממשלה הסכימו, ואפילו הצהירו באופן רשמי ופומבי שהם מוכנים לתת מיליונים לתעשייה הזאת בעוטף עזה.

תומר מור: לצערי, משיקולים כאלה ואחרים, זה עדיין לא הצליח להתקדם.

תומר מור: אנחנו פה במטרה פשוטה מאוד בוועדה הזאת:

תומר מור: לנסות לראות איך הוועדה יכולה להתיר את החסמים, לקחת את הנושא הזה צעד אחד קדימה ולעזור למסעדנים.

תומר מור: אני אומר בצורה ברורה מאוד: חברים, בלי החוסן הכלכלי של הרצועה הזאת, של החבר'ה האלה שנמצאים שם ונותנים מזור לאזרחים ונותנים קצת שקט ושלווה ונותנים תרבות חיים – אנשים בישראל היום ב-2019 בלי איכות חיים לא מוכנים לחיות במקומות מסוימים, מעבר לקטע הביטחוני.

תומר מור: חשוב מאוד לשמר אותם, חשוב מאוד לעזור להם.

תומר מור: יש פה גם נייר שחילקתי לכבודו.

תומר מור: הוכחנו את נושא העמידה, את הצורך לתת את הפיצויים הללו.

תומר מור: אנחנו מבקשים ככל שניתן לעזור, כמה שיותר מהר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי משיב מטעם הממשלה?

משה גפני: לפני שנשמע את הייעוץ המשפטי, האם נכון הסיפור הזה, שהתחייבו להם על 5 מיליון שקלים, ואחרי כן זה ירד ל-3 מיליון שקלים?

משה גפני: איפה עומד העניין הזה?

משה גפני: לפני הקטע המשפטי.

אסי מסינג: אוכל להתייחס ברקע אל מה שהיה.

משה גפני: בסדר, בבקשה, מי שאתם רוצים יציג את זה.

עודד פורר: מי שקובע ומנהל את משרד האוצר שיתייחס, זה הכי טוב.

משה גפני: מי משיב?

משה גפני: בבקשה, אסי מסינג, היועץ המשפטי של משרד האוצר.

אסי מסינג: אתחיל ברקע הכללי כדי להתחבר לנקודה שבה אנחנו נמצאים.

אסי מסינג: למעשה חוק מס רכוש קובע הסדר ספציפי, שמסדיר את המסגרת שבה מפצים על נזקים בגין פעולות לחימה ופעולות איבה.

אסי מסינג: החוק קובע, או מסמיך לקבוע תקנות, באישור של ועדת הכספים של הכנסת, בשורה של עניינים.

אסי מסינג: ואכן נקבע הסדר מקיף מאוד וארוך, שלגביו התקיימו שורה של דיונים במהלך השנים ביחס לתשלום של נזק עקיף.

אסי מסינג: אנחנו עסקינן כרגע רק בנזק עקיף ולכן לא ארחיב לצורך העניין על נזק ישיר.

אסי מסינג: הוא מחלק לקטגוריות שונות של ענפים: מסחר ושירותים, תעשייה, חקלאות וכולי.

אסי מסינג: באופן ספציפי בכל מה שקשור ללחימה בדרום, נקבעה הוראת שעה בתחילת שנת 2019, שבמסגרתה נערך פה דיון ארוך, שכוללת למעשה מסלול פיצוי מיוחד לענף התיירות, לדבוראים, וקבעו עוד שורה של הוראות ביחס לפיצוי של עובדים שאינם יכולים לעבוד בשל הוראות של פיקוד העורף באזור.

אסי מסינג: השאלה אם יש מקום לפצות את ענף המסעדנים או ענפים אחרים נוספים בתחום מסחר או בשירותים נדונה ועלתה במסגרת הדיונים השונים שהיו פה בוועדה, גם בדיון הראשון שהיה עקב קביעת הוראת השעה וגם בדיון על הארכתה.

אסי מסינג: הוחלט בסופו של דבר שבשלב הזה לא נמצא איזה פתרון או איזה מתווה שנותן פיצוי בתחום.

עודד פורר: רשות המסים סירבה.

אסי מסינג: נדמה לי שהיושב-ראש סיכם שהנושא צריך להמשיך להיות נדון.

משה גפני: הוא נדון.

אסי מסינג: המתכונת להסדיר את הפיצוי, בנושא שמוסדר בצורה מפורשת בחוק מס רכוש ובתקנות מכוחו, היא באמצעות תיקון התקנות, בין בהוראת שעה ובין בהוראה קבועה.

אסי מסינג: הפלטפורמה כבר פחות חשובה כרגע, תלוי מה רוצים.

אסי מסינג: המתכונת לבצע ולהסדיר את הנושא היא באמצעות בחינה נוספת והשלמת עבודת מטה מקצועית של איחוד ותיקון תקנות.

אסי מסינג: במסגרת העבודה הזאת צריך לבחון האם באמת יש טעם בטענות שיש לייחד פיצוי מסוים ולחרוג ממתכונת הפיצוי הקיימת, שאומרת שלמעשה העסק צריך להיות סגור שבעה ימים ויותר, ומן הרציונלים שעומדים מאחורי הסגירה של שבעה ימים ויותר בתחום המסחר והתעשייה.

אסי מסינג: אם רוצים, אפשר יהיה להרחיב בנושא הזה על ידי אנשי מס רכוש; והאם נכון לאבחן את ענף המסעדנים מענפים אחרים שפועלים באזור, בכלל בתחום המסחר והשירותים, או בתחום הווי ובידור וכיוצא באלה, שלגבי כל אחד מהם יכולות להיטען טענות על בעיות שונות.

עודד פורר: שמענו את הסיפורים האלה כבר כל כך הרבה פעמים.

משה גפני: עודד, אם נדבר כך לא נגיע לכלום.

עודד פורר: גם זורקים פה אמירות שלא מחוברות למציאות.

משה גפני: אבל אני לא מסכים.

עודד פורר: דיברנו האם זה תיירות או לא תיירות, זה היה הדיון.

עודד פורר: אם הוא לא שייך לתיירות אז זה לא נכנס בסעיף.

עודד פורר: באה הממשלה ומצאה איזה פתרון אחר.

עודד פורר: תסביר למה אתם לא נותנים את הפתרון האחר.

עודד פורר: אל תסובב פה עכשיו ותמרח את כולנו בדבש ואחר כך תכניס אותנו למלכודת.

משה גפני: עודד, אני לא מסכים לדבר הזה, באמת.

משה גפני: זה משהו חדש עכשיו.

עודד פורר: לא, אני לא מסכים, ואגיד לך למה אני לא מסכים.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע.

עודד פורר: עומדים לסגור את העסק שלהם, ומספרים להם כל מיני סיפורים.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא היחיד שדואג להם.

משה גפני: כולנו דואגים להם.

עודד פורר: אני מסכים איתך, אין לי בעיה.

משה גפני: בסדר, זה הכול.

משה גפני: בבקשה, אסי מסינג.

אסי מסינג: בהיעדר פתרון לפי התקנות הייתה חשיבה, ניסיון, לא חשוב כרגע של מי.

משה גפני: ראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים.

אסי מסינג: אני מניח שלא הם יזמו את העניין.

משה גפני: מה זה משנה?

שגית אפיק: אבל נשלח מכתב שהם יזמו.

משה גפני: ראש הממשלה כתב.

אסי מסינג: התוצר שלו בסופו של דבר הוא קול קורא שפורסם על ידי הרשות לפיתוח הנגב, שקורא להקצות פיצוי לענף המסעדנים במודלים השונים מן המודלים המקובלים לפי תקנות מס רכוש, ויש שם ניואנסים שונים בשאלה מה נקבע במודל הזה.

אסי מסינג: עכשיו אני נכנס לעניין המשפטי ולעניין המקצועי.

אסי מסינג: למעשה הרשות לפיתוח הנגב אינה חלק מן הממשלה.

אסי מסינג: זו רשות סטטוטורית שפועלת מכוח חוק שקובע את התפקידים שלה.

אסי מסינג: כפי שאמרתי, חוק מס רכוש קובע מנגנון סדור וסגור בשאלה איך מפצים עסקים בעת פעולת איבה.

אסי מסינג: המתכונת להביא את התיקון הזה – ובראש ובראשונה לדעתי גם ועדת הכספים הייתה צריכה להיות שותפה לעניין – היא באמצעות המנגנון החוקי הקבוע, שקובע איך מסדירים את הנושא.

אסי מסינג: מעבר לכך, כשחורגים מן המנגנונים הקיימים וקובעים מסלול שונה למשל ממסלול המחזורים שנקבע לגבי ענף התיירות וענפים אחרים, התוצאה יכולה להוביל לכך שהפיצויים שניתנים לפי אותו נוהל שנקבע הם שונים או גדולים יותר לכל עסק ביחס למה שהוא היה מקבל אילו היה נקבע לו מנגנון דומה לפי תקנות מס רכוש.

אסי מסינג: לכך יש להוסיף שצריכה להיבחן השאלה של האבחנה בין העסקים.

אסי מסינג: הבעיות אינן נפתרות על ידי מתן מענק כזה או אחר שמיועד למסעדנים אלא רק מחריפות מכיוון שהשאלה של - - -

ניר שוחט: הדבר היחיד שמחריף בינתיים זה המצב הביטחוני, לא ההחלטות וההבדלים בין העסקים.

אסי מסינג: יצירה של מנגנון שמתעלם מן העסקים שדומים במאפיינים שלהם לעסקי המסעדנים באמצעות מענק מינהלי - - -

משה גפני: מה למשל?

אסי מסינג: בעניין הזה – וזה מה שעמד ברקע הבחינה שנעשתה בעבר - - -

משה גפני: עזוב.

משה גפני: מה למשל דומה לו?

אסי מסינג: אפשר למצוא במסחר ושירותים עסקים שונים.

אסי מסינג: נניח לצורך העניין, אם הועלתה טענה של עסק שנסגר והפעילות לא יכולה להמשיך - - -

משה גפני: מה דומה למסעדנים?

אסי מסינג: אני נותן דוגמה.

אסי מסינג: למשל אם תיטען הטענה שהרציונל המרכזי לשלם למסעדנים הוא אם המסעדה נסגרת ואדם לא אוכל פעמיים אותה ארוחה, כלומר הוא מגיע ביום אחד, המסעדה נסגרת והוא יגיע רק למחרת.

משה גפני: זה המסעדה.

משה גפני: מה דומה להם?

אסי מסינג: עסקים דומים במאפיינים שלהם הם בתחומים שונים.

אסי מסינג: למשל עסק של הסעות.

אורלי לוי אבקסיס: המלאי של המסעדות עולה כסף, מלאי הירקות והפירות, אחרי שקנית אתה לא יכול לשמור אותו.

אורלי לוי אבקסיס: ואילו בתחום ההסעות, אם לא ניצלת את הדלק הכסף הזה לא הלך.

אורלי לוי אבקסיס: זה מלאי של אוכל שאי אפשר לשמור אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מה עוד דומה לזה?

משה גפני: אורלי, אנחנו לא נגיע לכלום.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע עכשיו אנשים מדברים ללא רשות.

משה גפני: ולכן מה העמדה שלך?

משה גפני: בבקשה.

אסי מסינג: לכן העמדה שלי היא שצריך להשלים את עבודת המטה המקצועית על ידי הגופים שעוסקים בנושא באופן קבוע, שזה מס רכוש, ביחד עם הגורמים השונים האחרים במשרדי הממשלה.

קריאה: כמה שנים אתם צריכים בשביל להשלים את העבודה הזאת?

אסי מסינג: אם יש מקום להציע מתווה לתיקון תקנות מס רכוש - - -

שמעון אלחרץ: - - -

משה גפני: מה הדבר הזה?

משה גפני: אתה רוצה שאוציא אותך?

משה גפני: אני מצטער.

שמעון אלחרץ: זה לא מפחיד אותי.

שמעון אלחרץ: נופלים עליי טילים כל היום.

משה גפני: זה לא צריך להפחיד אותך.

משה גפני: אני איתך, אני לא נגדך.

משה גפני: מה אתם עושים עם זה?

שמעון אלחרץ: אנחנו ממתינים זמן רב לזכויות שלנו.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

אסי מסינג: אני אומר שוב: המתכונת הקיימת לעשות את זה היא באמצעות תיקון תקנות מס רכוש ולא קביעה של מענק שעוקף את חוק מס רכוש למעשה.

אסי מסינג: לכך מצטרף המועד שבו התקבלה אותה החלטה, שהוא עומד ברקע, ושל שאלות שצריכות להיבחן בתקופה של בחירות.

משה גפני: תודה רבה עו"ד מסינג.

שי לחוביצר: אני מייצג את האולמות.

משה גפני: אבל אני לא רוצה עכשיו.

משה גפני: אתן לך בהמשך.

משה גפני: תמתין רגע.

משה גפני: אני עורך את הישיבה הזאת לא בשביל שכולם ידברו.

משה גפני: אני עושה את זה כדי להגיע לפתרון.

משה גפני: אני לא בטוח שזה הולך לקרות.

משה גפני: בבקשה, מי מייצג את רשות המסים ומה עמדתה בעניין?

משה גפני: מה עבודת המטה שנעשתה?

גיא גולדמן: אני יכול להתחיל את התשובה, אדוני.

גיא גולדמן: הניסיון להציג את הממשלה כגוף אטום שלא נתן מענה לתושבי האזור, לא מדויק.

גיא גולדמן: באנו לפה בזמן אמת ויחד עם הוועדה נתנו מענה לכל האוכלוסיות ושמענו את כולם.

אורלי לוי אבקסיס: מה היו המענים?

פנינה תמנו: לשמוע זה טוב, אבל מה בפועל?

גיא גולדמן: בפועל הייתה הצבעה, חברי ועדת הכספים הצביעו.

גיא גולדמן: השר קבע את התקנות.

עודד פורר: אתם מביאים לנו תקנות שאנחנו לא יכולים לשנות אותן.

עודד פורר: אתם אומרים לנו: אם לא תצביעו על התקנות לא יהיה שום דבר.

עודד פורר: - - -

משה גפני: אעצור את הדיון ואנחנו נפסיק אותו.

משה גפני: עודד, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

עודד פורר: בחייך, זו שערורייה מה שהם עושים איתנו.

גיא גולדמן: למה שערורייה?

עודד פורר: זאת שערורייה כי ההתייחסות שלכם לנושא היא שערורייה.

עודד פורר: כמה פעמים ביקרת במסעדות בעוטף עזה וישבת עם המסעדנים?

עודד פורר: כמה פעמים?

עודד פורר: אתה בא לפה ואומר לנו שזאת לא שערורייה.

עודד פורר: בוא תגיד לי כמה פעמים ישבת איתם והבנת ממה הם סובלים?

גיא גולדמן: נציגי רשות המסים היו הרבה פעמים כדי לתת - - -

משה גפני: גיא גולדמן, שכחת שלא עונים לחברי הכנסת מבלי שאתה מקבל רשות.

עודד פורר: אני מציע, אדוני, המסעדות לא ישלמו מע"מ עד שלא יהיה להן מתווה.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע אותך.

משה גפני: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

משה גפני: בבקשה.

גיא גולדמן: נציגי רשות המסים באו פעמים רבות - - -

משה גפני: עזוב, אנחנו לא בשיעור.

עודד פורר: כמה פעמים?

עודד פורר: שיגיד כמה.

עודד פורר: שיגיד מה הם עשו, פעם אחת, מתי הם ירדו לשטח.

עודד פורר: הם לא מגיעים לשם.

משה גפני: לא לענות.

גיא גולדמן: - - -

עודד פורר: שקיפות מלאה – תגיד כמה.

משה גפני: חוצפה מה שאתה עושה.

משה גפני: אתה פשוט רוצה לדפוק את הדיון הזה.

שלמה קרעי: הוא מתכונן לבחירות.

משה גפני: הוא לא מתכונן לכלום.

משה גפני: הוא פשוט לא אחראי.

עודד פורר: שלמה קרעי, למה אתה מדבר שטויות?

עודד פורר: למה אתה מתערב בכלל?

עודד פורר: אתה לא מבין בעניין הזה.

עודד פורר: מה אתה מתערב?

שלמה קרעי: אני מבין יפה מאוד.

שלמה קרעי: הייתי כאן גם בכנסת הקודמת.

עודד פורר: בשביל מה אתה אומר את זה?

עודד פורר: בשביל מה אתה מקשקש?

שלמה קרעי: נלחמנו ואנחנו מנסים למצוא פתרון.

עודד פורר: אני מנסה למצוא פתרון ואתה עושה פוליטיקה.

עודד פורר: אין לי מחלוקת.

עודד פורר: אל תכניס את זה.

עודד פורר: אתה רוצה להכניס את זה פה?

עודד פורר: - - -

שלמה קרעי: גם אני מסכים שלא צריך להיכנס לנפתולי המוח המשפטי כאן, וכן יש למצוא פתרון אחר.

שלמה קרעי: אבל הוא לא הכתובת לצעוק עליו.

שלמה קרעי: נמצא פתרון בלי הסיפורים של היועץ המשפטי.

שלמה קרעי: זה שאתה קופץ וצועק בכל רגע – זה לא פתרון.

משה גפני: תקשיב לי, אנחנו לא נמצאים בשיעור היסטוריה, אנחנו לא הולכים לבדוק מי ישב עם מי, זה לא מעניין אותנו.

משה גפני: אני שואל: מה עמדת רשות המסים לגבי המציאות הזאת, לתת להם את המענק?

משה גפני: מה עמדת רשות המסים?

משה גפני: לא היסטוריה.

גיא גולדמן: עתיד – אנחנו לא פוטרים את עצמנו מעבודת מטה.

גיא גולדמן: אני יכול להגיד שבדיקה ראשונית – ואנחנו נמשיך את הבדיקות האלה – מראה שקשה לאבחן את אוכלוסיית המסעדנים מאוכלוסיות אחרות שנותנות שירותים.

גיא גולדמן: זאת אומרת, ככל שיינתן מענה – ואנחנו נשב על זה ונבצע את עבודת המטה – קשה לבודד את האוכלוסייה הזאת ולתת לה פיצוי ישיר.

משה גפני: מה למשל הדומה?

משה גפני: לא לדבר בלי רשות.

משה גפני: תענה לי.

אביב שזירי: אנחנו באולמות האירועים דומים מאוד.

אביב שזירי: אנחנו לא מקבלים פיצוי למרות שסוגרים אותנו.

אביב שזירי: פיקוד העורף סוגר רק את האולמות.

אביב שזירי: הדבוראים לא נסגרים, צימרים לא נסגרים, מסעדות לא נסגרות.

אביב שזירי: אותנו סוגרים.

אביב שזירי: אסורה התקהלות של יותר מ-300 מוזמנים.

אביב שזירי: אומרים לך דבר כזה?

אביב שזירי: לי אומרים.

אביב שזירי: אני בישלתי אוכל וזרקתי אותו לפח.

משה גפני: אדוני, אוציא אותך.

אביב שזירי: אם אפשר לדבר, בבקשה.

משה גפני: אם תדבר עוד פעם אחת ללא רשות אוציא אותך החוצה.

אביב שזירי: אני מסכים ומקבל.

אביב שזירי: סליחה.

משה גפני: מה דומה?

משה גפני: אמיר דהן, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אם כל אחד יוכל להגיד מה תפקידו בכוח.

 << אורח >> אמיר דהן: אני מנהל קרן הפיצויים ברשות המסים.

 << אורח >> אמיר דהן: אני יודע שכבודו לא רצה לשמוע על ההיסטוריה, אבל נתחיל טיפה.

 << אורח >> אמיר דהן: בחודש מאי 2018 הגענו עם מנהל רשות המסים לכל ראשי המועצות בדרום כדי לשמוע את הבעיות שיש להם, כאשר התחיל טרור העפיפונים ובלוני התבערה.

 << אורח >> אמיר דהן: זה התחיל בחודש אפריל 2018.

 << אורח >> אמיר דהן: העלו לפנינו שלושה ראשי נזקים קיימים: אמרו לנו שיש בעיה עם הדבוראים, כי שדות המרעה נשרפו; עם התיירות בעוטף עזה, בגלל כל השריפות, כי כל הדרום באמת בער ולא מזמינים אצלם בתי הארחה ובתי מלון; ודבר נוסף הוא הורים שלא יכולים ללכת לעבודה בגלל שיש הנחיות של פיקוד העורף לא לפתוח מוסדות חינוך.

 << אורח >> אמיר דהן: ערכנו בדיקה עם כולם והבאנו תקנות לוועדת הכספים על ראשי הנזק הספציפיים האלה.

 << אורח >> אמיר דהן: בתקנות מס רכוש הקבועות קיימים ארבעה ראשי נזק: תיירות, מסחר ושירותים, חקלאות ותעשייה.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו לקחנו שני ראשי נזק, שזה חקלאות – כל החקלאות קיבלה.

 << אורח >> אמיר דהן: בסך הכול לדבוראים הייתה בעיה טכנית, כי בסופו של דבר הם ישבו ב-07 אבל לא בתחום של אותו ישוב ספר, ביער קק"ל שלא היה מוגדר.

 << אורח >> אמיר דהן: בסך הכול הגדרנו את כל האזור כישוב ספר ואז הם זכאים כמו כל החקלאות שקיבלה פיצוי.

משה גפני: מה עם המסעדנים?

 << אורח >> אמיר דהן: המסעדנים הם ענף קטן בכלל המסחר והשירותים.

 << אורח >> אמיר דהן: מסחר ושירותים כוללים הרבה ענפים.

 << אורח >> אמיר דהן: קשה לנו כרגע, קשה מאוד לקחת את כלל המסחר והשירותים ולהפריד רק ענף קטן.

 << אורח >> אמיר דהן: אפילו מכולת יכולה לטעון שיש חומרים שהתקלקלו ומוצרים שהתקלקלו; הסעות תלמידים שבוטלו, ההסעה לא חוזרת על עצמה.

קריאות: - - -

תומר מור: חבר הכנסת משה גפני, אני מבין שקשה להם להבין אותנו, אבל נראה לי - - -

משה גפני: אם עוד פעם אחת תדבר בלי רשות, אתה בחוץ.

משה גפני: אתם לא רוצים לקיים דיון נורמלי.

משה גפני: תיכף אסגור את הדיון ותישארו, תעשו הפגנות.

משה גפני: בבקשה.

 << אורח >> אמיר דהן: אתייחס לכל הדברים.

 << אורח >> אמיר דהן: כאשר הבאנו את התקנות אז לא חשבנו שיש נזקים מהותיים בתחום המסעדות.

 << אורח >> אמיר דהן: חוק מס רכוש בא לפצות על נזקים מורכבים יותר, גדולים יותר ולא על כל נזק קטן.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו מבינים שיש להם נזקים, בגלל זה יש סל הטבות מלא לכל עוטף עזה, אם בארנונה ואם במסים מופחתים במס הכנסה וכל מיני הטבות אחרות שיעזרו לצמיחה בדרום.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו רואים את זה במקרים אחרים.

משה גפני: ולכן במקרה הספציפי הזה?

 << אורח >> אמיר דהן: במקרה הספציפי הזה אנחנו לא חושבים שאפשר לתקן את תקנות הוראת השעה אחורה.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו כן חושבים שצריך לעשות איזו עבודת מטה מעמיקה יותר, לעשות שינויים בחוק מס רכוש בכלל.

 << אורח >> אמיר דהן: החוק הזה הוא משנת 1961, והתקנות משנת 1973.

 << אורח >> אמיר דהן: המציאות של הלחימה השתנתה.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו מבינים שהיא השתנתה, ואנחנו מבינים שיש להם נזקים.

 << אורח >> אמיר דהן: המציאות השתנתה – זה לא אותן מלחמות כמו ב-1967, זה לא אותו דבר.

אורלי לוי אבקסיס: מה השתנה אצלכם בתקנות החדשות?

 << אורח >> אמיר דהן: צריך לעשות לא תקנות הוראת שעה.

משה גפני: אני מבקש לא לענות.

משה גפני: תשמעו, זה דבר שיכול להיות פה מערכת של בחירות.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני עורך את הדיון הזה בגלל שאני רוצה לדאוג לאנשים.

משה גפני: אל תספרו לי מה היה ומה הולך להיות.

משה גפני: כולנו יודעים.

משה גפני: בבקשה.

 << אורח >> אמיר דהן: אנחנו חושבים שאת תקנות הוראת השעה במצבן הנוכחי לא ניתן לתקן.

 << אורח >> אמיר דהן: יחד עם זאת, כן צריך לחשוב על שינוי בכלל בחוק מס רכוש, ולטעמי גם בתקנות, בכל מיני סעיפים וגם בסעיפים של מסחר ושירותים.

 << אורח >> אמיר דהן: הבעיה של המסעדות בשדרות – התקנות העיקריות, לא תקנות הוראת השעה – היא בעיה אחת.

 << אורח >> אמיר דהן: במסחר ושירותים מוגדר: הפסקת פעילות של יותר משבוע.

 << אורח >> אמיר דהן: לדוגמה, בחקלאות ובתיירות הנזק הוא מהרגע הראשון.

מיכל שיר סגמן: ואם זה יום בשבוע?

 << אורח >> אמיר דהן: אני אומר לך מה התקנות קובעות.

קריאות: - - -

משה גפני: אמיר, אני מבקש לא להשיב.

משה גפני: בבקשה תסכם.

 << אורח >> אמיר דהן: צריך לעשות במסחר ושירותים איזו רוויזיה, איזה תיקון ולפצל את זה קצת יותר, אבל זה דורש עבודת מטה כדי לא לפגוע.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אנחנו קיימנו כמה דיונים על נושא המסעדנים.

משה גפני: גיא, זה לא מצחיק, תאמין לי.

משה גפני: אין לי זמן לעשות את הדיון הזה, יש לי עוד עבודות.

משה גפני: אני עושה את הדיון הזה כי התרשמתי – ואתם גם יודעים את זה, יותר טוב שלא אכנס לפוליטיקה שלכם – התרשמנו כולנו שהמסעדנים סובלים הכי הרבה, בעיקר בעוטף עזה.

משה גפני: זה לא רק עוטף עזה, אבל אנחנו מדברים עכשיו על עוטף עזה.

משה גפני: על זה כתב ראש הממשלה, והוא סיכם עם שר האוצר ושר הפנים, שהם יתנו פיצוי – אני יודע על 5 מיליון שקלים.

משה גפני: למה לתת להם את הפיצוי הזה?

משה גפני: בגלל שאין שום דוגמה דומה, לא המכולת ולא ההסעות, הן לא הדוגמה.

עודד פורר: אגב, גם - - -

משה גפני: אתה לא עוזר לי.

משה גפני: כל הזמן אתה עושה בכוונה כדי שאני כחרדי לא אגיע עם הישג.

משה גפני: זה מה שאתה עושה.

משה גפני: ואני אגיע.

עודד פורר: מה אמרת?

משה גפני: שום דבר, סתם.

משה גפני: כפי שאתם מדברים.

משה גפני: בשביל מה אתה מפריע?

משה גפני: סתם אמרתי.

עודד פורר: בשביל מה הכנסת את זה?

משה גפני: סתם מיותר.

עודד פורר: אתה רוצה, בוא נעשה את זה, בוא נתחיל.

קריאה: לא על חשבוננו, בבקשה.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: אבל לא צריך להפריע.

משה גפני: אני מבקש ממנו כל הזמן לא להפריע.

משה גפני: לכן יש פה את הטיעון המשפטי, ופתאום הגיעו עוד אירועים.

משה גפני: אני יודע שזה לא היה המצב, לא כאשר ראש הממשלה ושר האוצר ושר הפנים נפגשו, זה לא היה המצב גם כשהתקיימו הדיונים אצלכם.

משה גפני: יש פה טענה משפטית.

משה גפני: אני מבקש מן היועצת המשפטית לוועדה לומר: האם יש בעיה עם העניין הזה, לתת למסעדנים פיצוי?

משה גפני: האם יש איזו בעיה שכתוצאה ממנה אפשר לפגוע במכולות או אפשר לפגוע בהסעות או אני אפילו לא יודע במה?

משה גפני: האם יש בעיה מבחינה משפטית?

משה גפני: אני מבקש לדעת.

שגית אפיק: אני רוצה טיפה להרחיב, להסביר מה יש לנו היום במצב המשפטי.

שגית אפיק: היום יש את חוק מס רכוש וקרן פיצויים, שבעצם קובע פיצוי על נזקים משני סוגים: נזק ישיר, שהוא נזק שפגע במבנה, ונזק עקיף.

שגית אפיק: ההוראות ביחס לנזק עקיף קבועות בתקנות.

שגית אפיק: אלה תקנות שאקרא להן מעכשיו תקנות הקבע.

שגית אפיק: גם התייחסו לזה כאן בתור תקנות הקבע.

שגית אפיק: תקנות הקבע בעצם אומרות שלגבי ישובים שנמצאים בין אפס לשבעה קילומטרים מעוטף עזה יש זכאות לפיצוי בעד נזק עקיף לתחומים שמוזכרים בתקנות האלה, שזה חקלאות, בתי מלון, תעשייה ופעילות מסחר ושירותים.

שגית אפיק: מה שקורה בתקנות הוראת השעה, שהן התקנות שהוועדה דנה בהן לאחרונה, כאשר יש לחימה ממוקדת של כמה ימים ויש נזק שהוא מעבר לנזקים שמוזכרים בתקנות הקבע, גם מבחינת ההיקף שלו במיקום, זאת אומרת הוא לא רק עד שבעה קילומטרים אלא הוא עד 40 קילומטרים מעוטף עזה, או שהוא גם נוגע לזה שהורים נשארו בבית כתוצאה מסגירת בתי ספר, או שמדובר בנזקים אחרים, באה רשות המסים ומביאה בפני ועדת הכספים תקנות שנקראות תקנות הוראת השעה.

שגית אפיק: בתקנות הוראת השעה בעצם אומרת רשות המסים: בתקופה הזו והזו שבה הייתה לחימה ממוקדת, אנחנו חושבים שצריך להרחיב את היריעה ולפצות גם על דברים אחרים שלא מופיעים בתקנות הקבע.

שגית אפיק: אנחנו חושבים שצריך לפצות על 40 קילומטרים, לא שבעה קילומטרים, צריך לפצות הורים שנעדרו מעבודתם וכולי.

שגית אפיק: במסגרת הדיון בתקנות הוראת השעה שהובאו בפני ועדת הכספים נכלל עוד ענף, ענף הכוורנים, הדבוראים.

שגית אפיק: הלחימה השתנתה, המצב בשטח הפך להיות כזה שההפסדים מתפרסים על פני תקופה ארוכה יותר, אנחנו כבר לא מדברים על כך שאפשר לקבוע שלושה–ארבעה ימים שרק עליהם מפצים.

שגית אפיק: רשות המסים קיבלה את התיזה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה קרה?

שגית אפיק: הגיעו לוועדה במאי.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, הכניסו ענפים חדשים ייחודיים ולא מצאו לנכון להכניס את נושא המסעדנים?

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שגם בכנסות הקודמות דנו בזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הייתה המניעה המשפטית להכניס עוד?

משה גפני: היא אומרת את החלק המשפטי.

שגית אפיק: רשות המסים קיבלה את העמדה, שלגבי הדבוראים גם אם מדובר בתקופה מתמשכת, מכיוון שמדובר בענף שיש לו פגיעה היקפית, הם קיבלו את התיזה הזאת, הרחיבו את התקופה והכניסו אותם להוראת השעה.

שגית אפיק: עלתה שאלה במסגרת הדיון בתקנות הוראת השעה, האם אפשר להכניס גם את המסעדנים וגם אולמות אירועים.

שגית אפיק: גם זו שאלה שעלתה כאן על השולחן.

שגית אפיק: אחזור על דברים שנאמרו כאן:

שגית אפיק: במסגרת דיונים עם רשות המסים על חקיקת משנה, כידוע לך גיא גולדמן, אתם מביאים בפנינו תקנות.

שגית אפיק: אנחנו יכולים לנהל אתכם משא ומתן, אבל אם אתם לא מסכימים הוועדה צריכה לבחור: האם היא רוצה להעביר את התקנות עם התיקונים שהיא מבקשת ואתם מתנגדים להם, ואז אתם יכולים למשוך את התקנות, ואז הדבוראים וההורים וכל היתר לא יקבלו שום פיצוי, או האם לקבל את הברירה, להעביר את התקנות כפי שאתם הצעתם אותן, ביחס לתיירות, ביחס לכל השאר, ולוותר באותו שלב על המסעדות ועל אולמות האירועים, מתוך הסכמה – והייתה כאן הסכמה על השולחן גם עם אמיר דהן וגם עם מירי סביון – שאתם תעשו את אותה עבודת מטה ותבחנו את התיקונים האלה, לא בהוראת השעה, דרך אגב, אני חושבת שאולי נכון יותר בתקנות הקבועות, להכניס את המסעדות ואת אולמות האירועים לתקנות הקבועות ואז לפחות יש פתרון לגבי אפס–שבע, וכשיהיו אירועים קשים יותר אז תביאו תקנות הוראת שעה ביחס לכך.

שגית אפיק: זה דובר על השולחן.

שגית אפיק: אז לבוא היום ולהגיד שהוועדה לא אישרה, שהוועדה ויתרה על נושא המסעדות, או להגיד שעולה מן הפרוטוקולים שגם הוועדה בעצמה פסלה את הנושא ולכן אם אחר כך מצאו פתרון אחר אז לא צריך, כי גם הוועדה ויתרה עליו – זאת אמירה פשוט לא נכונה.

שגית אפיק: מבחינתנו, אני מסכימה איתך, אסי מסינג, דרך המלך היא לתקן את התקנות.

שגית אפיק: אני חושבת שאין על זה ויכוח משפטי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה רק בידיים שלהם לתקן, אין אפילו יכולת של הוועדה להעלות את זה.

שגית אפיק: אבל מרגע שיש פתרון אחר – ואני חושבת שאנחנו מספיק שנים במציאות של איך דברים עובדים – ויש הצעה להעביר דברים בדרך של מענק, אני לא חושבת שיש איזו בעיה למצוא את הקריטריונים הנכונים.

שגית אפיק: אולי באמת במקרה הזה היה צריך להיכנס ולמצוא את אותם קריטריונים שיש היום בתקנות, או למצוא מבחנים דומים שאתם מפעילים כבר היום, לפחות לתקופה הזאת שבה אי אפשר לעשות תקנות, שאתם לא מביאים תקנות כי אתם עדיין עושים עבודת מטה, אבל אתם בעצמכם מסכימים, ואמרתם את זה כאן, שיש בעיה גם ביחס למסעדות, ויש כבר כסף, מקצים לזה כסף.

שגית אפיק: אז אני לא רואה מניעה.

אסי מסינג: עם כל הכבוד, זה עניין של הממשלה.

שגית אפיק: זה עניין של הממשלה, אני מסכימה.

שלמה קרעי: הממשלה החליטה, שר האוצר וראש הממשלה החליטו.

שלמה קרעי: הממשלה הוציאה קול קורא.

פנינה תמנו: החליטו, אבל לא מתקצבים, כפי שאתה יודע.

שגית אפיק: אבל לקבוע קריטריון – נכון, זה החלטה של הממשלה.

אסי מסינג: זה עבודת הממשלה.

שגית אפיק: זה עבודת הממשלה.

שגית אפיק: זה לא קשור לוועדה, נכון.

שגית אפיק: אין על זה ויכוח.

שלמה קרעי: מה זאת אומרת?

שלמה קרעי: אבל הממשלה החליטה, הממשלה הוציאה קול קורא.

שלמה קרעי: מה זה כל הפיתולים המשפטיים האלה?

פנינה תמנו: אז פתרנו את הבעיה.

פנינה תמנו: אנחנו לא מבינים למה אנחנו פה.

פנינה תמנו: הממשלה החליטה.

שלמה קרעי: למה אנחנו צריכים לשמוע בכלל את כל הסיפורים?

משה גפני: אתם לא צריכים לשמוע, אתם יכולים ללכת.

משה גפני: לא צריכים לשמוע, אבל הכסף לא יעבור.

משה גפני: תסיימי בבקשה.

שגית אפיק: אני מציעה, בטח בגלל שאנחנו בתקופה הזאת, אני חושבת שרשות המסים צריכה לחזור אלינו עם תשובות ביחס להכנסת הענפים האלה לתקנות הקבע.

שגית אפיק: תקנות הקבע הן משנת 1973.

שגית אפיק: אפשר לתקן אותן.

שגית אפיק: אני לא חושבת שצפו את מה שקורה עכשיו.

שגית אפיק: ממאי ועד היום היה לכם מספיק זמן כדי לחזור אלינו עם תשובה אחרת.

משה גפני: בינתיים מה עושים?

שגית אפיק: אם יש סכום כסף אז - - -

פנינה תמנו: נותנים את המענק.

פנינה תמנו: זה מה שצריך להיות.

משה גפני: אנחנו יכולים להחליט על זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה אדוני.

אביב שזירי: תודה רבה.

אביב שזירי: אני יושב-ראש התאחדות גני האירועים והאולמות.

אביב שזירי: יש לי אולם שנמצא סמוך לשדרות, בקיבוץ ברור חיל, בתוך השבעה קילומטרים.

אביב שזירי: עם כל הכבוד לעסקים שנציגיהם נמצאים פה, ויש פה מסעדנים ויש פה אנשי תיירות, אנחנו סובלים יותר מכולם.

אביב שזירי: אנחנו היחידים שמדינת ישראל באמצעות פיקוד העורף מבקשת מאיתנו לא לקיים אירוע כי זה עבירה פלילית.

אביב שזירי: מתקשרים אלי, באים אליי ואומרים לי: "האירוע שתוכנן להיום בערב לא יתקיים".

אביב שזירי: בישלתי אוכל, אך ב-2 או 3 בצוהריים אני מקבל הודעה שהאירוע לא מתקיים.

אביב שזירי: הלקוח עובר למקום אחר באזור המרכז, ואני עם האוכל הולך לפח.

אביב שזירי: מדובר במחזור של 100,000 שקל פר אירוע.

אביב שזירי: אני לא מדבר על הסבל הכללי, שיש לנו ירידה מתמידה בכמות האירועים ובמחזורים כי אנשים מפחדים להתחתן באזור הדרום ומעדיפים באזור רחוק יותר, ב-40 קילומטרים או ב-50 קילומטרים.

אביב שזירי: בשבעה קילומטרים זה בעייתי מאוד.

אביב שזירי: הועלו פה שני מסלולים של פיצוי: פיצוי למסעדות, ואנחנו גם צריכים להיות שם, בעלי האולמות; ופיצוי שהתיירות והדבוראים מקבלים, גם אם זה לא מלחמה או רק סבב.

אביב שזירי: שניהם לא קיבלו הוראה לסגור את העסק.

אביב שזירי: אנחנו סוגרים את העסק.

אביב שזירי: מדובר במחזורים של מיליונים, ב-100,000 שקל לפחות מחזור ליום עבודה, 400–500 מוזמנים שאני לא יכול לקבל אותם.

אביב שזירי: כידוע לך כאדם יהודי חובש כיפה, לא ניתן לבטל חתונה.

אביב שזירי: אפשר לבוא למסעדה – סליחה שאני מתריס כלפי חברים שלי – גם מחר או ביום שיש שקט.

אביב שזירי: חתונה אי אפשר לבטל.

שי ברמן: אני מסכים איתך, אנחנו נמצאים באותה סירה.

אביב שזירי: אני מסכים איתך, זה מורכב, אני חוזר בי, אתה צודק.

אביב שזירי: אבל חתונה אי אפשר לבטל.

אביב שזירי: בילוי עם חברה במסעדה אפשר לעשות בעוד שבוע או בעוד שבועיים כאשר יהיה שקט.

שי ברמן: על עניין האוכל שנזרק גם אני יכול לדבר.

פנינה תמנו: שלא יתנו לכם לריב האחד עם השני.

פנינה תמנו: ההשוואה מיותרת.

פנינה תמנו: תתמקד בבעיות שלכם.

אביב שזירי: אני מסכים.

אביב שזירי: חברים, אני רוצה לחדד ולומר, אנחנו מקבלים הוראה חד-משמעית שלא ניתן לקיים חתונה, לא ניתן לקיים אירוע.

אביב שזירי: אנחנו צריכים לקבל פיצוי פר אותו אירוע.

אביב שזירי: מה זה סבב?

אביב שזירי: סבב ועוד סבב.

אביב שזירי: חברים, עברנו 12 סבבים בחודשים האחרונים, 12 ימים כאלה ואפילו יותר.

אביב שזירי: זה לא מבצע של שבוע, זה לא מלחמה.

אביב שזירי: צריך להגדיר את זה איכשהו.

פנינה תמנו: כמה חתונות ביטלת?

אביב שזירי: לפחות 12.

אביב שזירי: תביני שמדובר פה באירועים שלא דחיתי אותם אלא הם עברו לאולם אחר.

אביב שזירי: אני לא קיימתי את האירוע הזה, ואני בישלתי אוכל, ערימות של אוכל הלכו לפח.

ניר שוחט: מעניין איך רשות המסים טוענת שהם ביקרו בשטח ולא ראו את זה.

ניר שוחט: הם נפגשו עם דבוראים ועם בעלי מלונות.

אביב שזירי: אסיים בשני דברים קצרים.

אביב שזירי: דבר ראשון, היינו בתקנות ביחד עם הדבוראים והתיירות אך משום מה הוציאו אותנו.

אביב שזירי: דבר שני, כשנידון פה נושא הפיצוי למסעדות – אנחנו צריכים להיות שם, בעלי אולמות לא שונים מן החברים שלנו היקרים במסעדות.

אביב שזירי: אנחנו צריכים להיות שם בדיוק כמוהם, מהסיבה הפשוטה, ואני שוב חוזר ואומר: לא ניתן לקיים אירוע של 300, 400, 500 מוזמנים, וזה קורה לנו יותר מאשר לכולם.

אביב שזירי: אם יש איסור גורף לכולם אז כולם באותה סירה, אבל איפה עוד יש 300 מוזמנים?

אביב שזירי: באיזה מקום?

אביב שזירי: בצימרים של התיירות?

אביב שזירי: בסנפלינג?

אביב שזירי: בג'יפים?

אביב שזירי: 300 מוזמנים – זה אני, זה האולם שלי.

אביב שזירי: אני קורס.

אביב שזירי: בחיים שלי לא לקחתי הלוואות.

אביב שזירי: היום אני מולווה ב-2.5 מיליון שקל.

אביב שזירי: העסק שלנו על סף קריסה.

אביב שזירי: אני מתחנן, אנא מכם תעזרו לנו לשרוד במלחמת ההישרדות הזאת.

אביב שזירי: בָּדוּק – ירדה לנו כמות האירועים, המחזור קרס ואנחנו מתפקדים עדיין.

אביב שזירי: יחד עם זאת, אם עכשיו יש מלחמה על הראש, כשבנימין נתניהו אומר: "יהיה מבצע".

אביב שזירי: מתי? "אנחנו נחליט".

אביב שזירי: איך?

אביב שזירי: "אנחנו נחליט".

אביב שזירי: כאשר מישהו שומע דבר כזה הוא לא ילך לשדרות להתחתן, הוא ילך לצומת כנות, לבית עובד, וגם באשקלון טוב.

אביב שזירי: בשדרות להתחתן?

אביב שזירי: אוי ואבוי.

אביב שזירי: בשבעה הקילומטרים להתחתן?

אביב שזירי: אוי ואבוי.

אביב שזירי: ביבי אמר שיהיה מבצע.

שלמה קרעי: תודה רבה.

שלמה קרעי: אני איתך בנושא הזה.

שלמה קרעי: אני גר בעוטף עזה, עברתי בלילות שכאלה שהיו בהם קסאמים וראיתי את האירועים מבוטלים ושאין אף אחד והאולם ריק.

שלמה קרעי: אני מסכים, ואני חושב שאנחנו נמצא פתרון לעניין הזה.

אביב שזירי: תודה.

שלמה קרעי: ניר שוחט, בבקשה.

ניר שוחט: אנחנו לא נמצאים פה כי אנחנו לא יודעים לעבוד.

שלמה קרעי: מה תפקידך?

ניר שוחט: אני מ"סושימוטו" ואני מייצג פה את כל ענף המסעדנות בעוטף עזה, שהוא לא כל כך גדול והוא משווק את מוצר החיים הבסיסי של פנאי ובילוי.

ניר שוחט: כנראה שלא רשות המסים ולא משרדי הממשלה השונים מזהים את הצורך ההכרחי בפנאי ובילוי ובמקומות עבודה, כנראה הם לא מזהים את הצרכים הבסיסיים בהתיישבות שלנו בעוטף.

ניר שוחט: אנחנו נמצאים תחת איום מתמיד שרק הולך ומחריף ואנחנו לא מצליחים לנהל את העסק שלנו.

ניר שוחט: אין מדיניות, ועד שהחברים האלה ימצאו את הדרך להחריג אותנו או לא להחריג אותנו, ימצאו את התקנות, אז אנחנו כבר נהיה בפשיטת רגל.

ניר שוחט: אני לא מבין בכלל את המונחים האלה, "איך אנחנו מחריגים", כי אני נמצא במצב חריג מאוד שבו יורים עליי טילים.

ניר שוחט: אני רוצה לתאר לכם שבוע עבודה אצלנו בעוטף: יום ראשון – איזה יופי, עובדים; יום שני – פתאום נופל טיל, הלכה העבודה; יום שלישי – כוננות, אף אחד לא מגיע למרות שאין שום אזעקה; יום רביעי – נראה מה יהיה.

ניר שוחט: האם אתם חושבים שאנחנו יכולים לתכנן את העבודה שלנו?

ניר שוחט: אנחנו מביאים אנשים.

ניר שוחט: אף אחד שמגיע למסעדה לא באמת חושב שמזמינים מנה ורצים להכין לו את הפסטה מאפס.

ניר שוחט: הכול מוכן מראש, העובדים הגיעו מוקדם בבוקר, קנו את המצרכים, עיבדו אותם.

ניר שוחט: מי שלא יודע: ענף המסעדנות עובד על אחוז רווח שולי של 10%.

ניר שוחט: כל ה-Food cost, כל האוכל, כל ההכנות, כל כוח העבודה שהושקע נזרקו לפח, אבל לא מוצאים את התקנות.

ניר שוחט: אומרים לנו: "תחכו, תחכו," בזמן שארגון הטרור, היי, לא מקשיב לכם, הוא ממשיך לירות עלינו.

ניר שוחט: אני וחבריי היינו פה בכנסת לפני חצי שנה.

ניר שוחט: אמרו לנו: נעזור לכם.

ניר שוחט: הסכימו איתנו שצריך לעזור לנו.

ניר שוחט: זה ממשלת מעבר.

שלמה קרעי: מסכימים אתכם.

ניר שוחט: אני מבין שמסכימים.

שמעון אלחרץ: עם אותם אנשים שיושבים פה.

שמעון אלחרץ: שר האוצר עוד צריך להיערך.

ניר שוחט: רק עוד שתי מילים: מסכימים איתנו לאורך כל הדרך, אבל בינתיים – אפס מעשים.

ניר שוחט: תיארו פה מכלול שלם של פיצויים.

ניר שוחט: שלא ישלו אתכם: אין פה שום פיצוי לעסק.

ניר שוחט: יש הטבות מס לשכיר, אולי לתלוש השכר שאני מוציא לעצמי, אבל זה לא עולה באותו קנה של הנזק העצום.

ניר שוחט: שמעתם איזה נזק הוא תיאר – זה קורה באותו קנה מידה במסעדות.

ניר שוחט: אנחנו לא יכולים להתמודד עם טרור.

שלמה קרעי: אני יכול לומר לך שכל חברי הוועדה אתכם, וכך היה גם בדיון במאי.

שמעון אלחרץ: זה לא מספיק.

שלמה קרעי: אנחנו נפתור את העניין.

שלמה קרעי: אני מאמין שהיושב-ראש גפני יתגבר על הפיתול המשפטי הזה שלא איפשר עד עכשיו.

שלמה קרעי: ראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים החליטו שזה יעבור, וזה יעבור בסופו של דבר.

שלמה קרעי: תודה רבה.

ניר שוחט: מה זה "בסופו של דבר"?

ניר שוחט: הרב גפני דיבר על זה בישיבת ועדת הכספים האחרונה ואמר שחכמי חז"ל שונאים דל גאה.

ניר שוחט: הם שונאים ארבעה דברים.

ניר שוחט: אני יודע גם שהם שונאים עשיר מכחש.

ניר שוחט: אנחנו פה אחרי החגים של תשרי, כבר אחרי חצי שנה, ובחצי השנה הזאת היו "רק" 408 טילים.

שלמה קרעי: אתה רואה שהדיון הראשון שמתקיים בוועדת הכספים הוא הדיון בנושא עוטף עזה.

שלמה קרעי: אני חושב שיש בזה אמירה משמעותית מאוד.

ניר שוחט: אני מזכיר לכולם פה שאנחנו בתוך זה כבר 19 שנים, עם הסלמה מתמשכת שנמשכת כמעט שנתיים.

שלמה קרעי: תודה רבה.

שלמה קרעי: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אולי תן למסעדנים לסיים.

שלמה קרעי: לא, אנחנו נעבור אחד, אחד.

שלמה קרעי: חבר הכנסת עודד פורר.

שלמה קרעי: אני רק רוצה להבהיר מה היה קודם.

שלמה קרעי: אני לגמרי בצד שלך.

שלמה קרעי: אני חושב שאנחנו צריכים להתגבר על הפיתול המשפטי ולא להתווכח איתו, כי הפיתול המשפטי תמיד יהיה.

שלמה קרעי: אנחנו פה צריכים בסופו של דבר להחליט.

שלמה קרעי: אם הממשלה מחליטה וחברי הכנסת מחליטים – זה בסוף צריך לעבור.

שלמה קרעי: לא צריך להתווכח יותר מדי עם הפיתול המשפטי.

שלמה קרעי: בבקשה.

עודד פורר: לכן, אדוני, קודם כול, אני רוצה לומר גם לפקידי הממשלה שאני מתפרץ ומדבר בזעם אליכם, אין פה עניין אישי.

עודד פורר: זה עמדתכם, בסדר, אבל צריך להבין ותנסו להרגיש את מה שמרגישים בעלי המסעדות שיושבים פה כאשר הם מנהלים את העסק שלהם.

עודד פורר: הם לקחו הלוואות והם מעסיקים עובדים והם יודעים לנהל את העסק שלהם היטב.

עודד פורר: אם העסק שלהם לא טוב, זה עולם העסקים: יש עסקים טובים ומצליחים, ואילו עסקים לא טובים נסגרים, הכול בסדר.

עודד פורר: הם מכינים אוכל טוב, הקהל שלהם אוהב אותם, מגיע לבלות שם.

עודד פורר: רק מה – יש סיטואציה מסוימת שבגללה הם "אוכלים אותה".

עודד פורר: על הסיטואציה הזו אין להם שליטה.

עודד פורר: לא רק שאין להם שליטה – וכן יש פה דבר מיוחד – צריך להבין, כולנו מדברים, וברור לנו שכאשר יורים טילים אז יש בלגן.

עודד פורר: גם כשבטעות יש אזעקת שווא, או כי יש תקלה במערכת או שהעזתים ירו לים והופעלה אזעקה, באותו רגע שיש אזעקת שווא – אני לא סתם אומר לכם "תרדו", ולא סתם אני שואל אם היו שם פקידי משרד האוצר.

עודד פורר: היו פקידים כאלה ואחרים.

עודד פורר: ישבתי גם עם מנהל רשות המסים וגם עם ראש אגף התקציבים על הנושא הזה, וגם הם מחויבים לזה.

עודד פורר: אבל תרדו פעם אחת למטה, תסתכלו על הסרטים, מה קורה במסעדה כאשר יש אזעקה.

עודד פורר: אתה רואה ערב של פסטיבל בשדרות כאשר נשמעת אזעקת שווא – אתה רואה את האנשים כך: המנות נשארות על השולחן, אנשים יוצאים מן המסעדה, ובזה נגמר האירוע וכל האוכל נזרק, וכמובן שאת המשכורות הם צריכים לשלם, והם מוציאים את המשכורות ב-1 בחודש, אף אחד לא מוציא אותן במקומם, כי אחרת לא יהיו להם משכורות.

עודד פורר: הדרך הנכונה לטפל בעניין הזה היא לקבוע – ואמרנו את זה בדיון שהיה פה בחודש מאי, ובגלל זה אני אומר לך, אני פשוט עובר את הדיונים האלה, עוד לפני כן, כל הזמן.

שלמה קרעי: הייתי כאן במאי, ואני חי שם בעוטף עזה.

עודד פורר: אתה לא העניין, שלמה.

עודד פורר: סליחה, אני לא בא אליך בטענות.

עודד פורר: אני מנסה להבהיר פה את המצב.

עודד פורר: אמרנו אז – ועדיין אני חושב כך – דרך המלך באמת הייתה לקבוע שמסעדה היא עסק תיירות.

עודד פורר: חד-משמעית אני אומר לכם: זה עסק תיירות, לא משהו אחר.

עודד פורר: בוא תגיד לי איזה תייר יבוא לתל אביב אם אין מסעדות בתל אביב, איזה תייר יבוא לכל מקום אם אין לו איפה לאכול.

עודד פורר: זה עסק של תיירות, לא יעזור כלום.

עודד פורר: לא רציתם להכניס את זה בדרך המלך בנתיב של המסים.

עודד פורר: נכון אומרת היועצת המשפטית, וגם אתם אומרים, הנכון הוא לשנות חקיקה.

עודד פורר: חבר'ה, מה לעשות, לשנות חקיקה – אני לא יודע מי מהחבר'ה פה ישרוד עד שנגיע לשינוי החקיקה הזה.

עודד פורר: ופה אני אומר באמת, אני לא בא לחפש פה איזשהו נתח פוליטי – לכן בא ראש הממשלה, לא מישהו מן הרחוב, בא שר האוצר, בא השר לפיתוח הנגב והגליל ואמר:

עודד פורר: אני עכשיו מתוך התקציב הקיים שם פלסטר, נותן להם את המענק הזה.

עודד פורר: מפרסמים קול קורא, והקול קורא יורד.

עודד פורר: אתה יודע מה, גם אמרתי שמבחינתי אפשר לכנס את ועדת הכספים ולקבוע שאין מחלוקת פוליטית, כי אף מפלגה לא הייתה מצביעה נגד המתווה הזה.

עודד פורר: אתם אומרים: זאת תקופת בחירות, שלא יהיה שוחד בחירות.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: חבר'ה, נגמרו הבחירות, חאלס.

עודד פורר: יש פה הסכמה מקיר אל קיר.

עודד פורר: אני חותם על זה.

עודד פורר: לא יהיה חבר כנסת אחד בוועדת הכספים שיגיד שהוא מתנגד למתווה הזה.

עודד פורר: אז צריך גם לגלות את הגמישות המחשבתית, כי בסוף אתם תהיו מאוד מאוד מאוד מדויקים מבחינת האותיות והנקודות והפסיקים בחקיקה אבל לא יהיו כבר מסעדות שאפשר יהיה בכלל להפעיל.

עודד פורר: הרי זה נס שהן קיימות שם בתקופה הזו לאורך כל השנים האלה עם הטילים והכול.

עודד פורר: צריך לתת את הזריקה הזו, ואפשר למצוא את הקול הקורא.

עודד פורר: רק עוד דבר: כאשר הייתי מנכ"ל משרד העלייה והקליטה היה אירוע של צוק איתן.

עודד פורר: קראתי לחשבת, לאחראי על התקציבים וליועצת המשפטית ומצאנו פתרון מיידי לעסקים שהיו בטיפול של משרד העלייה והקליטה, כולם קיבלו מייד מענק, מצאנו את הדרך באמצעות קול קורא.

עודד פורר: יש דרכים שהממשלה יודעת לעשות את זה כאשר היא רוצה.

עודד פורר: רק מה – צריך לגלות קצת רצון.

עודד פורר: רק אסיים, אדוני, כי אתה לא היית.

עודד פורר: התנצלתי בפניהם.

עודד פורר: אני רוצה גם להתנצל בפניך.

עודד פורר: אין לי משהו אישי, לא איתך, לא עם חבר הכנסת קרעי וגם לא איתם.

עודד פורר: אני מדבר מהבטן.

עודד פורר: זה כואב לי.

עודד פורר: אני יודע שאתה פועל בעניין הזה לא פחות ממני.

עודד פורר: זה לא עניין מפלגתי.

עודד פורר: דווקא בגלל הקונצנזוס הזה שיש פה בוועדה אני מבקש מכם, שיש לכם גם איזו יד על השלטר בדרך, אחרי שראש הממשלה ושר האוצר מורים משהו, תהיו קצת יותר פתוחים וגמישים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אחד מן המסעדנים בשדרות ידבר כעת, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אנחנו עוד לא דיברנו.

משה גפני: אני רוצה קודם להציע הצעה.

משה גפני: הרי הדיבורים פה לא יעזרו הרבה.

ג'ורג אוקרט: אני הבעלים של קפה גרג ו-ד"ר שניצל בשדרות.

ג'ורג אוקרט: אני מבין שיש קונצנזוס רחב מכל הקשת הפוליטית.

ג'ורג אוקרט: היו גם אצלנו במסעדה וניסו לתמוך בנו ולעזור לנו.

ג'ורג אוקרט: יש לי בקשה.

ג'ורג אוקרט: אני לא רוצה לתאר את ההיסטוריה ומה אנחנו עוברים, אתם כבר כנראה מבינים.

ג'ורג אוקרט: אנחנו לא יכולים לחזור יותר לבירוקרטיה.

ג'ורג אוקרט: אנחנו לא מכירים את כל הפיתולים המשפטיים האלה, אנחנו לא מכירים את כל המשרדים האלה.

ג'ורג אוקרט: אנחנו בסוף האזרח הפשוט שלא מבין למה.

ג'ורג אוקרט: ראש הממשלה הבטיח לנו פיצוי מסוים, אך הפיצוי לא מגיע אליי.

ג'ורג אוקרט: איפה הוא עצר בדרך?

ג'ורג אוקרט: אני מבקש מכם כוועדה לפתור את זה.

משה גפני: לפני שאני נותן את רשות הדיבור, רבותי, רגע, אני רוצה קודם להציע כמה דברים, ומי שירצה אחרי כן להמשיך הלאה את הדיון – נמשיך, אבל אני מבקש להגיד כדלהלן: קודם כול, אמרתם שאתם עושים עבודת מטה מאפריל.

משה גפני: אנחנו חיים במדינה שבה עשינו הרבה דברים, כאן על השולחן עשינו הרבה דברים שנוגעים בכסף, כאשר לא מדובר בכסף גדול אלא מדובר על פתרון זמני, באופן כזה שאנחנו יודעים שבשל המצב, לפחות בעוטף עזה, המסעדנים נופלים ממש, והם יפלו לחלוטין.

משה גפני: אתם גם יודעים את זה.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס אל תוך הפרטים.

משה גפני: יצאתי מכאן בשביל לדבר בטלפון ודיברתי עם מי שדיברתי.

משה גפני: אנחנו מבקשים שבתוך שבוע תאמרו לנו בבקשה מה העלתה עבודת המטה לגבי המסעדנים.

משה גפני: לפתור את כל הבעיה – זה בסדר, זה פתרון, הכול בסדר.

משה גפני: אני מבקש לדעת בתוך שבוע מה העליתם בעבודת המטה.

משה גפני: בנושא שלפנינו מדובר על כסף קטן, לא מדובר על כסף גדול באופן יחסי.

משה גפני: אפשר לעשות את זה באמצעות המשרד לפיתוח הנגב והגליל, אפשר לעשות את זה באמצעות משרד הפנים, ואפשר לעשות את זה גם באופן שהמשרד יעביר את זה לרשויות המקומיות עבור המסעדנים.

משה גפני: המסעדנים לא יצאו מפה בלי פיצוי, אין מציאות כזאת, אחרת אנחנו מדינה נכשלת, אנחנו מדינת עולם שלישי.

משה גפני: מאפריל אי אפשר לעשות עבודת מטה על דבר כל כך פשוט?

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: אני מבקש בתוך שבוע.

משה גפני: אנחנו נמצאים ביום רביעי.

משה גפני: ביום רביעי הבא אני רוצה תשובה.

משה גפני: אסי מסינג, רגע, הרי אני לא משפטן, אתה תוכל לנצח אותי.

אסי מסינג: אתה מדבר על עבודות מטה שונות.

אסי מסינג: יש עבודת מטה ביחס לתיקון התקנות בנושא מסחר ושירותים.

אסי מסינג: הוא תיקון שלא חייב להיות מורכב מאוד.

אסי מסינג: זה דבר אחד.

אסי מסינג: יש עבודת מטה ביחס לשאלה של מתן מענק שהוא מחוץ לחוק מס רכוש, ובעניין הזה הבהרתי את העמדה, ביחס למתן מחוץ לחוק, בין אם מדובר במשרדים השונים ובין אם מדובר ברשות המקומית.

משה גפני: תודה רבה, יש לנו גם חוות דעת כאן, זה בסדר.

משה גפני: אני מבקש עבודת מטה.

משה גפני: עבודת המטה יכולה להיות בתוך שבוע, גם מה שאומר עו"ד מסינג.

אסי מסינג: בעניין הזה החלטת הממשלה קיימת.

אסי מסינג: עבודת המטה היא של היועץ המשפטי לממשלה.

אורלי פרומן: השאלה מה הפתרון שמציעים להם.

אורלי פרומן: זאת התוצאה.

אורלי פרומן: רבותי, זו לא הפעם הראשונה שאנחנו עומדים מול סיטואציה כזאת.

אורלי פרומן: היו קסאמים בצוק איתן ופתרו את הבעיה.

משה גפני: לכן אני מציע שתביאו את עבודת המטה.

משה גפני: מאפריל זה מספיק זמן.

משה גפני: אני נותן לכם שבוע.

משה גפני: אני מקווה שביום רביעי הבא תבואו עם תשובות לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש מן היועצת המשפטית לוועדה להכין הצעת חוק שתקבע את הקריטריונים.

משה גפני: לפי הקריטריונים הקיימים, שהיא תקבע לגבי הנושא שעליו אנחנו מדברים.

משה גפני: אז זה באמת יכול לעלות הרבה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: כפי שעושים לגבי הטבות המס לפריפריה.

משה גפני: אז זה יכול לעלות הרבה כסף, אבל בסדר, אם לא תהיה ברירה ואנחנו נראה שאי אפשר לעזור למסעדנים, אנחנו לא נלך הביתה בלי שהמסעדנים יפוצו.

משה גפני: זה נראה יותר מדי שיגעון.

פנינה תמנו: וגם האולמות.

פנינה תמנו: לא היית פה כאשר הוא סיפר שהוא ביטל 12 חתונות.

משה גפני: הייתי ושמעתי.

אביב שזירי: זה מסעדות ואולמות.

פנינה תמנו: אנחנו איתך.

פנינה תמנו: אתה רואה שהזכרתי את זה.

אביב שזירי: תודה רבה לך.

משה גפני: אני מבקש גם את הענף הזה להכניס.

שגית אפיק: תעשו בדיקה כללית.

שגית אפיק: עבודת המטה תהיה על התקנות באופן כללי, ותחזרו אלינו עם התשובות.

משה גפני: אני מבקש תשובה בתוך שבוע.

משה גפני: במקביל אני מבקש להכין הצעת חוק.

משה גפני: אני רואה מה הולך בממשלה, אני רואה את הבעיות.

משה גפני: אני סומך גם על ראש הממשלה וגם על השרים הבכירים.

משה גפני: מחר כנראה אפגש גם עם שר האוצר ואדבר איתו.

משה גפני: המציאות הזאת צריכה להיפתר, ומכיוון שכך אני מבקש ללכת בשני מסלולים: האחד הוא אתם, הממשלה.

משה גפני: תגידו בעבודת המטה מה אתם אומרים, או שסתם עבדתם עלינו כאשר אז אמרתם: "אנחנו נעשה עבודת מטה ואנחנו מסכימים והכול בסדר".

משה גפני: אגב, דיברתי עם אנשים בכירים שמסכימים עם הדבר הזה, אני לא יודע אם הם יוכלו לבוא ולהגיד את זה, אבל תתייעצו עם הבכירים אצלכם.

משה גפני: המציאות היא מציאות שצריך לפתור אותה, בלי זה לא נוכל להתקדם.

משה גפני: אתם מתארים לעצמכם – תהיה הצעת חוק.

משה גפני: אחתים את כל חברי הוועדה, אבוא למליאת הכנסת, אלך ליושב-ראש הכנסת ואגיד לו: הנה כולם חתומים על זה.

משה גפני: המציאות היא עוטף עזה.

משה גפני: עוטף עזה זה דבר שאין מישהו שיקום ויגיד שהוא נגד, אין מציאות כזאת.

משה גפני: ואז יכול להיות שנגיע בכלל למסלול אחר, שיעלה הרבה מאוד כסף, לא 5 מיליון שקל או 3 מיליון שקל או מספר מיליוני שקלים בודדים, זה יגיע למאות מיליוני שקלים וזה יהיה על כל המערכת.

משה גפני: הכול השתנה, אמרתם שהכול השתנה.

משה גפני: לכן אני מציע ללכת בשני המסלולים: האחד הוא עבודת המטה, ותנו לנו תשובה בתוך שבוע, ובמקביל אני מבקש להכין הצעת חוק, נחתים את כל חברי הוועדה, כמובן כל מי שירצה לחתום.

משה גפני: אנחנו נלך במסלול הזה.

משה גפני: אין לנו שום דרך אחרת.

משה גפני: אם מישהו רוצה להתייחס, בבקשה, אם אפשר בקצרה.

אורלי לוי אבקסיס: העסקים הקטנים והבינוניים, ובעיקר בעוטף, הם אוכלוסייה במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על המסעדנים ועל האולמות אז באמת שם יש דברים שהם אינדיבידואליים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בואו נדבר על נורמליזציה של ציבור שיוצא החוצה לנשום אוויר.

אורלי לוי אבקסיס: זה חלק לא רק מבילוי ותיירות אלא גם משמש את המקומיים עצמם, כי אחרת אין לחלוטין רציונל לגור במקומות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה לא יכול לקחת את הילד שלך לאכול במקדונלדס או לצאת אפילו לדייט – תחשבו שזה החיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמפריע לי בכל הדיון פה זה סדרי הדין.

אורלי לוי אבקסיס: כשיצא ראש הממשלה ביחד עם שר האוצר וביחד עם שר הפנים והציעו את המתווה שלהם, להם אין יועצים משפטיים?

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד שם לא העיר שזה בניגוד לסדרי הדין.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם הציגו את זה ללא יועצים משפטיים, מדוע נתתם להם להתקדם?

משה גפני: עודד פורר ביקש קודם לא לדבר פוליטיקה.

משה גפני: תעזבו.

אורלי לוי אבקסיס: אותי זה לא מעניין.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב, פוליטיקה זה אֵם כל חטאת בנושאים הללו כי בסופו של דבר הצהרות לפני הבחירות והשקט של הפקידים ביום שזה ניתן כאילו יש בכך אישור, והאישור הסטטוטורי הזה חייב להתקיים.

עודד פורר: זה פורסם.

אורלי לוי אבקסיס: יש יועצים משפטיים למשרדים הרלוונטיים.

אורלי לוי אבקסיס: דנו איתכם?

אורלי לוי אבקסיס: אמרתם לאותו יועץ משפטי לצאת מייד בהודעה לתקשורת ולהגיד שזה בלתי ישים?

משה גפני: אורלי, את רוצה להעביר ביקורת, זה בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: קונים פה זמן על חשבון משפחות שצריכות להביא פרנסה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: גיחכו פה, גם אנשי רשות המסים וגם אנשי הייעוץ המשפטי של משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: נאמרו פה דברים שהטילו דופי לא רק בוועדה אלא גם בך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו שאתם הייתם פה ואישרתם את אותן תקנות.

משה גפני: הייתה תשובה על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לחדד את הנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לך אין שום יכולת לשנות את התקנות, אין לך שום יכולת להוסיף בהן, ובסוף אומרים לך שאתה אשם.

משה גפני: זה נאמר כבר.

אורלי לוי אבקסיס: יש את התקנות הקבועות ויש את התקנות שהן הוראות שעה.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים הייתי מציעה, בהוראות שעה לא צריך לעשות יום מדי פרוצדורה.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל מצב החירום ובגלל אירועים שמשנים את חיי השגרה, בדיוק כפי שקורה, ולדעתי זה כבר הפך להיות שגרה בדרום, יש להביא לפה תיקון בהוראת שעה עד אשר נתקן את התקנות הקבועות או עד אשר נמצא מתווה אחר, כי אחרת, אדוני היושב-ראש, אין פה תמריץ שהם יעשו את העבודה שלהם.

משה גפני: תודה רבה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, עוד מילה אחת.

שלמה קרעי: במקביל למסלול של הצעת החוק, אם היועץ המשפטי לממשלה הוא שאחראי ויכול לאשר את מה שכבר קיים – הרי יש קול קורא ויש תקציב שמוכן לזה – כל שצריך הוא להעביר את החתימות שלנו, שכל חברי ועדת הכספים מסכימים, כולל הייעוץ המשפטי של הוועדה, כולל השרים שקיבלו החלטה, ושיאשר.

פנינה תמנו: טוב שאתה תוחם את זה בזמן, תוך שבוע, כי הם מרחו את הזמן מחודש מאי.

 << אורח >> אמיר דהן: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שצריך להיות ברור שבסוף השבוע צריך פתרון למסעדנים.

 << אורח >> אמיר דהן: זה לא רפורמה מבנית בחוק מס רכוש אלא שבסוף התקופה הזאת הם באמת יקבלו את הפיצוי.

 << אורח >> אמיר דהן: אנשים לא יכולים להמתין עוד.

שלמה קרעי: אנחנו חותרים לשם.

שמעון אלחרץ: מה שהורג אותנו זה לא הטילים ולא החמאס ולא ההפסד הכספי אלא הבירוקרטיה.

שמעון אלחרץ: אתם יושבים פה עם אנשים.

שמעון אלחרץ: הוא אומר: "אני ביקרתי שם".

שמעון אלחרץ: אני מעולם לא ראיתי אותו.

שמעון אלחרץ: הם לא מבקרים בשטח.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הם מדברים על הביקור - - -

קריאה: מי שביקר בעוטף וזיהה נזקים רק אצל הדבוראים והכוורנים לא ביקר בעוטף.

שמעון אלחרץ: לפני ארבעה חודשים ישבנו עם כל האנשים המלומדים אצל שר האוצר.

שמעון אלחרץ: מה שגפני אמר להם עכשיו, שר האוצר אמר להם לפני ארבעה חודשים.

שמעון אלחרץ: הם כבר ארבעה חודשים עושים עבודת מטה, כאשר פעם אחת הם לא היו אצלי.

שלמה קרעי: אנחנו מסכימים, ולכן תחמנו בשבוע.

שלמה קרעי: קיבלנו את הדברים, אנחנו מסכימים.

שמעון אלחרץ: בסוף, יושבים פה נבחרי ציבור שאמורים לקבל החלטות.

שמעון אלחרץ: עם כל הכבוד אליהם – הם פקידים.

שלמה קרעי: בואו נקווה שבאמת הכנסת תיכנס לפעילות ושתקום ממשלה יציבה.

אורלי פרומן: הם אנשי מקצוע אבל הם יוצרים בירוקרטיה מיותרת.

שמעון אלחרץ: הם כאילו עושים בכוונה.

שמעון אלחרץ: כשהתחלנו את התהליך לפני ארבעה חודשים, שהם יבינו, אני וניר שוחט עברנו בכל שדרות ברגל, עסק, עסק, ורשמנו אותם.

שמעון אלחרץ: אתמול הלכתי להגיד להם שאנחנו עולים לוועדת הכספים ומצאנו שהיה עסק שנסגר, בארבעה חודשים.

שמעון אלחרץ: למה?

שמעון אלחרץ: כי "הם דנים".

שמעון אלחרץ: אבל את אותה גברת שפתחה את העסק הקטן הזה זה לא עניין.

שמעון אלחרץ: ארבעה חודשים הספיקו לה והיא סגרה את העסק.

שמעון אלחרץ: שאחד מהם יסתכל לה בפרצוף.

שלמה קרעי: הדברים ברורים.

שלמה קרעי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, הגעתם לאנשהו?

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם איזו הודעה?

אורלי לוי אבקסיס: ממתינים חצי שנה - - -

שמעון אלחרץ: הייתה ועדת ביטחון בנושא עוטף עזה.

שלמה קרעי: הדברים ברורים.

שלמה קרעי: רשות הדיבור לחברת הכנסת פרקש-הכהן.

אורלי לוי אבקסיס: ההתחממות בדרום זה לא אירוע חד-פעמי.

אורית פרקש הכהן: אני חברה בוועדת הכספים כבר כמעט חצי שנה.

אורית פרקש הכהן: אני חייבת להגיד שדבר כזה לא ראיתי.

אורית פרקש הכהן: הכרזת בחירות של ראש ממשלה, כאשר לפני בחירות הוא מודיע שהוא מתקצב ב-5 מיליון שקלים עסקים בעוטף עזה, וכעת להגיע לדיון בוועדת הכספים - - -

משה גפני: אם את רוצה לשחק לידיים – תקשיבי לי רגע, עם כל הכבוד.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך: את יכולה להגיד מה שאת רוצה.

משה גפני: יבוא אסי מסינג ויגיד: הנה, אתם רואים, אמרתי לכם.

משה גפני: אמרה חברת כנסת, חברת ועדה, שה-5 מיליון שקל שראש הממשלה הבטיח זה בשביל הבחירות.

משה גפני: אם זה בשביל הבחירות – אסור להעביר את הכסף.

משה גפני: זה מה שאת עושה עכשיו.

קריאה: אבל זה מה שהוא טען.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לומר שהעובדה שניתנה הצהרה, ואחרי חצי שנה יושבים כאן אנשים שלא קיבלו את הכסף בפועל, אני חושבת שיש בזה חומרה גדולה מאוד.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שהאנשים בעוטף עזה צריכים לשקול לתבוע בגין הדבר הזה את הנזקים.

משה גפני: אני לא נותן יותר, זה כבר הופך להיות בלתי נסבל.

שמעון אלחרץ: זה תעודת עניות למדינת ישראל, שאנחנו ארבע או חמש פעמים צריכים לבוא לפה ולשכנע אתכם שאנחנו סובלים.

שמעון אלחרץ: על חשבון הזמן של העבודה שלי, על חשבון הזמן עם המשפחה שלי.

שמעון אלחרץ: והוא בכלל לא מעניין אותו.

שמעון אלחרץ: לי בחוץ הוא אומר דברים אחרים, ופה הוא אומר דברים אחרים לגמרי.

שמעון אלחרץ: אתם צריכים להתבייש, ואתם נבחרי ציבור צריכים גם.

שמעון אלחרץ: תודה לכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רצית להגיד משפט, בבקשה.

פנינה תמנו: חורה לי שבעצם צריך לכנס את הוועדה בשביל שהמדינה תנהל סוג של שיתוף הציבור.

פנינה תמנו: רבותי, מדובר פה באנשים שכל חודש של מחזור הכנסות חשוב להם.

פנינה תמנו: מדבר פה מדם ליבו בעל אולם, שאומר שהוא ביטל 12 חתונות.

פנינה תמנו: אתם שומעים את הבחור הזה שיוצא כעת.

פנינה תמנו: יש להם את הזכות לא ללכת עד תל אביב בשביל לאכול המבורגר או פיצה או לבלות עם המשפחות שלהם.

פנינה תמנו: היה ראוי שאתם תנהלו מולם – גם אם אתם עושים עבודת מטה, שלטעמנו נמרחה ואיפשהו התמסמסה, בחרתם גם להטיל את האחריות על הוועדה ועל אחרים, אבל זה חלק מן התפקיד שלכם.

פנינה תמנו: אנחנו כבר במקום מתקדם, 2019.

פנינה תמנו: אתם צריכים לתת להם תשובות, לזמן אותם, להראות להם באיזה תהליך אתם נמצאים.

פנינה תמנו: אם התשובה שלכם בסוף היא: "תתקנו את זה בתקנות בהליך הנורמטיבי בחקיקה" הייתם צריכים לבוא אתם אלינו.

פנינה תמנו: לא יכול להיות שהאנשים האלה ישלמו את המחיר.

פנינה תמנו: אולי ראוי, כפי שיש את חוק ייצוג הולם, אולי נקבע שפקידי האוצר ורשות המסים יגורו בדרום ואז הם יבינו.

משה גפני: הצעה טובה.

משה גפני: ומי שלא – יתלו אותו בכיכר העיר...

אלון שוסטר: אדבר בקצרה.

אלון שוסטר: חברים מן האוצר, אני מבקש את תשומת לבכם.

אלון שוסטר: אנחנו מקטרים על הפוליטיקאים, שחוסר היכולת שלהם להגיע לממשלה מערער את יסודות האמון של הציבור בשלטון במשטר הדמוקרטי.

אלון שוסטר: אני רוצה לקבוע שמה שאני רואה בחודשים האחרונים – וכפי שאתם יודעים, יש לי קילומטרז' של 17–18 שנים בליווי של העוטף ושדרות עם המצב המיוחד הזה – אני רוצה לקבוע שגרירת הרגליים, לדעתי המכוונת שלכם, וחוסר לקיחת האחריות שלכם על החלטות שאתם קיבלתם מלמעלה מראש הממשלה שלנו, משר האוצר שלנו, מוועדת הכספים שלנו, הן בלתי סבירות.

אלון שוסטר: גם אם יש לכם מה לומר וגם אם אתם אומרים את הדברים כרגע, תפקידכם היה ליזום, לבוא אלינו לפני חודשיים וחצי, חודש וחצי אחרי הישיבה הקודמת, ולהציע לנו מה לעשות, איך לפתור את הבעיה.

אלון שוסטר: אני מכיר את אמיר דהן מקרוב.

אלון שוסטר: הוא יודע לעשות את הדברים האלה.

אלון שוסטר: אני לא מבין איך אתם מרשים לעצמכם, אנשים יקרים, מקצוענים, ישראלים פטריוטים, איך אתם מרשים לעצמכם לזלזל כך בראשי הרשות המבצעת ובראשי הרשות המחוקקת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני נשאר עם הסיכום שאמרתי.

משה גפני: אני מבקש שתעבירו בתוך שבוע את מסקנות המטה, וגם אם אפשר להכניס את זה בהוראת שעה בתקנות, אבל בעיקר איך אפשר למצוא פתרון עם הכסף הזה שעליו דיברנו, שזה כסף לא גדול.

משה גפני: אני רוצה שבתוך שבוע נוכל להחליט איך אנחנו מבצעים את זה.

משה גפני: במקביל אני מבקש להכין הצעת חוק, שתקבע את הקריטריונים ואת כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אני מבקש שתתייעצו גם עם רשות המסים.

משה גפני: אנחנו לא נעבור על זה לסדר היום, זה יצטרך להתבצע.

משה גפני: מחר אפגש עם שר האוצר.

משה גפני: זה לא יכול להישאר במצב הנוכחי, ואני גם לא רוצה שזה ייכנס לתחום פוליטי.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו לא צריך להראות לזה מקור תקציבי.

אורלי לוי אבקסיס: זה 3 מיליון שקלים.

אורלי פרומן: זה רק שערורייה גדולה ומחדל.

משה גפני: אבל יש מקור תקציבי, זה נאמר קודם.

אורית פרקש הכהן: שלא יביאו לפה שום העברה עד שיטפלו בעניין הזה.

משה גפני: מאה אחוז, לא צריך להביא שום העברה, לא להעביר למינהלת הסייבר, אפשר לא להעביר.

משה גפני: הם לא מחכים לעצה שלך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סיימנו את הדיון בעניין הזה.

משה גפני: הישיבה נעולה.