ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 21, פרוטוקול מספר 11, 2019-08-14 10:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט, 14 באוגוסט 2019, י"ג באב התשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: החשש לאי פתיחת שנת הלימודים תש"פ מפאת המשבר בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אני אסביר.

יעקב מרגי: הדיון הזה היה אמור להיות דיון המשך שבו היינו אמורים לקבל תשובות לגבי השוואת התנאים בחינוך המיוחד המוכש"ר, המוכר שאינו רשמי, לעומת החינוך המיוחד בממלכתי.

יעקב מרגי: תוך כדי שאנחנו נוברים, מחפשים פתרונות ומנסים לשלב ידיים עם כל הגורמים, מתבררת התמונה – הייתי אומר, בלשון עדינה, לא סימפטית – מה הולך לקרות ב-1 בספטמבר.

יעקב מרגי: מי ששמע אותי מתראיין במהלך כל השנה האחרונה, התגאיתי שבזכות הוועדה הצלחנו להביא לכך שב-1 בספטמבר הקודם משרדי הממשלה ידעו לדבר ביניהם וידעו להעריך ולצפות מה אמור להיות ב-1 בספטמבר.

יעקב מרגי: מסתבר שהשנה זה לא עבד כפי שזה עבד בשנה שעברה.

יעקב מרגי: כבר היום אנחנו מקבלים פניות רבות על אי מתן מענה ואי ודאות; ותוך כדי המשרד הציג לנו תמונה מאוד מאוד בעייתית של גידול.

יעקב מרגי: המגמות היו ידועות, אני לא יודע לומר לכם אם זה באותן מידות, ידענו שזה הולך לגדול כמעט בכל הפרמטרים, אבל לא ידענו את השיעורים.

יעקב מרגי: אם הגידול הטבעי במערכת החינוך בכלל האוכלוסייה – תקנו אותי אם אני הספקתי לשכוח את הנתונים – הוא 1.7%, בקרב הילדים על הרצף, וכן עם בעיות נפשיות, הגידול הוא 3.7%, יותר מפי 2.

יעקב מרגי: אני לא ידעתי על מה לבכות – על המוכש"ר - - -

יצחק פינדרוס: על ההשוואה.

יצחק פינדרוס: על ההשוואה.

יצחק פינדרוס: השוו, דפקו את שניהם.

עומר ינקלביץ': לא, הוא מדבר בכלליות.

יצחק פינדרוס: אמרתי, דפקו את שניהם, השוו את כולם.

עומר ינקלביץ': הוא צודק, הבעייתיות היא לא רק במוכש"ר.

יעקב מרגי: אני אשתדל לא לדבר בסימני שאלה, כי זו שאלה רטורית.

יעקב מרגי: שאלתי את עצמי על מה עכשיו אני אלין?

יעקב מרגי: אז אם כבר מלינים, ואם כבר מזדעקים, מזדעקים על כל החינוך המיוחד, כי זה הדגל שלנו.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לטפל בכל הילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם: אני אשים בצד את כל מערכת החינוך עד שהסוגיה הזו תיפתר.

יעקב מרגי: אני מקווה שהיום אנחנו נשמע תשובות, כי מידיעה מישיבות שהיו עם האוצר, אני מבין שגאולה מהאוצר לא תבוא, גאולה מהממשלה לא תבוא, זו תקופת בחירות, אין הרבה מוטיבציה, אין עם מי לדבר, אין על מה לדבר.

יעקב מרגי: אני יודע מניסיוני הקצר, יחסית, בממשלה ובכנסת שמדינת ישראל יודעת לעבוד בצורה מצוינת בעתות משבר.

יעקב מרגי: אני אומר כבר בתחילת הדיון מה שאני בדרך כלל נוהג לעשות בסיכום הדיון: אם לא יהיה מענה, אנחנו נפנה למשבר.

יעקב מרגי: אולי נסבול קצת יחד עם הילדים, אולי נסבול קצת יחד עם ההורים, אולי יגלו סולידריות גם כאלה שאין להם ילדים מיוחדים.

יעקב מרגי: אני מקווה שלא נאלץ להכריז על משבר, על השבתה, ונגייס את כל הכוחות ביחד להשבית את מערכת החינוך אם לא יימצא פתרון לסוגיית התקצוב.

יעקב מרגי: אנחנו אוטוטו בפתחה של שנת הלימודים, ויש הורים באי ודאות מוחלטת.

יעקב מרגי: באי ודאות מוחלטת.

יעקב מרגי: יש רשויות שהן חסרות אונים, לא יודעים איך לאשר, מה לאשר, היכן לשבץ.

יעקב מרגי: אני רוצה שמשרד החינוך יציג לנו את המציאות קודם, ברשות חברי הכנסת, שקצת יתאפקו.

יעקב מרגי: אני יודע שהם עושים כל מאמץ לנסות לפתור את זה.

יעקב מרגי: יש לי כמה שאלות בהמשך – למה רק היום, למה רק עכשיו נודעו הדברים?

יעקב מרגי: הרי התגאינו בזה שאנחנו יודעים לצפות, שמשרדי הממשלה יודעים לדבר.

יעקב מרגי: בתחילת הדיון אני רוצה להתנצל לגבי הטונים שהיו בדיון הקודם כלפי דוד שרפר.

יעקב מרגי: אבל אל תכשיל אותי.

יעקב מרגי: נזפתי בו – כל הדיון היה בדם לבי ונסחפתי, אני מתנצל.

יעקב מרגי: זה לא היה ברמה האישית, אבל תשדל לא להביא אותי לעוד התנצלות, כי היא לא תהיה.

יעקב מרגי: בבקשה, הצעה לסדר.

שלמה קרעי: אנחנו התכנסנו כאן לדיון בנושא של החינוך המיוחד במוכש"ר, במוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: השם שונה, אבל זה מה שהוביל אותנו לדיון הזה.

שלמה קרעי: נכון, התכנסנו לדיון בנושא של החינוך המיוחד, פתיחת שנת הלימודים, אבל צריך לזכור שמה שקרה השבוע, הסיפור הזה שיש גברים, נשים וילדים חרדים שלא נותנים להם אירוע אחד מתוך 360 אירועי תרבות ולמעשה מדירים אותם - - -

יצחק פינדרוס: מה אתה רוצה?

יצחק פינדרוס: הוא אחראי על החרדים בליכוד, תן לו.

עומר ינקלביץ': אנחנו לא נצליח להתקדם עם הסוגיה הזו עכשיו.

שלמה קרעי: אני חושב שזו גם סוגיה חינוכית שאנחנו צריכים להידרש אליה.

יעקב מרגי: את מי אתה רוצה לחנך – את שדולת הנשים, את השופט?

יצחק פינדרוס: שיחנך את הממשלה שקיבלה את ההחלטה הזאת.

יצחק פינדרוס: ד"ר קרעי, תחנך את הממשלה שקיבלה את ההחלטה הזאת, תעזבו את השופט.

שלמה קרעי: זאת סוגיה חינוכית שגם אנחנו בוועדת החינוך צריכים להידרש אליה.

שלמה קרעי: לא ייתכן שמדירים כאן ציבור שלם.

שלמה קרעי: זה לא פלורליזם, זה לא ליברליזם, זה אנטי שני הדברים האלו.

עומר ינקלביץ': זה נכון, אבל זה לא לעכשיו.

שלמה קרעי: אני חושב שאנחנו צריכים לדאוג בכנסת הבאה שיועצים משפטיים ושופטים ישפטו בהתאם לחוק.

שלמה קרעי: יש סעיף מפורש בחוק שמתיר את הדבר הזה, ולא לפרשן פרשנויות שונות ומשונות שלא מתאימות לרוח המפקד.

שלמה קרעי: תודה.

יעקב מרגי: אני מבקש להשאיר את זה באוויר ללא תגובות.

יעקב מרגי: תודה, שלמה.

יצחק פינדרוס: מי שפרשן זו ממשלה בראשותו של נתניהו ב-2014, אני מזכיר לך.

יצחק פינדרוס: תקרא את - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת פינדרוס, אנחנו עוד בבוקר, רגע.

יעקב מרגי: אם עכשיו נתחיל בטונים גבוהים, מה יהיה בסוף הדיון?

קטי קטרין שטרית: אבל שים לב, רק חברי הכנסת של הליכוד דואגים לחרדים.

קטי קטרין שטרית: שים לב.

קטי קטרין שטרית: הוא דואג למופעים, אני דואגת למערכת החינוך, תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: באמת תודה.

יעקב מרגי: נשאר ללא תגובה, תודה.

יעקב מרגי: זה יותר מדי רציני, עזבו.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: בבקשה, משרד החינוך.

דודי מזרחי: אני אתייחס.

דודי מזרחי: דודי מזרחי, מנהל אגף תקציבים במשרד החינוך.

דודי מזרחי: נכון להיום יש לנו שלוש בעיות מרכזיות שנוגעות לחינוך המיוחד בבואנו לפתוח את שנת הלימודים תש"פ.

דודי מזרחי: אני אתייחס לכל אחת מהן, למה הגענו לכאן ואיפה אנחנו עומדים.

דודי מזרחי: הנושא הראשון והמשמעותי ביותר מבחינת ההיקף שלו מתייחס לגידול במספר הילדים בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: במשרד החינוך הוקצה עבור שנת הלימודים תש"פ במסגרת תקציב 2019 שאושר גידול טבעי בהיקף של 360 מיליון שקל.

דודי מזרחי: היקף הצרכים כפי שעולים מוועדות ההשמה וועדות השילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים גדול באופן משמעותי מהסכום הזה.

דודי מזרחי: זאת אומרת, יש לנו פער של כ-350 מיליוני שקלים בהשוואה לסכום שהוקצה על-ידי המדינה לגידול טבעי.

דודי מזרחי: מאיפה נובע הפער?

דודי מזרחי: הוא נובע בעיקר בגלל גידול עצום במספר הילדים על הרצף האוטיסטי, במספר הילדים עם בעיות נפשיות, אבל הבעיה המרכזית שהגידול הטבעי לא משקף הוא גידול במספר הילדים על הרצף האוטיסטי.

דודי מזרחי: אני רוצה להסביר למה זה צף עכשיו לכאורה, ואיך הדברים עובדים בדרך כלל מדי שנה.

דודי מזרחי: מדי שנה, כאשר אנחנו דנים עם משרד האוצר על התקציב של השנה העוקבת, אנחנו דנים ומציפים את הדרישות לגידול הטבעי בכל המערכת בחינוך המיוחד ובחינוך הרגיל.

דודי מזרחי: בניגוד למה שקורה בשנה רגילה, השנה בגלל העובדה שנקלענו להקדמת בחירות פעם שנייה, שובש הרצף הרגיל והרציף של דיוני התקציב, והגענו לסיטואציה שבחודש אוגוסט אנחנו בממשלת מעבר והתקציב של 2019 לא משקף את תקציב תש"פ, ואין הכנות ואין דיונים תקציביים עבור תקציב 2020 שמשקף את הגידול הטבעי של תש"פ.

דודי מזרחי: אם היינו בשנה רגילה והיינו עכשיו בדיון תקציבי עם האוצר, גם אם תקציב 2020 לא היה מאושר עדיין בכנסת – וכך היה לפחות בעשר השנים האחרונות – בשיח המקצועי עם אגף התקציבים ומשרד האוצר, מראש היינו מסכמים בוודאי על הנושאים הכי בוערים, שזה החינוך המיוחד.

דודי מזרחי: לא הייתה שנה בעשר השנים האחרונות לפחות שלא הושגה הסכמה על הגידול הטבעי בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: זה נושא שהוא בקונצנזוס, והיינו מקבלים את מה שצריך כדי לתת מענה לילדים הכי מורכבים במערכת, הילדים על הרצף האוטיסטי.

דודי מזרחי: אני לא חושב שזה נמצא במחלוקת.

דודי מזרחי: השנה הגענו לסיטואציה שיש ממשלת מעבר.

דודי מזרחי: הקו של משרד האוצר הוא שבגלל שאנחנו ממשלת מעבר, אנחנו לא יכולים לאשר משהו שנוגע לתקציב 2020, ובהיבט הזה אנחנו נמצאים במבוי סתום בשיח עם משרד האוצר.

דודי מזרחי: נכון לעכשיו אנחנו מנסים למצוא פתרון, אבל כרגע השיח של משרד האוצר מול משרד החינוך הוא תסתדרו ממקורותיכם בכדי לממן את ה-350 מיליון.

דודי מזרחי: מה זה תסתדרו ממקורותיכם?

דודי מזרחי: אני רוצה לבאר את זה.

דודי מזרחי: אנחנו מדברים על 60 מיליארד שקל, נכון זה הרבה כסף.

דודי מזרחי: אנחנו נמצאים בסיטואציה שרוב התוספות שהתקבלו בשש-שבע השנים האחרונות למשרד החינוך הן עבור שירותים חברתיים כגון צהרונים, קייטנות, הפחתת מספר תלמידים בכיתה, סייעת שנייה, הגדלת מלגות וגידול עצום בשירותי החינוך המיוחד מ-7.5 מיליארד שקל בתשע"ה ל-11 מיליארד צפי השנה.

דודי מזרחי: זאת אומרת, רוב התוספות שהמשרד קיבל הלכו למקומות האלה, ובמקביל המשרד ספג קיצוץ של למעלה מ-1.5 מיליארד שקל, לכאורה על השוטף; שם קוד בתקשורת לשומנים, כביכול.

דודי מזרחי: מה זה השומנים?

דודי מזרחי: זה חוגים, תכניות - - - פעילויות העשרה – כל הסעיפים האלה קוצצו.

דודי מזרחי: במקביל, התוספות שניתנו למשרד היו צבועות למטרות חברתיות, העלאת השכר של המורים.

דודי מזרחי: צריך להגיד, היו כאן שתי רפורמות משמעותיות מאוד בשנים האחרונות, שכר המורים גדל בכ-50%.

דודי מזרחי: היה כאן אירוע גדול, הייתה תוספת לחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: אלו רוב התוספות, במקביל, ה- - - קוצץ.

שלמה קרעי: רק לא במוכש"ר.

דודי מזרחי: אני אתייחס לזה.

דודי מזרחי: החינוך המיוחד במוכש"ר כן גדל, אבל אתה צודק לגבי תוספות השכר למורים.

דודי מזרחי: אתה צודק ב-100%.

דודי מזרחי: לכן כרגע אנחנו נמצאים במלכוד שלא היינו נכנסים אליו אם לא היינו בתקופה הזו של ממשלת מעבר.

דודי מזרחי: אנחנו נמצאים בשיח עם משרד האוצר במטרה למצוא פתרון, כי ברור שאם אנחנו נצטרך לפתור את זה מהמקורות הקיימים, לא תהיה לנו ברירה – הרי למי מיועד התקציב?

דודי מזרחי: הוא מיועד להעברות לשלטון המקומי עבור סייעות.

דודי מזרחי: הוא מיועד עבור מורים במערכת לשעות טיפול.

דודי מזרחי: אם אנחנו נצטרך להתכנס במסגרת הקיימת, אנחנו נפחית את רמת השירות.

דודי מזרחי: אנחנו לא רוצים לעשות את זה.

דודי מזרחי: נפחית את רמת השירות במערכת לילדים המורכבים, וגם בחינוך הרגיל.

דודי מזרחי: ביחס לקיצוצים שהתרחשו בשנים האחרונות לצד התוספות הצבועות לצהרונים, קייטנות, חינוך מיוחד וכולי, אני חושב שזה יהיה הרה אסון.

דודי מזרחי: הנהלת משרד החינוך חושבת שזה יהיה הרה אסון למערכת, וזה המשבר של הנקודה הראשונה.

דודי מזרחי: הנקודה השנייה היא הדיון שהיינו בו לפני שבוע, הנושא של גני ילדים בחינוך המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: היה דיון בבית המשפט העליון בעקבות עתירה של ויצ"ו – אני לא רוצה להאריך, כולם כאן מכירים – והתקבלה החלטה בנוגע לבתי הספר.

דודי מזרחי: הייתה אמירה של המשרד, אני חוזר עליה, שאנחנו תומכים במהלך.

דודי מזרחי: יש גם התייחסות של משרד המשפטים שהוא חושב שיש כאן קושי לא להשוות בין מה שקורה בבתי הספר לבין גני הילדים, אבל הגורם שמוסמך - - -

יעקב מרגי: הקושי היה צריך להיות בעצם האפליה, שהייתה בניגוד לחוק.

יעקב מרגי: זה בשביל האוזן שלי ובשביל להמשיך להיות רגוע.

יעקב מרגי: אפרופו הדיון בעפולה.

עומר ינקלביץ': זו עבירה על החוק.

עומר ינקלביץ': זה בניגוד לחוק, שזה יהיה ברור בפרוטוקול.

יעקב אשר: מתרגלים לקושי.

יעקב אשר: הם עושים את זה הרבה שנים.

דודי מזרחי: ההחלטה שהתקבלה בצוות שמונה בעקבות הבג"ץ של ויצ"ו הייתה רק על הנושא של בתי הספר, היא לא עסקה בגני הילדים.

דודי מזרחי: ההחלטה של הצוות המשותף שהובאה בפני בית המשפט עסקה בהשוואת תנאים בבתי הספר.

דודי מזרחי: נכון לעכשיו בתקציב 2020, בהתכתב עם הסעיף הראשון, תקציב 2020 לא כולל את הסעיף הזה.

דודי מזרחי: משרד החינוך לא מוסמך לקבוע החלטות שנוגעות לשכר, גם הבאנו מקור תקציבי לממן את הסעיף הזה, ולכן אותו - - -

יעקב מרגי: גם לבתי הספר זה רק ב-2020?

דודי מזרחי: על בתי הספר זה יחול בשנת הלימודים תש"פ.

קריאה: הייתה החלטה על תקציב?

יעקב מרגי: היה שיפוי תקציבי מיוחד?

דודי מזרחי: תתייחס לכך ליאור, רכזת חינוך במשרד האוצר.

דודי מזרחי: אני לא קובע איך משרד האוצר - - -

יעקב מרגי: אנחנו נשמע אותם אחרי משרד החינוך.

דודי מזרחי: - - עברו דברים בממשלה בכדי לממן את הסעיפים השונים.

דודי מזרחי: שם אנחנו עומדים בסעיף הזה.

דודי מזרחי: הנושא השלישי, שהוא חשוב לא פחות, נוגע לילדים שזקוקים להשגחה בגלל שהם נמצאים בסכנת חיים אם הם לא יהיו עם השגחה.

דודי מזרחי: אנחנו מדברים בעיקר על ילדים אלרגיים במערכת החינוך.

דודי מזרחי: לפני שמונה שנים התקבלה החלטה משותפת של משרד הבריאות, משרד האוצר, משרד החינוך והשלטון המקומי לממן סייעות רפואיות שישגיחו על הילדים האלו בגני הילדים ובכיתות א' ו-ב', משום שהחשש היה שאם הם לא יקבלו ליווי, הם יכולים להימצא במצב של סכנת חיים.

דודי מזרחי: צריך להגיד, לפני שבע-שמונה שנים היקף ההוצאה בגין הילדים האלו בכל המערכת עמדה על סדר גודל של חמישה מיליון שקלים, כלומר, לא יותר מ-100 ילדים במערכת.

דודי מזרחי: נכון להיום, הצפי לתש"פ הוא הוצאה של 300 מיליוני שקלים.

דודי מזרחי: מחמישה מיליון ל-300 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: דודי, יש לי שאלה.

יעקב מרגי: אם הכול היה לפי הקצב של הגידול הטבעי, משרד החינוך היה בולע את זה, נכון?

דודי מזרחי: אם היינו מדברים על חמישה מיליון שקלים, גם - - -

יעקב מרגי: זה לא חמישה מיליון שקלים.

יעקב מרגי: אם אתה מדבר איתי על 350 – אני חוזר לסעיף הראשון – ואתה מלין על זה שהשנה יש גידול של 3.7%.

יעקב מרגי: זאת אומרת, 1.7 היית סופג את זה, נכון?

דודי מזרחי: קודם כל, בוודאי.

יעקב מרגי: 1.7% זה בתוך ה-350, או מעבר ל-350?

דודי מזרחי: קודם כל, גם ה-350 זה מעבר ל-1.7%.

דודי מזרחי: הנקודה המרכזית היא לא רק הגידול במספר הילדים לגבי הסעיף הראשון.

דודי מזרחי: ילדים על הרצף האוטיסטי הם הילדים שמקבלים את הסל לתלמיד הכי גדול במערכת.

דודי מזרחי: ההשקעה הממוצעת בילד על הרצף האוטיסטי נאמדת בכ-150,000 שקלים, זה כמעט פי 10 מההשקעה בילד בחינוך רגיל.

קריאה: שהוא בחינוך המיוחד או בשילוב?

דודי מזרחי: אני מתייחס בהשוואה לחינוך הרגיל.

אורלי פרומן: לא, הילד עם האוטיזם הוא בחינוך המשולב או - - -

דודי מזרחי: בשילוב כ-100,000 שקלים.

דודי מזרחי: בכיתות חינוך מיוחד, גני ילדים, זה כ-150,000 שקלים, מסיבות שנובעות בעיקר משני רכיבים – הרכיב של הארכת יום הלימודים והארכת שנת הלימודים בכיתות, אני זוכר שדנו על זה באריכות בוועדה.

דודי מזרחי: אגב, זה פער נוסף, אני לא מתעלם מכך.

דודי מזרחי: בגלל שהגידול של הילדים על הרצף האוטיסטי הוא כל כך חד – משרד הבריאות שם לנו על השולחן הערכה לפני כשבועיים.

דודי מזרחי: ההערכה שלהם היא ש-1 מכל 50 ילדים נכון לעכשיו מאובחן על הרצף האוטיסטי במדינת ישראל.

דודי מזרחי: כדי לסבר את האוזן, לפני עשר שנים היינו בסדר גודל של 1 ל-150.

דודי מזרחי: אני מסתכל במבט צופה פני עתיד – שלוש-ארבע-חמש שנים במערכת.

דודי מזרחי: אם כרגע יש לנו 1% של ילדים במערכת על הרצף, אנחנו הולכים לעלות למצב הדרגתי שיהיו לנו כ-2% במערכת.

דודי מזרחי: צריך להגיד, עוד ב-2018 הצפנו את זה לאגף תקציבים, וגם ב-2019, זה לא דבר חדש, אבל לא נכנסנו לדיוני תקציב לקראת 2020, אנחנו נמצאים במלכוד.

דודי מזרחי: ברשותך, אני חייב להשלים את הסעיף של הסייעות הרפואיות, כי זה סעיף קריטי לא פחות.

דודי מזרחי: הייתה החלטה משותפת לארבעה גורמים: שלטון מקומי – נמצאת כאן מיכל מנקס, ממרכז השלטון המקומי – משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד האוצר.

דודי מזרחי: כל משרד שם את חלקו למימון הנושא.

דודי מזרחי: מה שקרה, לפני שנה וחצי משרד הבריאות אמר: אני לא מממן את חלקי.

דודי מזרחי: הוא גם הוציא חוות דעת שמבחינתו במערכת החינוך לא צריך סייעות רפואיות בכלל.

דודי מזרחי: הצוות החינוכי וכל צוות בית הספר יכול לספק את המענה.

דודי מזרחי: הנקודה היא שאנחנו נמצאים כרגע במצב שיש עליו קונצנזוס מקיר לקיר, שבמצב שבו נמצאת כיום המערכת, אי אפשר להוציא את הסייעות.

דודי מזרחי: זה קונצנזוס עם הסתדרות המורים, אגב, גם משרד הבריאות אומר את זה, ההורים.

דודי מזרחי: זאת אומרת, צריך לעשות מהלך רחב להוביל בתי ספר לסביבה נקייה.

דודי מזרחי: מהלך שעוד ייקח זמן.

דודי מזרחי: נכון להיום, יש ועדות של משרד הבריאות שקובעות זכאות לילדים לסייעות רפואיות.

דודי מזרחי: אנחנו לא מלינים על כך, משרד הבריאות הוא הגורם שמאשר את הנושא הזה.

דודי מזרחי: הוא קובע את הרף, והוא הודיע לנו שהוא לא מעביר את חלקו, שנאמד בכ-75 מיליון שקלים בתש"פ במימון הסייעות הרפואיות.

דודי מזרחי: הסעיף הזה ממומן מהסעיף של החינוך המיוחד.

דודי מזרחי: הוא נמצא בספר התקציב של משרד החינוך בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: מה גודלו של הסעיף הזה?

דודי מזרחי: בתש"פ הצפי שלנו הוא כ-300 מיליוני שקלים תקציב המדינה, לא כולל התקציב של הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: כמה תשע"ט היה?

דודי מזרחי: כ-260 או 265 מיליון.

דודי מזרחי: הצפי לתש"פ לפי מה שרואים כרגע בוועדות הוא 300 מיליון.

אורלי פרומן: זה לכלל הילדים, לא רק לילדי החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: האלרגיים.

יעקב מרגי: האלרגיים.

יעקב מרגי: אנחנו בסעיף של האלרגיים.

יעקב מרגי: למה הוא כאן?

יעקב מרגי: כי התקציב לסייעות הוא מתוך התקציב של החינוך המיוחד.

אילן שי: אלרגיים וטיפולים פולשניים.

דודי מזרחי: ילדים אלרגיים וילדים שזקוקים לטיפול פולשני, שזקוקים להזרקה.

דודי מזרחי: מדברים על ילדים קטנים.

דודי מזרחי: אני פורס בפני הוועדה את כל הסיטואציה שאליה אנחנו נקלעים.

דודי מזרחי: אין דיוני תקציב 2020.

דודי מזרחי: בסעיף של הסייעות הרפואיות, שיוצא מהסעיף של החינוך המיוחד, הודיע לנו משרד הבריאות חד-צדדית שהוא לא מעביר 75 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: ב-2020 הוא מבין את הצורך?

יעקב מרגי: בשיחות שהיו לכם עם האוצר.

דודי מזרחי: זה לא משרד האוצר, זה משרד הבריאות.

קטי קטרין שטרית: הם הסבירו לכם למה?

קטי קטרין שטרית: הם הסבירו לכם?

קטי קטרין שטרית: הם דיברו?

דודי מזרחי: משרד הבריאות לא מתכנן - - -

יעקב מרגי: את זה אני יודע.

יעקב מרגי: אני חוזר למשרד האוצר.

יעקב מרגי: משרד האוצר אומר שב-2020 הכול פתוח, נכון?

יעקב מרגי: נדון.

יעקב מרגי: ההתנגדות שלו היום היא רק בגלל שזו תקופה של בחירות ואי אפשר לקבל החלטה?

דודי מזרחי: לגבי סעיפים 1 ו-2 כן, לגבי סעיף 3 משרד האוצר אומר:

דודי מזרחי: אני עומד בחלקי – אגב, בהיבט הזה הוא צודק, אני מעביר את החלק שסוכם בין המשרדים עם השלטון המקומי.

יעקב מרגי: זה יפה מצדו שהוא עומד בחלקו, למה הוא עושה טובה למישהו?

יעקב מרגי: השאלה היא אם הוא יכול לנקוט בסנקציה כלפי המשרד הסורר מתוך ההבנות שהיו?

אורלי פרומן: התשובה היא כן.

יעקב מרגי: השאלה היא אם הוא יכול לעשות קיזוז, אם הוא רוצה לעשות קיזוז עם משרד הבריאות את החלק הזה ולהעביר אליכם.

אורלי פרומן: התשובה היא כן.

אורלי פרומן: בהסכמים בין משרדיים - - -

יעקב מרגי: משילות, שר חזק ומנכ"ל חזק מובילים למהלך כזה.

יעקב מרגי: כשיעקב מרגי היה שר הדתות ורשויות מקומיות לא העבירו תקציבים למועצות הדתיות, העברנו נוהל, נכון, מיכל?

יעקב מרגי: נוהל קיזוז בברכת השלטון המקומי.

יעקב מרגי: כי בסוף הבעיה חזרה למדינה בפרצוף בהלנות שכר ובגירעונות.

יעקב מרגי: אז יש נוהל קיזוז.

יעקב מרגי: מנכ"ל חזק, שר חזק, מובילים לנוהל קיזוז מול משרד האוצר.

יעקב מרגי: זה יפה מצדו שהוא מעביר את חלקו והוא יושב בצד ומסתכל ביציע כצופה מהצד.

יעקב מרגי: בבקשה.

דודי מזרחי: עוד משפט שאני חייב לציין בהקשר של השיח הציבורי שנוצר כאן בשבוע האחרון.

דודי מזרחי: רבים טוענים שתקציב משרד החינוך הוא 60 מיליארד שקלים, זה הרבה כסף, הוא גדל בשיעורים גדולים מאוד.

דודי מזרחי: קודם כל, הסברתי לאן רוב התקציב גדל בשנים האחרונות לצד הפרטות רוחביות; אבל לצד זאת, אני עדיין רוצה להניח על שולחן הוועדה שני דברים.

דודי מזרחי: אחד, כשאנחנו מסתכלים על התקציב לילד לחינוך במדינת ישראל בהשוואה למדינות המפותחות שאליהן אנחנו רוצים להידמות, עדיין הפער הוא גדול, וההשקעה בחינוך היא עדיין השקעת חסר ביחס לעולם המערבי.

דודי מזרחי: אם אנחנו נתחיל לעשות מהלכים של הפחתת שירות בחינוך הרגיל, להפחית שעות, שילדים ילכו מוקדם יותר הביתה, או להפחית מהקומות הנוספות של המערכת, כגון צהרונים, כדי לממן את השירות שמגיע בדין לילדים המיוחדים, אני חושב שאנחנו עושים עוול.

דודי מזרחי: דבר שני, רבות דובר, לא אחת, על מנגנונים מנופחים ומנגנוני פיקוח.

דודי מזרחי: ההיקף שמשקיע משרד החינוך בתקציב הפיקוח על המערכת מתוך 60 מיליארד הוא כ-1%.

דודי מזרחי: אחת הבעיות שאנחנו מזהים היום במערכת – ראינו את זה רבות בשיח על החינוך המיוחד – הוא דווקא במקומות שאין מספיק פיקוח והתקציבים מגיעים ולא תמיד מנוטרים ולא תמיד מפוקחים די הצורך.

דודי מזרחי: לכן כשאנחנו מסתכלים על התמונה הרחבה, אני לא חושב שזה לא סביר או הגיוני לבוא בדרישה להפחית שירותים בחינוך הרגיל בכדי לממן את החינוך המיוחד רק בגלל שאנחנו נמצאים בממשלת מעבר ואין מענה לגידול.

יעקב מרגי: 1 בספטמבר יגיע, מה משרד החינוך מתכונן לעשות?

דסטה גדי יברקן: מה עושים?

דסטה גדי יברקן: מה עושים?

קריאה: מה שהוא עשה בכל שנה – כלום.

דודי מזרחי: אנחנו נצטרך בכל מחיר ליצור פתרון בטווח הזמן המידי.

יעקב מרגי: שהוא?

דודי מזרחי: אנחנו נמצאים בשיח אינטנסיבי עם משרד האוצר, ויש שורה של חלופות.

דודי מזרחי: אני אתן דימוי, אני מדבר על הנושא של החינוך המיוחד, הנושא הראשון והנושא של הסייעות הרפואיות.

דודי מזרחי: את כל מה שיש לנו בקופה אנחנו נחלק.

דודי מזרחי: לא נגיע למצב שבו לא ניתן מענה לילדים ב-1 בספטמבר, אבל אם נידחק עם הגב לקיר, לא תהיה לנו - - -

דסטה גדי יברקן: יהיה תקציב בסוף?

דסטה גדי יברקן: זו השאלה.

יעקב מרגי: גדי, עם כל הכבוד, אני לא רוצה דיון שטחי.

יעקב מרגי: אני רוצה שהוא ייתן הסבר, תשובות עמוקות ויסודיות.

דודי מזרחי: הכסף שיהיה חסר, שאמור היה להגיע לשלטון המקומי – אנחנו נעביר את התקציב ללא הכסף שחסר אצלנו.

דודי מזרחי: הכסף שהיה אמור להגיע לשעות טיפול – אנחנו ניתן את מה שקיים אצלנו ללא המענה המלא.

דודי מזרחי: אנחנו לא רוצים להגיע לשם, אנחנו נעשה הכול כדי לא להגיע לשם, זה מטופל כרגע ברמות הגבוהות ביותר.

שלמה קרעי: אבל למה רק לנושאים 1 ו-3?

שלמה קרעי: נושא 2 הוא הנושא העיקרי.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: כשהוא יסכם, אני אתן לחברי הכנסת.

דודי מזרחי: לגבי הנושא של הגנים, זה נושא שהוא מחוץ למנדט של משרד החינוך.

דודי מזרחי: אני לא יכול לפתוח סעיף תקציבי חדש לנושא הזה.

דודי מזרחי: אני לא יכול, אני עובר על חוק התקציב.

שלמה קרעי: אבל אתם עוברים על חוק החינוך המיוחד, איך אין לכם מנדט?

שלמה קרעי: חוק החינוך המיוחד הוא רלוונטי למשרד החינוך, הוא לא חוק החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: שלמה, הוא כבר מסיים ונפתח את זה.

שלמה קרעי: אנחנו מקיימים דיאלוג.

דודי מזרחי: אין לנו מנדט לתקצב את הרכיב הזה ללא הנחייה מפורשת וגיבוי תקציבי ממשרד האוצר.

דודי מזרחי: אגב, כמו שאני עובר על החוק אם אני אתן יותר ממה שיש לי, גם בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אני רוצה לחזור, אני רוצה לדעת דבר אחד, כשאתה אומר לי אנחנו נעשה הכול כדי שזה יתבצע – לא אמרת, אבל אני הבנתי – מן הגורן ומן היקב תאתרו ותיתנו פתרונות, נכון?

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת איזה סוג של פתרונות: להשליך את הבעיות לבעלויות, לרשויות המקומיות, לעמותות, זה לא פתרון.

יעקב מרגי: זה לא פתרון.

יעקב מרגי: לדחוס שמונה-תשעה-עשרה ילדים בגן תקשורת, או בכיתות שאמורות להיות של שישה ולהגדיל את התקנים למצב בלתי אפשרי, זה לא פתרון.

יעקב מרגי: השאלה אם כשאתה אומר לי אנחנו ניתן מענה מן הגורן ומן היקב מהמשרד, אם אתם יודעים לעבוד בצורה הזו, כן, אבל אם תגיד אנחנו נרבע את המעגל - - -

דודי מזרחי: אני לא רוצה להשלות אף אחד, אני לא טוען שזה ייתן פתרון.

דודי מזרחי: בהיקפים כאלה אין שום יכולת לתת מענה שהוא לכאורה לא מעביר את הבעיה למקום אחר.

דודי מזרחי: אני לא אגיע למצב שאני לא אפתח כיתה.

דודי מזרחי: מה שכן יכול להיות, ואני שם את זה פה על השולחן, אני מאמין שלא נגיע לשם כי אנחנו עובדים קשה, אבל אם ניתקל בסיטואציה שאנחנו עם הגב לקיר, יכול להיות שבלית ברירה נצטרך להפחית אחוז השתתפות לשלטון המקומי להפעלה של חלק מהסעיפים, אני נותן את זה בתור דוגמה.

דודי מזרחי: להגיד שזה פתרון?

דודי מזרחי: ברור שזה לא פתרון, אבל אני מצד אחד לא יכול לעבור על חוק התקציב, וצריך לקבל מענה מהם.

יעקב מרגי: לא סתם שאלתי, ידעתי שזו אחת המזימות שלכם.

יעקב מרגי: לא לחינם אמרתי שהמדינה שלנו יודעת לעבוד בחירום בצורה נפלאה.

יעקב מרגי: אני תרגלתי בתפקידיי הקודמים כל מיני תרחישים שיש סבירות שיקרו, והמדינה גם יודעת לעבוד.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא מבין את השקט שמגיע מצמרת המשרד.

יעקב מרגי: אחריות מיניסטריאלית –אין יש חוק שמחייב מישהו לשאת בתפקיד כלשהו.

יעקב מרגי: יש חוק שאומר שאם אתה מנהל אותו ונבחרת לתפקיד הזה, אתה צריך לעשות אותו באמונה, ביושרה ולהתחייב לספק את השירות שהתפקיד שלך מחייב.

יעקב מרגי: שר, מנכ"ל – ואני לא אומר את זה בביקורת – במציאות כזו – אני לא חסיד של שביתות.

יעקב מרגי: אתם יודעים כמה בדיונים נזפתי באלה שמאיימים בשביתות.

יעקב מרגי: זה לא צריך להיות, הילדים ב-1 בספטמבר צריכים לחגוג את פתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: אבל אני יודע שאם אדם לא צועק "איי", לא כואב לו.

יעקב מרגי: ואם השר והמנכ"ל לא צועקים "איי" ולא אומרים שאי אפשר לפתוח את שנת הלימודים במציאות הנוכחית, סימן שיש אפשרות לשרוד.

יעקב מרגי: אני חוזר ואומר לכם, באחריות מלאה, בתקציב - - -

דודי מזרחי: זה נאמר.

יעקב מרגי: בסדר, זה לא ה"איי" הנדרש.

יעקב מרגי: גם כשאנחנו מקבלים מכה קטנה, אנחנו אומרים "איי", אבל זה לא ה"איי" שאני מדבר עליו.

יעקב מרגי: קול הזעקה לא נשמע בגודלו.

יעקב מרגי: אני אומר: מתוך 60 מיליארד ש"ח של תקציב משרד החינוך, כמה זה?

יעקב מרגי: אנחנו נשמע את האוצר מיד.

יעקב מרגי: חלקו קשיח, חלקו שכר.

יעקב מרגי: אני לא מאמין שלא ניתן לממן תקופת ביניים כזו עד שב-2020, מיד אחרי הבחירות תקום ממשלה ואפשר יהיה לעשות את זה.

יעקב מרגי: אני לא מאמין.

יעקב מרגי: אני לא רוצה את הפתרונות האלה, לדחוס כמות ילדים גדולה, ואני חולק עליך – כל השנים נתנו לילדים הרגילים במערכת החינוך הכללית על חשבון הילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: נתנו על חשבון הילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: בשנים האחרונות אנחנו משנים את התפיסה, משנים את השיח ושמים את זה במרכז הבמה, במרכז החדר.

דודי מזרחי: הוספנו 3.5 מיליארד בארבע שנים לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: למה הוא עולה יותר?

יעקב מרגי: כי הוא מיוחד, מה לעשות?

דודי מזרחי: ובצדק, בדין, זאת המדיניות.

יעקב מרגי: לכן החוק מחייב לתת את זה.

יעקב מרגי: שיעלה פי 20, פי 100, לא יודע פי כמה, צריך לתת את זה.

יעקב מרגי: אני לא נבהל מקיצוץ שירותים.

יעקב מרגי: אני לא נבהל מקיצוץ שומנים, שחלקם נכפו על המערכת, חלקם נעשו בהסכמים כאלה ואחרים, חלקם תקועים לנו 70 שנה בווריד.

יעקב מרגי: אז אם יש באמת משבר, שמישהו יפשיל שרוולים, ייכנס לעומק הדברים ויחליט מאיפה עושים את זה.

יעקב מרגי: האוצר, ליאור, את בדיוק יצאת כשדיברנו על זה.

יעקב מרגי: נאמר בקטע של משרד הבריאות והסייעות – את תתייחסי לכול – אתם לא יכולים לנקוט עמדה של יושב ביציע, משקיף מן הצד.

יעקב מרגי: אני את שלי עושה, מעביר את חלקי, השלטון המקומי נתבע ונותן את חלקו, משרד הבריאות לא רוצה ואתם יושבים מן הצד.

יעקב מרגי: יש סנקציות, יש אפשרות קיזוז, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: לקחת ממשרד למשרד יותר קל מאשר להעביר בתוך המשרד.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מעבר לתשובה על הבעיה הכללית הזו בחינוך המיוחד, אם אתם תדעו לקחת את התקציב הייעודי שהובטח בהסכם בין משרדי, ולהעביר למשרד החינוך את הקטע של הסייעות הרפואיות.

יעקב מרגי: בבקשה.

ליאור בראון: ליאור בראון, רכזת חינוך, אגב התקציבים.

ליאור בראון: אני אתייחס לכל הסוגיות שהוצגו.

ליאור בראון: ראשית, לגבי הסוגיה של החינוך המיוחד והמצוקה התקציבית שעולה ממשרד החינוך לגבי פער של כ-300 מיליון שקל.

ליאור בראון: אני רוצה להפריד בין 2019 לבין 2020.

ליאור בראון: ב-2020 יש לנו דיוני תקציב שיגיעו ממש בחודשים הקרובים.

ליאור בראון: כל הנושאים וכל הצרכים יידונו, לרבות הנושא הזה.

יעקב מרגי: זו הפורמליסטיקה, אני מכיר.

יעקב מרגי: אנחנו סיגלנו לעצמנו תכונות להתאפק לא להגיב כשנותנים לנו תשובות פורמליות.

יעקב מרגי: עכשיו ניכנס למהות.

ליאור בראון: ב-2020 זו לא תשובה פורמלית, זו המציאות.

ליאור בראון: אני עושה את ההפרדה הזו לא כי זו תשובה פורמלית, ב-2020 רוב התקציב שם.

ליאור בראון: אותם 300 מיליון, החלק הארי שלהם, שהוא של תש"פ, הוא תקציב ל-2020.

יצחק פינדרוס: 300 זה עם המוכר שאינו רשמי או לא?

שלמה קרעי: לא, לא, זה בלי.

שלמה קרעי: זה בלי.

יעקב מרגי: אנחנו עדיין בלי.

יצחק פינדרוס: אז למה אתה מוכן בכלל לשיח הזה?

יצחק פינדרוס: למה השיח הזה?

יעקב מרגי: תגיד לי, אני שואל אותך למה אתה מוכן לאכול דבר כזה או לא לאכול דבר כזה?

יעקב מרגי: אני מנהל הוועדה, אני כרגע לשמוע על כל המשבר בכל החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אם יסתיים הדיון שלא נתייחס - - -

יצחק פינדרוס: לא, לא להתייחס, היחס הזה שיש שני סוגי ילדים בחינוך מיוחד - - -

יעקב מרגי: אין יחס.

יצחק פינדרוס: זה היחס, זה השיח.

יצחק פינדרוס: בסוף יתנו את סיפור העז.

יצחק פינדרוס: אתה תפתור את ה-380, אלה יישארו בחוץ.

יצחק פינדרוס: שלא יפתרו כלום, שישוו את התנאים.

יצחק פינדרוס: שלא יתחילו חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: תתאפק עד סוף הדיון, אולי - - -

יצחק פינדרוס: אנחנו עוד בעפולה.

יעקב מרגי: אתה עובד עם השעון?

יעקב מרגי: אנחנו לא עובדים עם שעון.

יצחק פינדרוס: אני עוד בעפולה.

יעקב מרגי: התוכחה שלך אולי תהיה מיותרת, אולי צודקת בסוף הדיון, חכה אתה.

עומר ינקלביץ': מרגי, שתדבר על כל התקציב.

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: חברי הכנסת - - -

יצחק פינדרוס: למה אתה מוכן לקבל את השמיעה הסלקטיבית הזו?

יצחק פינדרוס: אמתי אני שואל.

יצחק פינדרוס: אני לא מבין.

יצחק פינדרוס: אני לא מבין.

יצחק פינדרוס: למה אתה מוכן לקבל את השיח הזה בכלל?

יעקב מרגי: אני אגיד לך.

יעקב מרגי: אני אגיד לך ואני ארשה לעצמי לומר את זה כי אני כולל את עצמי בתוך זה, כי מעניין אותנו המקרו - - -

יצחק פינדרוס: אז המקרו הוא כולם.

יצחק פינדרוס: כמה עולה הכול?

יצחק פינדרוס: מה שלא, שלא יהיה.

יעקב מרגי: הדבר האחרון שאני ארשה לעצמי כיו"ר ועדה, שתבוא לפה פקידה בכירה במשרד האוצר ותיתן לי תשובה כוללנית.

יעקב מרגי: אני לא רוצה אותה.

יעקב מרגי: היא גם לא יכולה.

יעקב מרגי: אתה יודע למה היא לא יכולה?

יעקב מרגי: כי כל דבר נמצא בקטגוריה אחרת.

יעקב מרגי: תהיו רציניים.

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך למה, כי אנחנו אישרנו את תשלומי ההורים.

יצחק פינדרוס: היה צריך שלא יהיה ביטוח לשנת הלימודים, אז - - -

יעקב מרגי: אמרת את התוכחה.

יעקב מרגי: אני לוקח על עצמי.

יעקב מרגי: אני פגעתי במוכש"ר לטובת תשלומי הורים.

יעקב מרגי: אמרת את זה בדיון הקודם, לוקח את זה לכאן.

יצחק פינדרוס: לא אליך, אני אומר - - -

יעקב מרגי: לא, אמרת את פעמיים, אז הנה, אני אומר לך פעם שלישית: העברתי תשלומי הורים ולא תקעתי בגלל המוכש"ר.

עומר ינקלביץ': לא, כי היא מדברת על התקציב, שתדבר על - - -

יעקב מרגי: אני אחזור על זה עוד פעם כדי לחסוך לך עוד פעמיים.

עומר ינקלביץ': לא, אבל שתדבר גם על התקציב של המוכש"ר.

יעקב מרגי: לא נתתם לה לסיים.

יעקב מרגי: היא סיימה?

יעקב מרגי: היא סיימה?

יעקב מרגי: כשהיא תסיים את הסקירה, תשאלו.

ליאור בראון: אני אתייחס לכל הסוגיות.

ליאור בראון: לגבי הגידול הטבעי בחינוך המיוחד – אני בכוונה עושה את ההפרדה בין 2019 ו-2020.

ליאור בראון: ב-2020 דיוני התקציב עוד לפנינו.

ליאור בראון: הנושא הזה יצוף בתוך דיוני התקציב, וכמו שנותנים מענה לכל הצרכים, גם הדבר הזה ייכלל בדיונים.

ליאור בראון: ב-2019 זה לא רוב התקציב המדובר.

ליאור בראון: החוסר הגדול הוא ב-2020.

ליאור בראון: ב-2019 יש לנו סיכום תקציבי חתום עם משרד החינוך שאושר בממשלה ובכנסת, תקציב של למעלה מ-60 מיליארד שקל, כפי שהזכרתם פה, ולשיטתנו, זה משהו שמשרד החינוך צריך לתת לו מענה במסגרת התעדוף הפנימי שלו.

ליאור בראון: לגבי סוגית הסייעות הרפואיות – אני אחראית על תקציב החינוך, אני לא אחראית על תקציב הבריאות.

ליאור בראון: אני לא יודעת לייצג עמדה שקשורה לתקציב הבריאות.

ליאור בראון: אני רק אומר שאנחנו כאוצר העמדנו תקציב של 70 מיליארד שקל - - -

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני ביקשתי לקבל לדיון בכיר במשרד האוצר.

יעקב מרגי: בפעם שעברה שלחו לנו רפרנט שהקילומטרז' שלו הוא בדיוק כמו של הקורקינט של הבן שלי.

יעקב מרגי: הוא אמר לי תשובה של מתחיל והתאפקתי משום כבודו לא לומר לו מה אני חושב, ובמקרה הוא ישב בדיוק איפה שרויטל יושבת עכשיו.

יעקב מרגי: והתאפקתי.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני מבקש עכשיו, תוך כדי דיון, שמישהו בכיר באוצר מאגף התקציבים יבוא ויאמר לי מה עולה בגורל הסירוב של משרד הבריאות להעביר את התקציב הזה.

יעקב מרגי: אני לא אסיים את הדיון - - -

ליאור בראון: משרד הבריאות הוא הכתובת של זה, לא משרד האוצר.

עומר ינקלביץ': אבל אין לכם סנקציות?

עומר ינקלביץ': הם טוענים שהם לא מעבירים כסף.

יעקב מרגי: את שמת לב בדיון שהיה לי עם חברי הכנסת שאני מבין, כשמנסים לתת לי תשובה אמתית, אני אתן לך את כל אורך הרוח שלי.

יעקב מרגי: כשאת נמלטת ואומרת זה משרד הבריאות, זה לא משרד האוצר, אני לא אתך.

יעקב מרגי: נכון שהתפקיד שלך הוא רפרנטית במשרד האוצר.

יעקב מרגי: אני ביקשתי ממשרד האוצר שאגף התקציבים יבוא לכאן וייתן לי הסברים.

יעקב מרגי: כרגע יש שאלה מדוע משרד האוצר לא יקזז את אותו סכום שמשרד הבריאות מסרב להעביר?

יעקב מרגי: אני מבקש שעד סוף הדיון קחי יזמה - - -

ליאור בראון: אני אעביר הלאה את השאלה.

עומר ינקלביץ': לא, אבל הדיון הזה הוא רק על הילדים האלרגיים, זה לא על כל התקציב.

עומר ינקלביץ': אתם נסחפים פה לדיון צד.

יעקב מרגי: לא, לא, תוך כדי דיון.

יעקב מרגי: אחרי זה תסיימי את הסקירה.

יעקב מרגי: אחרי זה תסיימי את הסקירה שלך.

יעקב מרגי: אני מבקש שתוך כדי - - -

עומר ינקלביץ': אבל זה דיון צד.

יעקב מרגי: אתם מפריעים לי.

עומר ינקלביץ': אתה יורד לדיון צד רק על הילדים האלרגיים כשיש לנו את הדיון - - -

קטי קטרין שטרית: עומר, זה לא נכון.

קטי קטרין שטרית: הם מכניסים את זה לתוך החינוך המיוחד, את לא מבינה?

יעקב מרגי: עומר, את לא מקשיבה לעצמך?

יעקב מרגי: אנחנו עוברים מסעיף לסעיף.

יעקב מרגי: אנחנו מקיפים את כל החור בתקציב של החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: מה קרה לכם?

עומר ינקלביץ': היא זורקת את הטיפול למשרד הבריאות - - -

קטי קטרין שטרית: אבל הוא צודק, משרד לא מעביר כסף, הם באוצר צריכים לקחת את הכסף.

קטי קטרין שטרית: מה זה הדבר הזה?

יעקב מרגי: סליחה, חבריי, עוד דקה.

אורלי פרומן: צריך לפתור היום את כל הבעיות.

קטי קטרין שטרית: משרד האוצר יודע להוציא כסף ממשרדים כשהוא רוצה.

קטי קטרין שטרית: הוא יודע לקחת.

קטי קטרין שטרית: מה קרה עכשיו?

קטי קטרין שטרית: פתאום הוא לא יודע לקחת, ולהפיל את זה על החינוך המיוחד?

יעקב מרגי: אני ארגיע את חברי הכנסת שלחוצים לשמוע דבר אחד.

יעקב מרגי: כשאני אפתור דבר אחד ולא אפתור את הסייעות הרפואיות, אתם תתכנסו פה ותעשו כותרות בשביל אותם הורים, ובצדק, נכון?

יעקב מרגי: תנו לנו לטפל בכל הנקודות.

יעקב מרגי: אנחנו בסיום הסקירה שלך.

יעקב מרגי: אני מבקש, כמו שידעת לצאת – לא יודע מה עשית בחוץ – אותו דבר, זה נהוג ומקובל בוועדות, אני מבקש תשובה מאגף התקציבים.

יעקב מרגי: ועדת החינוך מבקשת לקזז למשרד הבריאות את אותם 80-70 מיליון שקל לפחות של 2019, אני לא יודע מה בדבר שנים עברו, שקשורים לסייעות.

יעקב מרגי: אני מבקש תשובה לפני סוף הדיון.

יעקב מרגי: עכשיו תסיימי את הסקירה שלך ותתייחסי גם לסעיף 2.

קטי קטרין שטרית: מרגי, אולי צריך לחוקק חוק שכשיש ועדות, שאותם פקידים נבחרים יגיעו.

יעקב מרגי: אי אפשר להביא לפה את כל משרד האוצר.

קטי קטרין שטרית: לא, להביא את מי שצריך.

קטי קטרין שטרית: סליחה, זה זלזול.

קטי קטרין שטרית: זה זלזול מתמשך, שהפקידות לא מגיעה.

קטי קטרין שטרית: זה לא נורמלי.

דסטה גדי יברקן: על איזה חוק את מדברת?

דסטה גדי יברקן: אין מה לעשות עכשיו, זה 2019.

קטי קטרין שטרית: אני מסבירה לך, זה לא הגיוני שלא מגיעים.

יעקב מרגי: הרפרנט של משרד החינוך, בלי טובות אני יודע שהוא מגיע לדיון.

קטי קטרין שטרית: כל חברי הכנסת מגיעים, והפקידות לא יכולה להגיע?

יעקב מרגי: סליחה, קטי.

יעקב מרגי: אני מבקש בסקירה להתייחס גם לסוגיית החינוך המיוחד במוכש"ר.

עומר ינקלביץ': אין נציג של משרד הבריאות פה.

ליאור בראון: הם לא זומנו להבנתי.

יעקב מרגי: את רוצה לענות גם בשביל משרד הבריאות?

יעקב מרגי: הלוואי שתתני לי תשובות על משרד האוצר, למה את עונה על משרד הבריאות?

יעקב מרגי: בבקשה.

ליאור בראון: לגבי הסוגיה האחרונה, של גני הילדים בחינוך המוכש"ר, ציינו את זה גם בדיון הקודם שהתנהל לגבי הנושא הזה – זה נושא חדש שצף כאיזושהי דרישה.

ליאור בראון: זה לא בתוך הסיכום של 2019.

ליאור בראון: ככל שמשרד החינוך רוצה, זה ייכלל בתוך הדיונים לתקציב 2020 ויקבל שם מענה.

יעקב מרגי: תקשיבי, החיסרון שלי, בשונה מאחרים, שבאתי מהמערכת האדמיניסטרטיבית ואני יודע איך זה עובד, לפעמים אני משתכנע מתשובות כי אני יודע שיש מצוקה אמתית ואובייקטיבית, אבל התשובה שלך היא חסרה, ואני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: את יודעת למה?

יעקב מרגי: כי יש בזה מצג שווא כלפי היושבים סביב השולחן הזה.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה יהיה ב-2020: את תבואי כאגף התקציבים – והייתי בסרט הזה – זו לא בעיה שלי, זו בעיה של הממונה על השכר באוצר.

יעקב מרגי: זו סוגית שכר, זו בעיה של הממונה על השכר באוצר, זה לא אגף התקציבים.

יעקב מרגי: ואחרי שהם יגמרו, נתחיל לריב מאיפה זה בא.

יעקב מרגי: וזה יהיה ב-2024.

יעקב מרגי: לפחות לפרוטוקול – אני לא יודע אם יש לך מענה.

ליאור בראון: חבר הכנסת מרגי, זאת לא הייתה האמירה שלי.

ליאור בראון: זאת לא הייתה האמירה שלי.

יעקב מרגי: האמירה שלך שבדיוני 2020.

ליאור בראון: אמרתי זה יידון בתוך 2020, אבל זאת לא הייתה האמירה שלי.

יעקב מרגי: אנחנו לא קיבלנו תשובה מהאוצר.

יעקב מרגי: מה שהבנו – אני מסכם את התשובה שלך.

יעקב מרגי: לגבי הגננות וגני החינוך המיוחד והמוכש"ר, זו סוגיה ל-2020, שמשרד החינוך יעלה את זה בדרישות ובדיונים, יגמור את כל הבעיות שלו.

יעקב מרגי: כרגע אין מענה לתש"פ.

יעקב מרגי: את זה אני הבנתי.

יעקב מרגי: לא הסכמתי, הבנתי.

יעקב מרגי: סוגית הגידול הבלתי צפוי – משרד החינוך הוא משרד עתיר תקציבים.

יעקב מרגי: הוא מספר 1 ב-2019 מבין משרדי הממשלה, אפילו יותר ממשרד הביטחון; שייקח מהמשאבים שלו.

יעקב מרגי: במילים אחרות, אני אומר לך תבטל את החופשות.

יעקב מרגי: תרצה – תבטל את החופשה של הקיץ שכבר מימשת, תבטל את חופשת חנוכה.

יעקב מרגי: תבטל את חופשת חנוכה, הנה אני אומר לך.

יעקב מרגי: אני לא פופוליסט.

יעקב מרגי: אין לי בעיה בשביל לפתור את בעיית הילדים המיוחדים היום שתוריד את הסבסוד לצהרונים בעשירונים הגבוהים, תוריד את חופשת חנוכה.

יעקב מרגי: תוריד ותיתן מענה מיטבי היום לילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: אלו בעיות פנימיות שלך, זה מה שהיא אומרת.

יעקב מרגי: זה מה שהיא אומרת לך, שנה את סדרי העדיפויות שלך בתוך המיוחד.

יעקב מרגי: סעיף הסייעות הרפואיות – היא אמרה אנחנו מעבירים את חלקנו, זה משרד הבריאות, היא לא משרד הבריאות.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל תשובה.

יעקב מרגי: חסרה לי תשובה.

יעקב מרגי: אני מבקש שתדברי עם מי שאחראי באגף התקציבים.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת תוך כדי דיון אם תהיה נכונות של משרד האוצר לבחון קיזוז כבר במהלך התקופה הקרובה ממשרד הבריאות לטובת משרד החינוך בסעיף הזה.

יעקב מרגי: אני אשמח לקבל תשובה תוך כדי.

ליאור בראון: אני אעביר.

אורלי פרומן: אני מודה על הדיון הזה, ואני מאוד מאוד עצובה וכעוסה – 14 באוגוסט, ערב פתיחת שנת הלימודים, דווקא על ילדי החינוך המיוחד אנחנו יושבים פה.

אורלי פרומן: נדמיין מה קורה בשטח – אני עזבתי בינואר את אגף החינוך בעיריית כפר סבא.

אורלי פרומן: יושבים שם אנשי מקצוע מתוסכלים, הורים בוכים, מפגשים טעונים וקשים, ולאט לאט מערכת החינוך ממשיכה לאבד את אמון הציבור.

אורלי פרומן: זה מה שקורה עכשיו בשטח בכל הרשויות בארץ.

אורלי פרומן: חברים, זו לכאורה התעלמות מהמציאות.

אורלי פרומן: זה לא בא בהפתעה שיש גידול בילדי החינוך המיוחד, כולל הילדים על הרצף האוטיסטי.

אורלי פרומן: מי שמסתכל על המגמות של השנים האחרונות רואה את זה.

אורלי פרומן: תכנון זה תכנון, עם טווח כלפי מעלה, ולא טווח כלפי מטה.

אורלי פרומן: אי אפשר פתאום לומר שיש שוקת שבורה.

אורלי פרומן: וכן, נכון, נקלענו שלא באשמת אף אחד מהיושבים פה למערכת בחירות, וגם משרדי הממשלה והאוצר שמשותקים צריכים היו להיערך לזה.

אורלי פרומן: זה לא מפתיע ששנת לימודים היא תמיד על שתי שנות תקציב, 2020-2019 תש"פ.

אורלי פרומן: לא יכול להיות שמתוקצבים עד אמצע, ואת המנגנון הזה יודעים לעשות.

אורלי פרומן: חברים, בסוף צריך למצוא פתרון לכל ילד וילדה, לכל גננת, ולא חשוב אם היא עם חצאית או עם מכנסיים.

אורלי פרומן: ילד זה ילד, ילדה זו ילדה וגננת זו גננת.

אורלי פרומן: לא צריכה להיות הבחנה בנושא הזה.

אורלי פרומן: ואם לא מילאו את החוק מקודם בנושא של המוכש"ר, אז לא צריך להעלות את זה לדיונים של 2020, זה צריך להיות מיושם בספטמבר 2019.

אורלי פרומן: אני רוצה לתת עוד נקודה, אדוני היושב-ראש, שאנחנו צריכים לשים לב אליה.

אורלי פרומן: הנושא של ילדים עם הפרעות התנהגות או קשב וריכוז שיכולים לשבת בכיתות המשולבות בבתי הספר הרגילים – נגענו בזה גם בדיון הקודם – רק שהמערכת הרגילה לא לגמרי משופשפת לקלוט אותם.

אורלי פרומן: בנוסף, הילד בשילוב מקבל פחות מהילד בחינוך המיוחד, ואז ההורים בוחרים לעבור לחינוך המיוחד, אז לא פלא שאנחנו מקבלים יותר ויותר כיתות שלא נפתחות בחינוך המיוחד.

אורלי פרומן: אם יש לילד בעיה של אוטיזם, הוא צריך לקבל את סל השירותים בין אם הוא בשילוב ובין אם הוא בחינוך המיוחד.

אורלי פרומן: יש פה אפליה שצריך לתקן אותה.

אורלי פרומן: לגבי הנושא של סייעות לילדים אלרגיים – אני אומרת את זה מניסיון, אני הייתי מנכ"לית משרד.

אורלי פרומן: כאשר יש תכניות בין-משרדיות, והיה תיקון לפני כמה שנים, משרד האוצר יודע בתחילת שנת תקציב להכניס את היד למשרדים השותפים לתכנית ולא להעביר 75 המיליון לבריאות, אלא לשים אותו ישר בסעיף המיועד.

אורלי פרומן: זה נעשה כך, אני הייתי שם.

אורלי פרומן: וזה לא פרויקט, זו תכנית מתמשכת רב שנתית.

אורלי פרומן: ולכן אין פה סיפורים, האוצר צריך לגרוע ממשרד הבריאות את חלקו במימון הילדים עם האלרגיות.

אורלי פרומן: אני הייתי מבקשת, ברשותך, שלושה דברים.

אורלי פרומן: אחד, שתוצג פה תכנית רב שנתית של החינוך והאוצר על כל ילדי החינוך המיוחד המוכר והמוכש"ר.

אורלי פרומן: של כולם.

אורלי פרומן: דבר שני, אני מוטרדת מעוד דבר – אם מספרם של הילדים האלו הולך וגדל, הילדים האלו יהפכו להיות מבוגרים שהחברה כולה תצטרך להמשיך ולדאוג לחלקם הגדול.

אורלי פרומן: יש פה תכנית לאומית בין-משרדית – בריאות, רווחה, משרד העבודה – מה יקרה עם הילדים האלה, שמספרם הולך וגדל, בעוד X שנים כשהם יהיו בוגרים?

אורלי פרומן: דבר שלישי, מכיוון שאנחנו עדים למספר הולך וגדל של ילדים בחינוך המיוחד עם האפיונים המיוחדים, אני לפחות לא מצאתי מחקר שבודק את התופעה, כי לצד ההתפתחות של מערכת הבריאות ואבחונים מוקדמים, וכל מה שהיום מנסים לאבחן קודם, אין מחקר שמסביר לנו, לכולנו, למה יש גידול כל כך משמעותי בילדי החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: יש שינוי בהגדרות הבין לאומיות.

אורלי פרומן: יש שינוי בהגדרות, ויש הרחבה של ההגדרות ויש התמקצעות של האבחונים, ובכל זאת אנחנו מדברים פה על תופעה חברתית שאני חושבת שחשוב שכולנו נדע איך להיערך אליה, כי היום זה רק מתחיל במשרד החינוך.

אורלי פרומן: אחר כך החברה כולה צריכה להמשיך לתמוך בילדים האלו.

אורלי פרומן: ביקשתי שלוש בקשות שאני מבקשת שתיכנסנה לפרוטוקול ושנמשיך לדון בהן.

אורלי פרומן: דודי, תודה על הסקירה הממוקדת מאוד, אבל לא סוד הוא שההוצאה הלאומית על חינוך בהשוואה לדוח האחרון של ה-OECD לילדים בכל שכבות הגיל היא נמוכה בהרבה מהממוצע הישראלי.

אורלי פרומן: ההוצאה הישראלית לעומת הממוצע של ה-OECD.

אורלי פרומן: נקודה אחרונה.

אורלי פרומן: אמרת שאחד הפתרונות יהיה לצמצם את התקציב שמועבר למרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: לא, להגדיל את ההשתתפות של השלטון המקומי.

יעקב מרגי: הלוואי והיו מגדילים את התקציב לשלטון המקומי.

אורלי פרומן: לגרוע מהם, ואז זה יוגדל.

אורלי פרומן: אז שיגדיל השלטון המקומי.

אורלי פרומן: אני רוצה לעשות פה הבחנה, שלא נייצר פתיחת פערים חברתיים בין רשויות מבוססות לרשויות מוחלשות.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: לא יקום ולא יהיה.

יעקב מרגי: אנחנו לא הולכים הביתה.

אורלי פרומן: כי ילד של חינוך מיוחד, לא חשוב איפה הוא גר, צריך לקבל אותה רמת שירותים.

אורלי פרומן: תודה.

קטי קטרין שטרית: קודם כל, בסמנטיקה, אני לא חושבת שצריך להכניס את הילדים האלרגיים לחינוך המיוחד.

קטי קטרין שטרית: אני לא חושבת שצריך לשים אותם באותה קטגוריה.

קטי קטרין שטרית: ילדים אלרגיים הם ילדים עם בעיות רפואיות, נולדו עם בעיה רפואית שהם לא יכולים סוג כזה או אחר של אוכל.

קטי קטרין שטרית: אי אפשר לשים אותם ביחד בשום פנים ואופן.

קטי קטרין שטרית: לכן אולי מכאן נגזרת הבעיה.

קטי קטרין שטרית: אני לא רוצה להאמין שהנושא של הדיון היום הוא כדי שנרד מהנושא של הגנים במוכר שאינו רשמי, וגם שנרד מהילדים האלרגיים ונושאים אחרים.

קטי קטרין שטרית: זה מטריד אותי, גם ברמה המקצועית, כי פקידות בכירה במשרד החינוך ידעה להגיד לשר אי אפשר לבצע רפורמה כזו וכזו.

קטי קטרין שטרית: משרד החינוך בשנים האחרונות בכל שני וחמישי צץ עם רפורמה חדשה – סייעת שנייה, חמש יחידות.

קטי קטרין שטרית: איך אומרת הפרסומת של "הלפרין"?

קטי קטרין שטרית: דברים בסיסיים.

קטי קטרין שטרית: הדברים הבסיסיים הם הילדים האלה.

קטי קטרין שטרית: הילדים האלה שלא חטאו בשום פנים ואופן ולא עשו שום דבר רע.

קטי קטרין שטרית: הכנסתם עכשיו רפורמה במחוז הצפון, אז תדחו את זה בשנה, תגידו בשנה הבאה כי אנחנו לא מסוגלים לעמוד בקצב.

קטי קטרין שטרית: הרי אנחנו שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים.

קטי קטרין שטרית: איך אפשר לשלב ילדים בחינוך המיוחד כשאין פרא-רפואי, כשהמורים לא קיבלו הכשרה, המורים שאמורים לקלוט את הילדים לא קיבלו הכשרה, אין שם את כל מה שהילדים האלה צריכים.

קטי קטרין שטרית: אז עזבו מכל הסמנטיקה הזו, עזבו מכל הפופוליזם הזה.

קטי קטרין שטרית: תחזרו בחזרה למקום של משרד החינוך, שנתן דברים בסיסיים, קודם כל להתחיל עם זה.

קטי קטרין שטרית: יהיה כסף – נלך על רפורמות חדשות.

שלמה קרעי: מה שעושים בפריפריות זה לא רק שומנים, זה אפליה מתקנת.

שלמה קרעי: זה תיקון של אפליות שיש בפריפריה כל הזמן.

יעקב מרגי: זו העדפה, זו לא אפליה.

קטי קטרין שטרית: איפה העדפה מתקנת?

שלמה קרעי: בצפון.

שלמה קרעי: כשאת מדברת על רפורמה בצפון או בדרום, בפריפריה, זה תיקון של - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי, תן לה.

קטי קטרין שטרית: שלמה, אם אין לך לילדים בחינוך המיוחד הלא מוכש"ר, אין לך את הדבר הבסיסי כדי להשוות אותם לילדים אחרים.

שלמה קרעי: ימצאו.

שלמה קרעי: ימצאו.

קטי קטרין שטרית: אתה לא יכול ללכת על רפורמה נוספת.

קטי קטרין שטרית: קודם כל תיתן לשכבת הגיל את כל מה שמגיע להם.

קטי קטרין שטרית: חסר כסף?

קטי קטרין שטרית: תרדו מפעילות ראמ"ה ומהסקרים.

קטי קטרין שטרית: יש שם 51 מיליון שקלים.

קטי קטרין שטרית: תרדו מזה, הרגתם את המורים ואת המנהלים עם הטפסים – עוד טופסולוגיה ועוד טופסולוגיה.

קטי קטרין שטרית: תרדו מזה.

קטי קטרין שטרית: למשרד יש רזרבות, זה לא יעזור, אני זוכרת את זה בכל שנת לימודים.

קטי קטרין שטרית: יש רזרבות למשרד.

קטי קטרין שטרית: תעשו חשיבה ותמצאו את הכסף.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך.

קטי קטרין שטרית: אל תנצלו את הבמה הזו כדי לקבל עוד תוספת ועוד תוספת.

קטי קטרין שטרית: יש במשרד כסף, והוא מנותב לדברים הלא נכונים.

קטי קטרין שטרית: אתם כפקידות שאחראית על כך צריכים לבוא לשר ולמנכ"ל ולהגיד: בלתי אפשרי לא לעשות את הדברים הבסיסיים.

קטי קטרין שטרית: צריך קודם כל לדאוג למה שצריך לדאוג.

סמי עטר: אני רק רוצה להביא לכאן שתי דוגמאות מהמציאות בשטח של המצוקה.

סמי עטר: אני מנהל אגף החינוך במועצה האזורית מרחבים וגם חבר הנהלת האיגוד.

סמי עטר: חבר הכנסת מרגי, אתמול קיבלתי טלפון – אני אומר את זה בהתרגשות של אימא שכמעט איימה עליי.

סמי עטר: יותר גרוע, הייתי צריך להביא את המשטרה כדי להרגיע את המצוקה של אותה אימא שהייתה צריכה שיבוץ במסגרת החינוך המיוחד.

סמי עטר: בפריפריה הגיאוגרפית יש מצוקה מטורפת, למרות שהקמנו בית ספר לאוטיזם בפנימיית "אשל הנשיא", אבל המצוקה היא יותר קשה גם בכיתות.

סמי עטר: אני ביקשתי מספר בקשות, שנדחו – הנושא של סייעת רפואית.

סמי עטר: ילדה עם מחלת דם נדירה שנמצאת כל הזמן בבתי חולים.

סמי עטר: אתמול קיבלנו תשובה שלילית.

סמי עטר: תשובה שלילית – מה אני אמור לעשות?

סמי עטר: כמובן שבסוף האימא תבוא לראש הרשות.

סמי עטר: דוגמה נוספת: אותם ילדים אלרגיים שנדרשים לקבל את הטיפול עד גיל מסוים, כלומר, האלרגיה נגמרה בגיל מסוים, הוא כבר בריא.

סמי עטר: יתרה מזאת, אנשי המקצוע בפריפריה – קשה מאוד למצוא לי, אני לא יכול למצוא אותם.

יעקב מרגי: אלו בעיות שאנחנו מכירים אותן.

סמי עטר: דבר אחרון.

סמי עטר: אורלי, את צודקת, רמת השירות חייבת להיות אחידה.

סמי עטר: אני מרגיש שהשירות הולך ופוחת, והוועדה חייבת להיכנס יותר לתכנון של מוסדות החינוך ולמצוקות בעיקר בפריפריה ובנגב המערבי.

טל רוסו: מהניסיון שלי בעבודה עם האוצר – אומנם במשרד הביטחון זה היה הרבה יותר קל, כי אלו תקציבים שהאוצר לא יושב על כל סעיף וסעיף, אבל אני בטוח שב-2018 מערכת החינוך לא תגיע אפילו ל-90% מהמיצוי של התקציב שלה.

טל רוסו: לכן אני חושב שאין שום בעיה של מקורות.

טל רוסו: אם האוצר ירצה, וכל המערכת תתגייס לנושא הזה, ניתן להעמיד את התקציב הזה.

טל רוסו: בנושא הזה, זה רק עניין של רצון.

טל רוסו: ולכן אני חושב שצריך לחייב את האוצר לוותר על חלק מהבירוקרטיות שהמטרה שלהן היא לחסוך, כביכול, כי הם רואים בכלכלת מיקרו ולא מקרו, ולכן אפשר לעשות את זה, אם יש התגייסות.

יעקב מרגי: בשילוב ידיים.

יעקב מרגי: אני מאמין שגם משרד החינוך ירצה לתת את חלקו אם האוצר ישים את חלקו.

טל רוסו: אין לי ספק.

טל רוסו: ולכן צריך לחייב את זה – להושיב את שניהם ביחד ולסגור את הפינה הזאת.

טל רוסו: מה שאותי יותר מטריד, מה עושים אחרי זה עם הכסף.

טל רוסו: מה עושים עם התקציב ואיך עושים את ההכשרות ואת כל הדברים, כי אני מרגיש שעדיין התכנית פה לא נותנת מענה לחינוך המיוחד בכל המסגרות.

טל רוסו: את זה צריך להמשיך ולפתח.

יעקב מרגי: נמשיך לעקוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כבר הזכירו את זה, ואני אזכיר את זה שוב – התגלגלנו לפתחו של הדיון הכללי הזה בחודשיים האחרונים, שבהם אנחנו נאבקים במשותף יחד עם חברי הכנסת בוועדת הכספים ובוועדת החינוך על נושא של גני הילדים של החינוך המיוחד במוסדות המוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: מדובר לא רק ב"אופק חדש" או בכל מיני נקודות כאלה ואחרות.

שלמה קרעי: לפי החוק, כמו שאמר נציג משרד החינוך, צריך שיהיה שוויון מלא בין - - -

יעקב מרגי: אני אמרתי את זה לפניו, ואף אחד לא מצטט אותי.

שלמה קרעי: קודם כל הודיתי לך.

יעקב מרגי: לא, שזה לא חוקי.

יעקב מרגי: אני לא משפטן.

שלמה קרעי: בוודאי, זה שזה לא חוקי, ראינו, כתוב בחוק.

יעקב מרגי: אני מתנצל, אני לא משפטן, אמרתי שזה לא חוקי.

יצחק פינדרוס: יעקב, אתה יודע שאת החוק ממציאים המשפטנים.

שלמה קרעי: חבר הכנסת פינדרוס, כשאתה תדבר, אני מבטיח לא להפריע.

שלמה קרעי: אנחנו מדברים כאן על מודל תקצוב מלא, על "אופק חדש" בהשוואה לגני הילדים בחינוך הרגיל בהתאם לחוק.

שלמה קרעי: אני לא מצליח להבין איך זה שבבתי הספר – זה גם משהו שקרה רק עכשיו, בחודשים האחרונים – הכול הסתדר.

שלמה קרעי: זאת שאלה אחת שאני שואל: איך בבתי הספר הסתדרנו וקיבלו את כל הנתונים, גם כשזה עמותות, ובספטמבר הכול עם שוויון מלא בבתי הספר של המוכש"ר; ובגני הילדים יש חריקות שאי אפשר לעמוד בהן?

שלמה קרעי: זה דבר אחד.

שלמה קרעי: דבר שני, לא ברור לי מה זה שאתם אומרים, דודי וגם נציגת משרד האוצר, דיוני תקציב 2020.

שלמה קרעי: את אומרת שבדיוני תקציב 2020 הכול יהיה בסדר.

שלמה קרעי: האם מדובר כאן בהתחייבות שמשרד החינוך משווה את רמת התעדוף של גני הילדים של החינוך המיוחד המוכש"ר לרמת התעדוף של גני הילדים הרגילים, וזה ייכנס ברמת תעדוף זהה לדיוני התקציב של 2020?

שלמה קרעי: מבחינתי, אם התשובה היא חיובית, זאת בשורה גדולה.

שלמה קרעי: זה אומר שהחל מינואר 2020, באמצע שנת תש"פ, בא שלום על ישראל, התעדוף הוא זהה.

שלמה קרעי: אבל אם האמירה היא לא יודעים, נכניס לדיונים, אולי כן, נראה אם יהיה מקור, אז לא עשינו כלום, כל הדיונים פה הם דיוני סרק.

שלמה קרעי: אז אני רוצה להבין במה מדובר כאן.

שלמה קרעי: אם התשובה היא חיובית, יש את ארבעת החודשים הראשונים של השנה, שמבחינתי דיברנו וכמעט הצלחנו להשיג תקציב תוספתית ממשרד האוצר לאותם ארבעה חודשים, שמנכ"ל משרד החינוך אמר שהוא מתנגד, הוא רוצה התחייבות מראש לכל השנה.

שלמה קרעי: אז אני לא מצליח להבין – אם זה אמתי ובתקציב 2020 זה נכנס ורמת התעדוף היא זהה, אז מה אכפת לנו לקבל תוספת עכשיו לארבעה חודשים ולפתור את הכול?

שלמה קרעי: זה לא חשוב כל כך, ארבעת החודשים האלה מבחינתי יכולים לחכות עד לינואר 2020 ולהתחיל משם.

שלמה קרעי: אבל מההיסוס הזה של המנכ"ל זה נראה כאילו "רוצה לשקר, ירחיק עדיו".

שלמה קרעי: נדבר על זה בדיוני תקציב 2020, אבל רמת התעדוף תישאר נמוכה, רק אם יהיה תקציב, רק אם יהיה מקור ולא עשינו שום דבר.

שלמה קרעי: זה הנושא שלשמו התכנסנו.

יעקב מרגי: התכוונת לאוצר.

יעקב מרגי: המנכ"ל לא אמר את זה.

שלמה קרעי: מנכ"ל משרד החינוך אמר שהוא לא מעוניין לקבל תוספת רק לארבעת החודשים האלה ומינואר 2020 - - -

יעקב מרגי: תאמין לי, היום הוא מוכן לקבל גם בשביל שלושת החודשים האלה, רק תביא לו אותו.

שלמה קרעי: הוא לא מוכן.

שלמה קרעי: לא, הוא לא מוכן.

דודי מזרחי: זה לא מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: המציאות השתנתה.

שלמה קרעי: בסדר, בוא נשמע את נציג משרד החינוך.

שלמה קרעי: לנושאים האחרים, אני חושב - - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אם אתה חושב שיש מאן דהו באוצר שמוכן לתת לך ארבעה חודשים, תשאיר לי את - - -

שלמה קרעי: היה.

יעקב מרגי: היה.

יעקב מרגי: מה, הוא חזר בו?

שלמה קרעי: לא, לא, מנכ"ל משרד ראש הממשלה התערב בזה ודיברו עם משרד החינוך והאוצר.

יעקב מרגי: אתה יכול לבדוק איפה עומדת - - -

שלמה קרעי: מנכ"ל משרד החינוך לא מעוניין.

שלמה קרעי: הוא אומר: רק אם משרד האוצר - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך עכשיו - - -

שלמה קרעי: לא, לא, שהוא יגיד קודם כל שהוא מוכן וזה נכנס במקור תקציבי.

יעקב מרגי: אתה יודע להביא מהאוצר?

יעקב טסלר: באוצר מוכנים?

יעקב טסלר: מי באוצר?

שלמה קרעי: מנכ"ל משרד ראש הממשלה אמר שיש את האפשרות להשיג את אותם 25 מיליון שדרושים לארבעת החודשים האלה לגננות של המוכש"ר.

יעקב מרגי: הוא לא יכול להעביר לך אותם.

יעקב מרגי: את זה הוא לא יכול להעביר לך.

עומר ינקלביץ': זה הפלסטר של הפלסטר של הפלסטר.

שלמה קרעי: הוא אמר שהוא לא רוצה.

קריאה: אתה מודע לזה שיש סירוב?

יעקב מרגי: לא, לא, זה לא אמתי.

יעקב מרגי: הניסיון שלו אמתי, היישום הוא לא.

עומר ינקלביץ': הוא לא פרקטי.

שלמה קרעי: מה זה היישום לא פרקטי?

יעקב מרגי: כי הוא לא יכול.

שלמה קרעי: הוא לא יכול להתחייב כי הוא לא מאמין - - -

יעקב מרגי: הוא לא יכול לשלם שכר שונה לשום פונקציה במשרד החינוך אם זה לא מגובה בהסכם עם הממונה על השכר באוצר.

שלמה קרעי: ל-2020.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: מה זה אומר?

שלמה קרעי: כי ב-2020 הם לא בטוחים שיצליחו להעביר את זה.

שלמה קרעי: זה אומר שרמת התעדוף של זה תישאר נמוכה ולא בטוח שבדיונים זה ייכנס.

שלמה קרעי: זה מה שזה אומר.

יעקב מרגי: אז אם ככה, לא הבאנו ארבעה חודשים.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: אני אומר, ארבעה חודשים אפשריים, אבל משרד החינוך לא מוכן להתחייב, כי אם הוא יתחיל לשלם ארבעה חודשים, כבר אי אפשר לעצור את זה.

יעקב מרגי: נשמע את ההתייחסות של משרד - - -

קריאה: אבל הבעיה היא הרבה יותר רצינית.

קריאה: אתה מתעקש על משהו מאוד קטן - - -

יעקב מרגי: גברתי, לא זכור לי שנתתי לך רשות דיבור.

שלמה קרעי: לגבי נושא 3, של האלרגיים והסייעות הרפואיות, אני קורא למשרד האוצר, כמו שאתה קראת, אדוני היושב-ראש, ידוע שאגף התקציבים מנהל את המדינה יותר מכל שאר משרדי הממשלה.

שלמה קרעי: אין שום בעיה לבצע קיזוז ולהעביר את הכסף כשיש מחויבות בין-משרדית למשרד החינוך.

שלמה קרעי: הנושא הזה צריך להיפתר בקלות בלי יותר מדי דיונים.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע תשובה עד סוף הדיון.

שלמה קרעי: הנושא הגדול יותר, אותם 300 מיליון שקלים, זה גידול טבעי.

שלמה קרעי: נכון שאנחנו דנים בו, והוא חשוב מאוד.

שלמה קרעי: להערכתי, כמו שזה נראה, בתקציב 2020 ברור שזה ייכנס.

שלמה קרעי: אין שום ספק שישאירו את הגידול הטבעי של ילדים בחינוך המיוחד בלי מענה, וארבעת החודשים האלה זה דיון בין משרד החינוך למשרד האוצר.

שלמה קרעי: אני קורא לכם להתכנס ולמצוא את התקציב הזה לארבעת החודשים.

עומר ינקלביץ': אני מברכת על הדיון הזה.

עומר ינקלביץ': אני רוצה להיות ממוקדת ופרקטית.

עומר ינקלביץ': אני פונה למשרד החינוך ולמשרד האוצר, הרי הדיון הזה על המוכש"ר – אני מתמקדת במוכש"ר – לא צץ היום, לא צץ אתמול ולא צץ שלשום.

עומר ינקלביץ': כל הזריקה הזאת, הפינג פונג, שמתנהלת ביניכם היא לא מכבדת אותנו, היא אפילו קצת פוגעת באינטליגנציה שלנו.

עומר ינקלביץ': הזריקה הזו לשנת 2020 היא גם כן תמוהה בעיני, כי כל הנושא של המוכש"ר לא צץ היום, גם לא צץ אתמול.

עומר ינקלביץ': כל הכספים לתיקון 11, שהוא תיקון מבורך מאוד, אבל כל הכספים שזזים פה, ולבסיס ההשוואתי הכול כך פשוט בין המוכש"ר לחינוך הרגיל לא צץ לו פתרון קודם, אבל ב-2020 הוא יצוץ.

עומר ינקלביץ': אז אני רוצה להיות פרקטית ולומר, יש 300 מיליון שקלים בחינוך – ואני פונה אליך, דודי, נציג משרד החינוך – מתקנות שלא מיושמות אצלכם.

עומר ינקלביץ': איפשהו זה נמצא.

עומר ינקלביץ': תבדוק לעומק, תרים טלפון, ברשות היושב-ראש.

דודי מזרחי: אני לא מבין מה את אומרת.

עומר ינקלביץ': מבדיקה קלה שלי, יש כסף שצף שם, שמסתובב.

עומר ינקלביץ': בואו ננסה.

יעקב מרגי: תת ביצוע.

עומר ינקלביץ': אני מנסה להיות פרקטית ולהגיד מה אנחנו עושים כדי לפתור.

עומר ינקלביץ': הרי שנת הלימודים צריכה להתחיל.

דודי מזרחי: אחוז הביצוע של משרד החינוך – זה נתון שאנחנו מאוד מתגאים בו – הוא 99.7%.

דודי מזרחי: המשרד עם אחוזי הביצוע הכי גבוהים בכל הממשלה.

עומר ינקלביץ': ומה עם התקנות הלא מיושמות?

עומר ינקלביץ': צריך לבדוק את זה לעומק.

עומר ינקלביץ': אז יש סכום מסוים של כסף של תקנות שלא מיישמות, תבדקו מה קורה אתו כדי להיות פרקטיים.

עומר ינקלביץ': תבדקו מה קורה אתו.

עומר ינקלביץ': בנוסף, אני רוצה לומר, אין פה נציג של משרד הבריאות, אבל משרד הבריאות הוא אחד מתוך השלטון המקומי.

עומר ינקלביץ': הרי זה תקציב, כפי שאמרת, שתלוי בחינוך.

עומר ינקלביץ': אז משרד הבריאות הוא חלק קטן מאוד מתוך התקציב הזה.

עומר ינקלביץ': פה הפינג פונג הזה בין משרד הבריאות – אין פה נציג ואני לא יודעת מה הבעיה מול משרד הבריאות, ונשמח לדעת מהי הבעיה – אבל מה עם שאר התקציב שנעלם פה של שאר המשרדים?

עומר ינקלביץ': איפה זה בא לידי ביטוי?

דודי מזרחי: הוא חייב.

עומר ינקלביץ': אם ככה, אז תקציב של - - -

דודי מזרחי: החוסר הוא 170 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: דודי, בסוף יהיו לך הרבה תשובות לשאלות שאתה צריך לתת להן תשובות.

עומר ינקלביץ': חוץ מזה, אני חושבת שאנחנו לא צריכים להתעסק בפלסטרים, אלא בתכנית רב-שנתית.

עומר ינקלביץ': ההתעסקות הזאת כל הזמן ב-25 מיליון זה פשוט לא רלוונטי.

אורית אמיתי: תודה רבה, אדוני.

אורית אמיתי: אני מארגון "סיכוי שווה", שעוסק בשילוב אנשים עם מוגבלות בעבודה וגם נציגת הורים במועצת העיר ברמת גן.

אורית אמיתי: קודם כל, אני מצטרפת לדברים שאמרת, אדוני היושב-ראש, מקודם לגבי ההימצאות של מנכ"ל משרד החינוך בישיבה הזו והצמרת של המשרד.

אורית אמיתי: זה בהחלט מצער שלא מספיק כואב כדי שתהיה נוכחות גם של הנציגות הזו.

אורית אמיתי: דבר שני, עוד מעט 15 באוגוסט, אוטוטו נפתחת שנת הלימודים.

אורית אמיתי: לשמוע את התשובות של האוצר והחינוך – אי אפשר להקפיא את הילדים, אנחנו עוד מעט צריכים להתחיל את שנת הלימודים, וכרגע עדיין יש ילדים שאין להם שיבוצים, כמו שנאמר פה, פתיחות של כיתות מוקפאות כי אין מענה כי הם לא מקבלים אישור ממשרד החינוך.

אורית אמיתי: אותו דבר גם ועדות חריגים, שהרשויות מקבלות רק עכשיו אישורים על ועדות בכלל, וועדות חריגים.

אורית אמיתי: איזה מענה אנחנו יכולים לתת לילדים האלה אחר כך?

אורית אמיתי: שלא נדבר על זה שכל השיבוצים גוררים אחר כך את הנושא של ההסעות והסייעות, והמחסור בסייעות והמחסור בפרא-רפואי, שמסכל את ההצלחה של השילוב והרפורמה שממשמשת ובאה.

אורית אמיתי: כל הדבר הזה גורם לבעיית אמון קשה בין הציבור לבין מערכת החינוך לבין המדינה, לבין הרשות, שעומדת בפני שוקת שבורה, אין לה תשובות.

אורית אמיתי: הורים פשוט חסרי אונים.

אורית אמיתי: אנחנו יודעים שהנושא של תחילת שנת הלימודים בחינוך המיוחד הוא תמיד רווי בחרדות ובחוסר אונים, והמציאות הנוכחית רק מגבירה את זה.

אורית אמיתי: אנחנו חייבים לקבל פתרון עכשיו, אנחנו לא יכולים להסתפק בתשובות שאנחנו יודעים שזה דחוף ואנחנו נקיים דיונים.

אורית אמיתי: אנחנו צריכים לדעת עכשיו איזה תשובות קונקרטיות יכולות לתת פתרון כדי שאנחנו נוכל ללכת הביתה ולדעת שמתחילים את שנת הלימודים ב-1 בספטמבר.

יצחק פינדרוס: קודם כל, מכיוון שהכותרת הייתה דיון המשך לדיון הקודם - - -

יעקב מרגי: שונתה הכותרת, אפילו באישור ועדת ההסכמות.

יצחק פינדרוס: שונתה הכותרת?

יעקב מרגי: שונתה, ודאי.

יעקב מרגי: הכותרת היא: חשש מאי פתיחת שנת הלימודים.

יצחק פינדרוס: אז אני אתייחס למה שהיה בדיון הקודם, על הרצון של הבעלויות להעביר פרטים.

יצחק פינדרוס: קיבלת מכתב, אני מעריך שראית אותו.

יעקב מרגי: עדיין לא ראיתי.

יצחק פינדרוס: יש מכתב מכל הבעלויות שמופנה לחברי הכנסת, גם אליך, כמובן.

יעקב מרגי: אני שמח.

יעקב מרגי: שלא יהיה תירוץ לאף אחד.

יצחק פינדרוס: הם מודיעים: אנחנו נותנים את כל הפרטים, כל מה שיידרש, כל מה שיצטרך, כולל בעלויות שנרמז שאולי לא רוצות, הם כתבו את זה במכתב רשמי.

יצחק פינדרוס: רק להרגיע את כולם.

יעקב מרגי: אני אלמד אותו לעומק לפני שאני אוציא אנחת שמחה או רווחה.

יצחק פינדרוס: אז התירוץ הזה לא יעבוד.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לחזור על מה שאמרתי קודם בהערה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שהתרגלו לזה וקיבלו את זה.

יצחק פינדרוס: אני לא מוכן לקבל את השיח הזה.

יצחק פינדרוס: כשמדברים על גידול טבעי, יש מספר, המספר של הגידול שאליו צריכים משרדי הממשלה להיערך.

יצחק פינדרוס: זה לא רלוונטי בסופו של דבר איפה ועדות ההשמה ישימו את אותם ילדים.

יצחק פינדרוס: לכן המספר 300, אם הוא לא כולל את מספר הילדים שנצרכים באוטיזם, בחינוך המיוחד, על כל הסגנונות שלהם, המספר הזה הוא לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: פשוט לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: אנחנו הנבחרים צריכים להרגיל את הפקידים שאין שפה כזאת.

יצחק פינדרוס: זה פעם אחת.

יצחק פינדרוס: פעם שנייה, הדיבור הזה – אין תקציב, יש תקציב, אין תקנה, יש תקנה – על הצהרונים לא ראיתי שעברה בכנסת תקנה של הקיצוץ, עוד לא ראיתי את זה.

יצחק פינדרוס: אולי אני לא יודע, אולי אתה היית יותר בוועדת כספים וראית?

יצחק פינדרוס: אני לא ראיתי את זה בסדר-היום של ועדת הכספים.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שנשמט מעיניי.

יעקב מרגי: הפוך.

יעקב מרגי: הפוך, הייתה פעולה אקטיבית לאשר אותם.

יצחק פינדרוס: יכול להיות, אני רק יודע שאין שום בעיה, הכול עובד.

יעקב מרגי: הרי הצהרונים היו חד-שנתיים.

יעקב מרגי: היה חשש בגלל הבחירות וקמה זעקה, והייתה פעולה אקטיבית להשאיר אותם גם השנה.

יצחק פינדרוס: אדוני, לכן שאלתי.

יצחק פינדרוס: בהרבה דברים אני למדתי ממך, תלמיד שלך.

יצחק פינדרוס: לכן שאלתי.

יצחק פינדרוס: אז למה בצהרונים אין בעיה, הכול בסדר?

יצחק פינדרוס: אני אומר, אנחנו צריכים לעשות הכול.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע מי ישתף פעולה בעניין הזה, אבל אנחנו צריכים לעשות הכול.

יצחק פינדרוס: לא יכולה להיפתח שנת הלימודים בלי שכל ילדי החינוך המיוחד – ואני מקווה מאוד שזו לא עז שהביאו לנו הבוקר, בגלל שישבו פה לפני שבועיים וכולם היו מרוגשים שיודעים בדיוק את העלייה של 3.7%, את המספרים ואת התוספת של 400 מיליון.

יצחק פינדרוס: הכול היה באולם ליד בגרפים יפהפיים עם השר והמנכ"ל, ישיבה חגיגית, הסבירו לנו שהכול בסדר.

יצחק פינדרוס: היום כשמדברים על המוכר שאינו רשמי, פתאום יש בעיה, חסר 350.

יצחק פינדרוס: אני מקווה מאוד שזה לא סיפור העז, ואז אני חוזר על מה שאמרתי קודם:

יצחק פינדרוס: אין סיטואציה שילד בחינוך מיוחד לא יפתח את שנת הלימודים כסדרה בתקצוב מלא, כמו שאם זה לא היה ערב בחירות, גם בחינוך הרגיל לא היה צריך להיות כזה הבדל, אבל בטח לא בחינוך המיוחד.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני אומר משפט.

יעקב מרגי: מצד אחד אני שמח שהרפורמה מוחלת השנה רק במחוז צפון, אני אגיד לך למה.

יעקב מרגי: בדיונים על הרפורמה – לא ספרתי כמה פעמים זה היה, הרבה פעמים – נאמר בצורה חד-משמעית, גם על ידי וגם על ידי המשרד, שהתיקון הזה מכיל את המוכר שאינו רשמי בצורה שווה גם בלי בג"ץ.

יעקב מרגי: אני מקווה שלפחות במחוז צפון תהיה התחייבות שלטונית.

יעקב מרגי: עזבו שמצפצפים על החוק.

יעקב מרגי: בהתחייבות - - -

עומר ינקלביץ': לא, אבל פרקטית זה לא קורה.

עומר ינקלביץ': אם זה בבתי ספר של המוכר, פרקטית זה לא קורה.

יעקב מרגי: אבל את העוקץ עוד לא אמרתי, עכשיו זה נתקע לי בלשון.

יעקב מרגי: הייתי מעודד ומכיר את הצהרת הכוונות של המשרד, והייתי אומר יש פה הצהרת כוונות.

יעקב מרגי: סבלנו 80 שנה, נסבול עוד שנה.

יעקב מרגי: אם במחוז צפון בתש"פ הייתי יודע שהגננות במוכר שאינו רשמי מושוות, אז כמו שהתחייבו לנו בחקיקה – וזה בפרוטוקול, וזו הייתה כוונת המחוקק – אז הייתי יודע שתשפ"א, עם האוצר או בלי האוצר, הם יודעים לעשות את זה.

יעקב מרגי: מסתבר שמה שקשור לחינוך המיוחד או המוכש"ר זו אותה תחושה של בדיעבד.

יעקב מרגי: קודם כל זה, ולאחר מכן זה.

יעקב מרגי: אמרנו יעקב טסלר, בבקשה אדוני.

יעקב מרגי: לאחר מכן עורכת הדין הדס ארנון.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים במצב חירום.

יעקב טסלר: מצב החירום לא התחיל היום, ב-14 בחודש, הוא התחיל כבר מהדיון הראשון.

יעקב טסלר: מה שזה שנראה בפועל, שהמסר הזה לא נקלט ואנחנו לא הבנו.

יעקב טסלר: אני מודה ומתוודה פה בפני כולם שעד שהיה הדיון על תשלומי ההורים אני חשבתי לתומי – חדש, לא מכיר את המקום, רק נכנסתי למקום הזה.

יעקב טסלר: יש דבר חוקי וכל הדברים שאנחנו דיברנו.

יעקב טסלר: ראיתי את הרצון מכל הגורמים, גם ממשרד החינוך.

יעקב טסלר: מהאוצר האמת היא שלא, אבל בעיקר ממשרד החינוך, שמעתי את המנכ"ל, שאמר שהוא רואה את האפליה ושצריכים לתקן את זה, והגיע הזמן, והוא יעשה את הכול, והוא יפנה לאוצר ויבקש.

יעקב טסלר: אמרתי: אני שומע, אני סומך, אני זורם.

יעקב טסלר: והתברר שייתכן שטעיתי.

יעקב טסלר: אבל מה לעשות, הגענו לדיון שלישי היום.

יעקב טסלר: חברים, אנחנו לא מתעסקים פה עם עוד אירוע בעוד עיר, עוד איזה תקציב לתרבות.

יעקב טסלר: מדובר פה בנפשות – אם זה הילדים בחינוך המיוחד, אם זה הילדים האלרגיים, עם הגידול, כפי ששמענו, שלצערנו גדל.

יעקב טסלר: מי יכול להיות רגוע ולהגיד אין תקציב, יש תקציב, ממשלת מעבר?

יעקב טסלר: כשאנחנו נמצאים במצב חירום יש נוהל ברור מה צריכים לעשות ואיך לפעול.

יעקב טסלר: פרצה מלחמה – אין תקציב.

יעקב טסלר: מה עושים?

יעקב טסלר: מה לעשות?

יעקב טסלר: יתקיפו אותנו מדרום, מצפון.

יעקב טסלר: יש צו שמונה.

יעקב טסלר: אני לא יודע לומר למשרד החינוך ולאוצר להביא את הפתרונות.

יעקב טסלר: אני לא מכיר בדיוק איך, אבל מה שברור לי, כפי שחבריי והיושב-ראש אמרו את זה: אם רוצים פתרון, מתכנסים יחד ולא יוצאים מהחדר עד שמביאים פתרון לכל הסוגיה הסבוכה הזאת.

יעקב טסלר: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, כמו שאמרנו בדיון הראשון, לפתוח את שנת הלימודים אם אין מענה.

יעקב טסלר: ברשותך, אני רוצה לפנות אליך, דודי.

יעקב טסלר: מה זה שעות היקף?

יעקב טסלר: יש סעיף 45, שעות היקף שמתוקצב ב-98 מיליון, משהו כזה.

יעקב טסלר: מה הדבר הזה?

קטי קטרין שטרית: תמשיך, סעיף 46 – פעילויות ופרויקטים במערכת החינוך, 687.

קטי קטרין שטרית: 45 – הוראת החקלאות והמקצועות.

קטי קטרין שטרית: איזה מקצועות?

קטי קטרין שטרית: 40 מיליון.

יעקב מרגי: מה, את רוצה עכשיו - - -

קריאות: - - -

יעקב מרגי: זה רציני?

יעקב מרגי: זה רציני?

יצחק פינדרוס: זה תקציב קואליציוני של מפלגת העבודה.

יעקב מרגי: אני לא יודע.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך את האמת.

יעקב מרגי: בדיון הקודם, בלהט הדברים - - -

קטי קטרין שטרית: לא, אני לא רוצה שהם יעברו על החוק.

יעקב מרגי: הם עוברים על החוק.

יעקב טסלר: זה לא מפריע.

יעקב טסלר: זה לא מפריע.

יעקב טסלר: זה לא מפריע.

קטי קטרין שטרית: אז אני אומרת לך, כדי שהם לא יעברו על החוק, שייקחו כסף ממשהו שאולי נחשב לקצפת ותנו את הלחם.

דסטה גדי יברקן: מה זה עוברים על החוק?

דסטה גדי יברקן: מה הדבר הזה?

יעקב מרגי: בלהט הדברים בדיון הקודם, אמרתי להם: תבטלו את מטה פולין.

יעקב מרגי: אני לא חוזר בי, אבל תבטלי את מטה פולין, תורידי את כוח האדם משם – בכמה זמן דחית את זה?

יעקב מרגי: אני נפלתי במלכודת.

יעקב מרגי: אני לא צריך לתת להם מאיפה.

יעקב מרגי: אנחנו לא צריכים להגיד, האוצר ומשרד החינוך צריכים למצוא את המקורות, נקודה.

יעקב טסלר: אני רוצה לשמוע תשובה עוד מעט מה הדבר הזה.

יעקב טסלר: אני רוצה לפנות לגברתי ממשרד האוצר.

יעקב טסלר: אני מתבייש – כמובן, לא אישית.

יעקב טסלר: לדעתי, במשרד החינוך עוד שמעתי איזה נימוק, עוד שמעתי איך מבחינתם הם מתנהלים, מה הם מסוגלים, מה הם לא מסוגלים.

יעקב טסלר: שמעתי גם את האמירה נעשה את הכול ונראה, יש להם פתרונות.

יעקב טסלר: בוודאי שאנחנו צריכים לראות את התוצאות המעשיות.

יעקב טסלר: אבל ממשרד האוצר אני בקושי שומע.

יעקב טסלר: אני לא מדבר על הדיון הקודם.

יעקב טסלר: זה לא קשור אלי, זה לא קשור אלינו, בזה אני לא מתמצא.

יעקב טסלר: אני חושב שזה מבזה את כולנו, שאנחנו הגענו ואנחנו התרענו ואמרנו מהרגע הראשון: אנחנו מצפים לתשובות.

יעקב טסלר: הייתם יכולים לעשות שיעורי בית לפני חודש.

יעקב טסלר: נראה שלא עשיתם שום דבר, ואני חושב שזה ביזיון.

הדס ארנון-שרעבי: הדס ארנון, אלו"ט, אגף קידום זכויות.

הדס ארנון-שרעבי: הגידול במספר התלמידים עם האוטיזם היה ידוע מראש.

הדס ארנון-שרעבי: דיברו על זה כאילו זה משהו שלא היה מוכר.

הדס ארנון-שרעבי: זה היה ידוע מראש, וזו לא הפתעה גדולה.

יעקב מרגי: מה, ידעת שיהיה 3.7%?

הדס ארנון-שרעבי: ידענו שיש גידול.

הדס ארנון-שרעבי: כמו שאמרה חברת הכנסת, אנחנו רואים לאורך שנים שיש עלייה, וההיערכות צריכה להיות כלפי מעלה ולא כלפי מטה.

הדס ארנון-שרעבי: אני מקווה שמשרד החינוך עושה מספיק בדיקות כדי לדעת איפה עומדים ולא ברגע האחרון.

הדס ארנון-שרעבי: לפיכך היה צריך להיערך מראש, המדינה הייתה צריכה להיערך לכך גם מבחינה תקציבית.

הדס ארנון-שרעבי: מעבר לזה וחשוב מזה, שבועיים לפני תחילת שנת הלימודים זה לא הזמן למשחקי כוח בין משרד החינוך למשרד האוצר, בטח לא על הגב של תלמידי החינוך המיוחד בכלל, והתלמידים עם אוטיזם בפרט, שהם התלמידים שהכי צריכים את המעטפת החינוכית הזאת.

הדס ארנון-שרעבי: אני אדגיש עוד שמדובר בזכויות שהן על פי חוק, ולכן חייבים לתת אותן במלואן, זו לא בחירה, אחרת עוד פעם ניגרר לבג"ץ.

הדס ארנון-שרעבי: אלה זכויות על פי חוק, אנחנו לא מבקשים טובות.

הדס ארנון-שרעבי: אני אסיים בדבר חשוב מאוד.

הדס ארנון-שרעבי: אנחנו באלו"ט רואים בזה משבר לאומי, ולכן אנחנו קוראים לממשלה להתכנס בדחיפות ולמצוא את מקורות המימון על מנת ששנת הלימודים תחל כסדרה וכל תלמידי החינוך המיוחד, כולל התלמידים עם אוטיזם, יקבלו את מלוא השירותים שהם זכאים להם על פי חוק.

הדס ארנון-שרעבי: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אנחנו, חברי הכנסת, קיבלנו את נושא הדיון היום.

דסטה גדי יברקן: התכוננתי, למדתי, ואז הגעתי לישיבה.

דסטה גדי יברקן: אני שומע את נציג משרד החינוך, מר דודי, והכול השתנה לי, הבנתי.

דסטה גדי יברקן: קודם כל, בהקדמה, אני אשמח שתגן עליי מחבריי בשל הדברים שאני הולך לומר, מהאגף הזה בעיקר, מהקואליציה.

יעקב מרגי: אף אחד לא יפריע לך.

יעקב טסלר: אין קואליציה ואופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: זה כל כך נמוך, די.

יעקב מרגי: אתה לא מבין, כשאתה מבקש את זה, אתה מקבל את זה עם ריבית.

יעקב מרגי: למה?

קטי קטרין שטרית: כל הזמן הוא מכניס פוליטיקה.

יצחק פינדרוס: זו הייתה הזמנה.

יעקב מרגי: עברנו את זה.

יעקב מרגי: עברנו את זה.

יעקב מרגי: חבריי, אנחנו קצרים בזמן.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

דסטה גדי יברקן: נציג משרד החינוך אמר שהם לא נתקלו בעשר השנים האחרונות בהתנהלות כזו של תכנית אישור התקציבים לפתיחת שנת הלימודים משום שעכשיו אנחנו נמצאים בזמן בחירות ובממשלת מעבר.

דסטה גדי יברקן: והוא צודק.

דסטה גדי יברקן: אני רואה את הפקידות הבכירה של משרד החינוך ומשרד האוצר, ואנחנו בוועדה מבקשים מהם שהם ייתנו את הפתרונות.

דסטה גדי יברקן: הפוך.

דסטה גדי יברקן: מי שצריכים לתת את הפתרונות הם השרים והממשלה.

דסטה גדי יברקן: אמר שר בכיר, סמוטריץ': אפס משילות של הממשלה הזו.

דסטה גדי יברקן: וכנראה שהדבר הזה הוא - - -

יעקב אשר: הוא התנצל.

דסטה גדי יברקן: תן לי.

דסטה גדי יברקן: לא הפרעתי לאף אחד.

דסטה גדי יברקן: זה אפס משילות, אנרכיה.

קטי קטרין שטרית: צלם אותו, כדי שזה יהיה בקמפיין של כחול לבן.

יעקב מרגי: רבותיי, הזמן פחת הזה - - -

דסטה גדי יברקן: מותר לי להגיד מה שאני רוצה, אדוני?

יעקב מרגי: לא.

דסטה גדי יברקן: זכותי.

יעקב מרגי: לא.

דסטה גדי יברקן: זכותי להגיד מה שאני רוצה.

יעקב מרגי: כשאני מדבר, לא.

יעקב מרגי: רבותי, הזמן הזה ייגרע מדוברים אחרים.

יעקב מרגי: אני אנעל את הישיבה בעוד כמה דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני, באנו לעבודה.

קריאה: לעבוד.

יעקב מרגי: אז דבר לעניין.

דסטה גדי יברקן: באנו לעבוד ולא לעבודה, תיקון טוב.

דסטה גדי יברקן: לכן כל מה שאנחנו רואים זו פשוט אנרכיה.

דסטה גדי יברקן: משרד החינוך, אתה אמרת שהם עוברים על החוק.

דסטה גדי יברקן: זאת אומרת שהממשלה בעצמה עוברת על החוק, לא הם אישית.

דסטה גדי יברקן: יש פה התנהלות מופקרת של משרד החינוך, של משרד האוצר, של משרד ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: אני שומע את חבריי לוועדה - - -

שלמה קרעי: שימו את ניסנקורן שר האוצר ותפתרו את כל הבעיות של המדינה.

עומר ינקלביץ': אוי, זה כל כך מיותר עכשיו.

קטי קטרין שטרית: אבל עומר, הם רוצים את אבי ניסנקורן כשר אוצר.

עומר ינקלביץ': - - - את הדיון על הנושא של החינוך המיוחד?

רויטל לן כהן: זה על חשבון הילדים שלנו, השיחה הפוליטית הזו.

רויטל לן כהן: תשמרו אותה בבקשה למקום אחר.

יעקב מרגי: לא הרבה פעמים אני מסכים עם רויטל, והנה אני אומר לכם, היא צודקת.

יעקב מרגי: אנחנו באים לפה, זה רציני.

יעקב מרגי: מספיק, חבריי, לא חייב על כל דבר תגובה פוליטית.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אתה מכיר אותי שבכל הוועדות שהשתתפתי בהן מעולם לא הערתי הערה פוליטית.

דסטה גדי יברקן: דיברתי לגופו של עניין.

דסטה גדי יברקן: אבל עכשיו כשאני רואה שאנחנו יורים על הפקידים חצים בגלל כישלונם של הבוסים הפוליטיים שלהם, זה לא נכון, הם לא אשמים בכל דבר.

דסטה גדי יברקן: אתם יושבים בקואליציה, אתם צריכים לנהל את העניין הזה, ואי אפשר להגיד שכל העולם אשם חוץ מכם.

דסטה גדי יברקן: אתם לא יודעים למשול, אל תאשימו אותם.

יעקב מרגי: גדי, תודה.

יעקב מרגי: גדי, תודה.

קטי קטרין שטרית: אתה פתרת את הבעיה.

דסטה גדי יברקן: ראש הממשלה שלך לא יודע לנהל את המדינה.

שלמה קרעי: זה נחמד מאוד שאנחנו נאבקים על זה חודשיים, ואתה מגיע עכשיו ורוכב על הגל של המאבק.

קטי קטרין שטרית: אבל הוא לא מבין כלום, מה אתה רוצה ממנו?

דסטה גדי יברקן: תן לי לסיים.

דסטה גדי יברקן: תן לי לסיים.

דסטה גדי יברקן: תן לי לסיים.

דסטה גדי יברקן: גם אם אתה רוצה, אני אקום וארקוד, ואני אגיד מה שאני רוצה.

יעקב מרגי: הצלחנו להתעלות על הפוליטיקה, וחבל - - -

דסטה גדי יברקן: אני לא הכנסתי את הפוליטיקה, אבל לשמוע אותם שהפקידות הבכירה לא מתייצבת והם לא עושים – אני שומע את זה מחברי הקואליציה שמנסים להגן על הבוסים הפוליטיים שלהם, מאשימים את הפקידים האלה.

דסטה גדי יברקן: זה לא נכון, זה לא צודק וזה לא חכם.

דסטה גדי יברקן: זה לא חכם.

יעקב מרגי: גדי, עצה – אני לא יודע איפה תהיה בקדנציה הבאה, תקליט את עצמך.

יעקב מרגי: תודה.

דסטה גדי יברקן: בשמחה רבה.

דסטה גדי יברקן: בממשלה הבאה אנחנו נעשה משהו אחר.

רויטל לן כהן: אני לא אחזור על דברים, אני אקריא מהדף כדי שזה יהיה מהיר.

רויטל לן כהן: רויטל לן כהן, עורכת דין, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, עוסקת בתחום הזה כבר מעל עשור.

רויטל לן כהן: אני נמצאת פה יותר מעשר שנים בישיבות האלה בדיוק, בכל שנה מחדש עם ההפתעה החדשה בכל שנה.

רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד ששורש הבעיה הוא קיומו של אגף החינוך המיוחד, עצם היותו מחריג את ילדינו ממשרד החינוך.

רויטל לן כהן: שנת הלימודים בחינוך הכביכול רגיל תיפתח כסדרה, ואנחנו, כרגיל, נישאר ילדים חורגים, מיוחדים.

רויטל לן כהן: הגידול הוא לא רק גידול טבעי או גידול באבחונים, הוא גם הייאוש של הורים משילוב והייאוש של צוותים מילדים, שכמעט בלתי אפשרי גם לצוותים וגם להורים להישאר בתוך החינוך הרגיל, או לבחור, כביכול, בחינוך רגיל.

רויטל לן כהן: ולכן הילדים המתוסכלים האלה מגיעים בסופו של דבר לחינוך המיוחד, חלקם בכוח, מושמים עקב התנהגות מאתגרת ובעיות נפשיות, כשהבעיות שלהם הן בסופו של דבר, ובתחילתו של דבר, תסכול ממערכת שלא מסוגלת להכיל אותם.

רויטל לן כהן: במקום שהכסף ילך לתלמידים ולצוותים, הוא נשפך על בינוי, שהיה אפשר למנוע אם הייתם מכניסים את הכסף לאן שצריך.

רויטל לן כהן: השבתה מכורח – יש למנות ילדים בלאו הכי, וגם אם אנחנו לא נצא לשביתה, מאות ילדים בכל שנה לא פותחים את שנת הלימודים.

רויטל לן כהן: אני לא יודעת מה זה אם לא שביתה ברגליים.

רויטל לן כהן: ההתנהלות של המשרד, שנוקט במדיניות דום שתיקה בשבועות האלה של סוף החופש הגדול היא בלתי נסבלת מוסרית, היא לא הגיונית מקצועית, כי מעבר לעובדה שיש הורים וילדים בחרדות בבית, אתם לא יודעים מה באמת צריך כי אתם מסרבים לקיים ועדות שילוב, ועדות השמה וועדות ערר בתקופה הזאת של השנה.

רויטל לן כהן: אם לא תקיימו אותם, תמשיכו לא לדעת ותהיה לכם הפתעה באוקטובר.

רויטל לן כהן: העובדה שאנחנו בממשלת מעבר גם לא הפתעה, גם ספטמבר לא הפתעה, ולאורך כל השנים בעבר זה גם לא תירוץ.

רויטל לן כהן: מחסור כזה בחינוך הרגיל לא היה עובר לסדר-היום.

רויטל לן כהן: בחינוך הרגיל נמצאים בתוך השמנת, או כמו שדודי אמר, בקומות הנוספות.

רויטל לן כהן: אצלנו בחינוך המיוחד אין אפילו לחם אחיד.

רויטל לן כהן: הכסף, שלא עבר עד היום, והזכאות, שלא ניתנה עד היום, גם אם תיתנו אותה היום, לא תאפשר למאות ילדים להתחיל את השנה, כי גם צוותים צריכים למצוא ולהכשיר וגם סייעות צריך להעסיק.

רויטל לן כהן: המשפט, שקיים רק בחוק החינוך המיוחד, בכפוף לתקציב קיים, ולא קיים בחוק החינוך הרגיל, יוצר אפליה מובנית לילדים עם צרכים מיוחדים.

רויטל לן כהן: אני מבקשת לפרק את האגף לחינוך מיוחד ולהכליל את כל ילדי ישראל תחת חוק אחד.

רויטל לן כהן: אני מצטרפת לבקשה של אלו"ט – מדובר פה במקרה חירום לאומי, והגיע הזמן שמשרד ראש הממשלה וראש הממשלה ייקח את זה על עצמו.

רויטל לן כהן: במאמר מוסגר, אני מזכירה לכם, אתם משרד ממשלתי, אתם כפופים לתקשי"ר.

רויטל לן כהן: לא יכול להיות שהורים לא מקבלים מכם תשובות לפניות רשמיות שהם פונים במשך שבועות וחודשים.

יבגני סובה: אני שמח שדיברת לפניי כי יש לי רק לחזק את דברייך.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך, היית צריך להגיד שאין שידור בערוץ הכנסת, אולי היית מונע את כל המהומה הפוליטית, כי יש שידור בוועדת הבחירות.

שלמה קרעי: אלה השותפים שלכם.

יעקב מרגי: אתה התבלבלת, אדוני.

יעקב מרגי: אתה התבלבלת, יבגני.

יעקב מרגי: לא רק בוועדת החינוך, ועדת החינוך גם בלי אינטרנט עובדת.

יבגני סובה: הרבה פעמים אנחנו חושבים שכל עם ישראל שומע אותנו.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אנחנו אוהבים להלקות את עצמנו.

יעקב מרגי: קח פגרת בחירות, בשיא החופשה, תראה נוכחות מרשימה של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: למה לא לומר את זה?

יעקב מרגי: למה לא לומר את זה גם בלי ערוץ הכנסת?

קטי קטרין שטרית: תמיד להגיד מה לא בסדר.

יעקב מרגי: הלאה, יבגני, תודה.

יעקב מרגי: אנחנו חונכנו לא לעלות על מוקשים.

יבגני סובה: אני מצפה מהנציגים של המשרדים שתבואו עם הפתרונות, כי להסתתר מאחורי זה לא נותן תקציב, זה לא נותן תקציב – אומנם אני ח"כ חדש, אבל אני מצפה שהנציגים של המשרדים יבואו לפה עם חלופה ויגידו זה פתרון אחד, זה פתרון שני.

יבגני סובה: תחליטו מה שתחליטו, אבל אי אפשר לבוא לפה ולהתבצר בעמדה ולהגיד אנחנו לא מקבלים כי אין לנו תקציב.

יבגני סובה: צר לי, לא הבנתי מה ההבדל בין הדיון הקודם שהיה לבין הדיון הזה, למרות שאדוני היושב-ראש, שינית כותרת, אבל התוכן נשאר אותו תוכן ואני מצפה שיהיו פתרונות מהנציגים של הממשלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תרשה לי לא להשיב לך על שאלתך האחרונה, יש לי תשובה.

יבגני סובה: אני יודע.

יבגני סובה: יש לך תשובה לכל השאלות.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, קודם כל, חבריי היטיבו לבטא את הדבר הזה ואני חושב שאנחנו לא צריכים להיכנס לדברים הקטנים.

יעקב אשר: פשוט צריך להביא פתרון לדבר הזה.

יעקב אשר: אני אגע בכמה נקודות קטנות, אבל בטרם אני אגע בהן – היו ארבע ישיבות במהלך הפגרה בחודש האחרון כאן, אצלך, אדוני היושב-ראש.

יעקב אשר: כל הכבוד לך על החריצות בתקופה הזאת.

יעקב אשר: שתי ישיבות דיברו על החינוך הממלכתי והממלכתי דתי.

יעקב אשר: שתי ישיבות קשורות לילדי המוכש"ר, שברובם הם ילדים חרדים.

יעקב אשר: בשתי הישיבות הראשונות הייתה נוכחות של צמרת הנהלת משרד החינוך, באחת מהן היה גם השר, ובשתי הישיבות שדובר בהן על החרדים, על הילדים שלנו, יש צוות מכובד, אבל בהחלט לא צמרת המשרד, ועל כך אני מצר.

יעקב אשר: דבר שני, אנחנו כבר אחרי תשעה באב, אחרי שלושת השבועות של האבלות.

יעקב אשר: צריך לחפש טישו בשביל לשמוע את המצוקה הזו, המצוקה הרגולטורית, הפרוצדורלית, של תקופת בחירות, של תקציב, לא של תקציב, כן מאושר, לא מאושר, גידול טבעי וכולי.

יעקב אשר: אני רוצה לומר, במדינה מתוקנת זה לא צריך להיות.

יעקב אשר: צריך להיות בלת"ם לכל דבר, ויש בלת"ם לכל דבר.

יעקב אשר: אפשר לעשות דברים, ואם יצטרכו בשביל זה הצבעות שלנו במליאה או כאן, אנחנו נבוא באמצע חופשה מכל מקום אפשרי בארץ או מחו"ל, מי שנמצא בחו"ל.

יעקב אשר: אתם צריכים להביא את הפתרונות.

יעקב אשר: משרד האוצר ומשרד החינוך צריכים להביא את הפתרונות.

יעקב אשר: הבעיות הטכניות הן לא תשובה לילדים ולא תשובה להורים, חד משמעית לא.

יעקב אשר: עכשיו לפרטים, ואני אעשה את זה בקצרה.

יעקב אשר: קודם כל, אני רוצה לומר ברמה האישית, אני הייתי כאן בקדנציה הקודמת כשאדוני יושב-ראש הוועדה הוביל את הרפורמה בחינוך המיוחד.

יעקב אשר: הובלת עבור משרד החינוך רפורמה קשה מאוד.

יעקב אשר: כמעט היית על סף התאבדות שיעית, נגד הרבה מאוד גורמים שהיו נגד זה – חלק צדקו, חלק פחות צדקו.

יעקב אשר: באותן ישיבות דיברנו על זה, וגם אתה דיברת על זה, שאתה מבקש בהזדמנות הזו שעושים את כל הרפורמה הזו, פעם אחת ולתמיד להשוות את התנאים ואת ההגדרות, שחינוך מיוחד הוא ילד.

יעקב אשר: תמיד אוהבים להתריס בפנינו שלא לומדים ליב"ה, לכן נוריד לכם.

יעקב אשר: פה זה הליב"ה של הליב"ה, אלו ילדים של חינוך מיוחד, אלו לא שאלות של מה הם לומדים על השפה הסינית למשל.

יעקב אשר: אדוני, אני חושב שמחזירים לך רעה תחת טובה.

יעקב אשר: אני יודע כמה בריאות אתה הוצאת פה בשביל להעביר את הרפורמה הזאת אז, ומשרד החינוך ממשיך בשלו, ומשרד האוצר ממשיך בשלו.

יעקב אשר: עכשיו אני רוצה לומר עוד דבר אחד, אולי מה שפחות צוין קודם.

יעקב אשר: יש בעיות מובנות בתקצוב של הגננות בחינוך המיוחד, ואני מכיר את זה.

יעקב אשר: יש בעיות מובנות, עוד לפני "אופק חדש" – אם חל במוכש"ר או לא ובציבור החרדי.

יעקב אשר: רק קחו את הגננת.

יעקב אשר: הגננת מתוקצבת על ידיכם לפי דרגת מוסמך.

יעקב אשר: רוב הגננות בחינוך מיוחד הן BA.

יעקב אשר: רובן.

יעקב אשר: מי סופג את ההפרש הזה, ולמה לעשות את זה?

יעקב אשר: דבר נוסף, כל העלות של זה מחושבת כאילו יש 20% משרות אם.

יעקב אשר: 20%.

יעקב אשר: זאת אומרת שרק 20% מהגננות, במיוחד החרדיות, הן גננות אם.

יעקב אשר: חבר'ה, יש משהו בבסיס, בתקצוב הבסיסי, שהוא מכה כבר בהתחלה, עוד לפני "אופק חדש", עוד לפני הטבות שונות שמקבלים אחרים ואנחנו לא.

יעקב אשר: עצם התקצוב.

יעקב אשר: אנחנו דורשים מהרשתות לשלם את מה שמגיע לפי פרופיל לגננת.

יעקב אשר: זו פשיטת רגל, זה לא עובד.

יעקב אשר: זה פוגע בסוף בגננת, זה פוגע בטיפול בילדים.

יעקב אשר: אני לא מדבר על הרשאות, אני לא מדבר על השוואת התנאים כמו שאמרו חבריי.

יעקב אשר: יש כאן חולי בעייתי בבסיס, תתקנו את זה אחת ולתמיד.

יעקב אשר: הצלחתם להעביר רפורמה שהיו לה המון מתנגדים, וחלקם הגדול אפילו בצדק.

יעקב אשר: אבל הלכנו אתכם, הלכו אתכם.

יעקב אשר: תקנו את זה אחת ולתמיד, תורידו את זה מסדר-היום.

יעקב אשר: יש לנו מספיק דברים שאנחנו צריכים לשוב ולבקש אותם, אבל חינוך מיוחד על הילדים האלה?

יעקב אשר: תודה.

עומר ינקלביץ': אבל תחדדו שוב פעם, זה לא רק חרדי.

עומר ינקלביץ': המוכש"ר זה הציבור הכללי – זה דרוזים, בדואים, ויצ"ו, אקשטיין.

עומר ינקלביץ': זה לא רק חרדים.

יעקב אשר: אני לא צריך להתחבא.

יעקב אשר: אני לא מפחד.

עומר ינקלביץ': אתה הופך את זה לפוליטיקה.

יעקב מרגי: עומר.

יעקב מרגי: עומר.

יעקב מרגי: לא, לא, זה לא פוליטי.

יעקב מרגי: חרדי זה לא פוליטי.

עומר ינקלביץ': זה לא רק חרדים.

יעקב אשר: - - - פוליטי?

יעקב אשר: איזה שטויות.

דסטה גדי יברקן: אבל זה לא רק לחרדים.

יעקב מרגי: עומר, לא, לא, לא, לא.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך - - -

עומר ינקלביץ': למה להפוך את זה רק לחרדים?

עומר ינקלביץ': למה אקשטיין וויצ"ו ודרוזים ובדואים?

עומר ינקלביץ': אנחנו לא נחיל אותם?

עומר ינקלביץ': המוכש"ר זו בעיה בפני עצמה, זה לא רק חרדי.

יעקב אשר: - - -

עומר ינקלביץ': אני לא - - - אני לא מבינה למה להעלות את זה - - -

יעקב אשר: - - -

עומר ינקלביץ': זה לא רק חרדי.

יעקב מרגי: עומר.

יעקב מרגי: אני קורא לך לסדר, יעקב.

יעקב טסלר: כשמציגים את הדברים, לא מציגים - - -

יעקב מרגי: יעקב טסלר.

עומר ינקלביץ': הדיון הוא כללי, אכפת לכולנו.

קטי קטרין שטרית: עומר, זה לא נכון, את אומרת נתונים לא נכונים.

עומר ינקלביץ': סליחה, יש פה טבלה.

עומר ינקלביץ': - - - לחרדים.

קטי קטרין שטרית: מאיפה את מביאה את הנתונים האלה?

עומר ינקלביץ': בואי שבי ותראי.

עומר ינקלביץ': בואי.

קטי קטרין שטרית: רוב הילדים האלה הם ילדים חרדים.

יעקב מרגי: עומר, את מפריעה לי, את לא מקשיבה.

יעקב מרגי: את לא מקשיבה.

יעקב מרגי: אמרת משהו?

יעקב מרגי: אמרת משהו - - -

יעקב אשר: אל תפחדי מלפיד.

יעקב אשר: לפיד לא יעשה לך כלום.

עומר ינקלביץ': אני לא מפחדת מאף אחד.

יעקב אשר: לפיד לא יעשה לך כלום.

יעקב מרגי: יעקב אשר, תקשיב.

יעקב מרגי: עומר.

קטי קטרין שטרית: החביאו אותו, אשר, תירגע.

קטי קטרין שטרית: החביאו אותו.

יעקב מרגי: סליחה, קטי, אמרת את זה בפעם שעברה.

קטי קטרין שטרית: אני אחזור על זה עוד פעם.

יעקב מרגי: לא, את לא צודקת, ואני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: נכון שזה לא רק, אבל אי אפשר להתעלם מזה שזה כמעט 99%.

יעקב מרגי: ואני אגיד לך משהו יותר כואב, הלוואי - - -

עומר ינקלביץ': - - - פוליטי - - -

יעקב אשר: מה פוליטי?

יעקב אשר: להיות חרדי זה לא פוליטי.

עומר ינקלביץ': זה לא רק חרדי.

עומר ינקלביץ': זה דיון של דרוזים - - -

יעקב מרגי: אני מדבר.

עומר ינקלביץ': כל פעם מחזירים את זה לחרדים רק.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: אני אומר לך בוודאות מוחלטת – הלוואי שהמשוואה הייתה הפוכה, כי לא הייתה בעיה.

יעקב מרגי: אם המשוואה הייתה הפוכה לא הייתה בעיה.

יצחק פינדרוס: אם אלו היו בדואים, לא היינו פה.

יצחק פינדרוס: לא הייתה בעיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

עומר ינקלביץ': התמונה היא כללית, לכל מי שנמצא פה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יצחק פינדרוס: - - - בפני הבדואים - - -

יעקב מרגי: חבריי, מספיק כבר.

יעקב מרגי: בבקשה, פאינה.

פאינה סזונוב: שמי פאינה, נציגה של מועצת התלמידים והנוער הארצית.

פאינה סזונוב: קודם כל, תודה על ההזדמנות שניתנת לנו בכל פעם להשתתף בוועדת החינוך.

פאינה סזונוב: זה אכן נושא שבוער לנו מאוד.

פאינה סזונוב: בגלל שאנחנו מייצגים את בני הנוער מכל גווני החברה, בין אם אלו ילדים מחינוך רגיל ובין אם אלו ילדים מחינוך מיוחד, בין אם זה בפורומים, בין אם זה מבתי ספר.

פאינה סזונוב: זה נושא שאכן בוער לנו ואנחנו מקבלים פניות באופן יומיומי של מיוצגים אצלנו ששואלים: איך אנחנו מתחילים את שנת הלימודים?

פאינה סזונוב: אנחנו מאמינים שהחינוך המיוחד יהיה במקום גבוה ברשימה של סדר-היום של מה המדינה יכולה לעשות למענם.

פאינה סזונוב: אנחנו מבקשים להגדיל ראש ולמצוא פתרון מתאים.

זאב גולדבלט: זאב גולדבלט מהנהגת ההורים הארצית.

זאב גולדבלט: אנחנו עדים היום לתוצר של כשל תכנוני וניהולי עצום ומדהים.

זאב גולדבלט: משרד החינוך טוען שבחינוך המיוחד עלו הצרכים כתוצאה מגידול לא צפוי במספר התלמידים בחינוך המיוחד.

זאב גולדבלט: אני חשבתי לתומי עד היום שגם במשרד החינוך מבוצע בהנהגת המנכ"ל תכנון רב-שנתי, והנה, אנחנו למדים היום שמשרד החינוך מגלה את ילדינו רק כשהם בני 3 ומצטרפים למערכת החינוך הרשמית, דבר שהוא די הפתעה.

זאב גולדבלט: איפה הייתם שלוש שנים?

זאב גולדבלט: איפה הייתם שנתיים?

זאב גולדבלט: איפה הייתם לפני שנה?

זאב גולדבלט: הרי זה היה צפוי, זה לא היה בלת"ם, זה לא "נתקלת מימין, ימינה הסתער".

זאב גולדבלט: אם לא היה מספיק זמן להיערכות, למה לא התרעתם לפני שנתיים?

זאב גולדבלט: אנחנו, הורי ישראל, לא יכולים להשלים עם זלזול כה בוטה בעתיד ילדינו בכלל ועתיד ילדי החינוך המיוחד בפרט, וקוראים לראש ממשלת ישראל עצמו להיכנס לעובי הקורה ולתת לנושא הזה מענה.

זאב גולדבלט: אני מבקש בדקה שנשארה, גם לגדי שהגיע מנהריה והוא אבא לילד - - -

יעקב מרגי: אם יתאפשר הזמן, חכה.

יעקב מרגי: גאולה ציטרינוביץ.

גאולה ציטרינוביץ: שלום וברכה, אני נציגת הסתדרות המורים בוועדה.

גאולה ציטרינוביץ: אני אקרא מהכתוב ואני אוסיף בסוף עוד כמה מילים מהשטח, כי אני חווה את זה על בסיס יומי.

גאולה ציטרינוביץ: הסתדרות המורים השתתפה בכל הדיונים בעניין הזה בכנסת, אך השתתפות זו אינה חלופה לחובה של המשרד לנהל משא ומתן על ההשלכות הכבדות של השינוי לגבי עובדי ההוראה.

גאולה ציטרינוביץ: אנו דורשים לדחות את הרפורמה והפיילוט בחינוך המיוחד בשנה נוספת.

גאולה ציטרינוביץ: המערכת אינה מוכנה לשינוי הארגוני.

גאולה ציטרינוביץ: הדבר היחיד שנעשה עד כה הוא כניסתם של יושבי-ראש ועדות אפיון, מפקחים במקום יושבי-ראש ועדה בעבר, שהיו נציגי השלטון המקומי.

גאולה ציטרינוביץ: עד היום לא נעשתה הכשרה של עובדי ההוראה, לא נמסרו נתונים מהותיים לגבי מרכיבי הרפורמה.

גאולה ציטרינוביץ: עד היום מנהלי בתי הספר והמורים בכיתות אינם יודעים כמה ילדים ישולבו בכל כיתה.

גאולה ציטרינוביץ: אין הכנה הולמת אצל ההורים והילדים עצמם, ומי שצריך לקלוט את הילדים לא מכיר אותם ואת הצרכים המיוחדים שלהם.

קריאה: זה לא שייך לכסף.

קריאה: זה כבר לא כסף.

קריאה: היא צודקת ב-100%.

יעקב מרגי: רבותיי, תנו לה לסיים.

גאולה ציטרינוביץ: חסרים מאות עובדי הוראה, מאות עובדים במקצועות הפרא-רפואיים.

גאולה ציטרינוביץ: אני רוצה להגיד - - -

יעקב מרגי: כששואלים אותי מה נשמע?

יעקב מרגי: אני לא אומר ברוך ה', אני אומר תלוי איפה אתה שם את האוזן.

יעקב מרגי: הבנת מה הכוונה שלי?

יעקב מרגי: כל אחד מהזווית שלו.

יעקב מרגי: מותר לה.

יעקב מרגי: זו דעתה.

יעקב מרגי: האם זו האמת המוחלטת?

יעקב מרגי: לא, כמו שמה שאני אומר היא לא האמת המוחלטת.

קטי קטרין שטרית: אבל אם היא נציגת הסתדרות המורים - - -

יצחק פינדרוס: בוא נחכה עוד שנה עם הרפורמה, מה קרה?

יצחק פינדרוס: מה קרה?

יצחק פינדרוס: נחכה עוד שנה עם הרפורמה.

קטי קטרין שטרית: מה זה - - - לא ישבו אתם.

יצחק פינדרוס: שנת בחירות.

יצחק פינדרוס: לא כדאי רפורמות בשנת בחירות.

דסטה גדי יברקן: תנו לה לדבר.

גאולה ציטרינוביץ: אני אומר את זה פעם נוספת, ואני אומרת את זה מהחוויה המחקרית.

קריאה: אתם תמכתם ברפורמה.

קריאה: אתם תמכתם ברפורמה, מה קרה פתאום?

גאולה ציטרינוביץ: חסרים מאות עובדי הוראה, מאות עובדים במקצועות הפרא-רפואיים, בעיקר בפריפריה, אבל לא רק.

קריאה: בוקר טוב.

גאולה ציטרינוביץ: אין יועצות בכל בתי הספר הקולטים, שתפקידן חשוב ביותר.

גאולה ציטרינוביץ: אין עבור התלמידים המשולבים והתלמידים הרגילים, כך שאין יכולת תמיכה הכרחית לתלמידים.

יעקב מרגי: לסיכום גברתי.

גאולה ציטרינוביץ: אני אומר את הסיכום, וחשוב שנגיע לסיכום כי יש לי אמירה חשובה מאוד.

יעקב מרגי: זו הייתה עמדה של הסתדרות המורים.

גאולה ציטרינוביץ: למרות שניתנה התחייבות בעניין לוועדה, בפועל מעשית קיצצו כיתות ותקנים.

גאולה ציטרינוביץ: בנוסף לכל האמור, אין שום משא ומתן לגבי תגמול של עובדי ההוראה על תוספת המטלות, העומק והמאמץ בשל הרפורמה.

יעקב מרגי: גברתי, יש לי שאלה אליך.

יעקב מרגי: את יכולה לומר לי אם הסתדרות המורים תצטרף אלינו לקריאה להשבית את מערכת החינוך אם החינוך המיוחד לא יקבל את המענה הראוי להם ממשרד האוצר?

גאולה ציטרינוביץ: חד-משמעית.

גאולה ציטרינוביץ: בסוף דבריי רציתי לומר שאנחנו מכריזים על סכסוך עבודה.

יעקב מרגי: סכסוך זה לא, זה כאורך הגלות.

יעקב מרגי: השבתה.

גאולה ציטרינוביץ: אנחנו נצטרף להשבתה של המערכת, בטח לאור מה שנאמר כאן.

גאולה ציטרינוביץ: מצטרפים להשבתה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני לא אחזור על הדברים, אני מסכימה עם כל מילה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הבעיה המובנית שדובר עליה היא בעיה מובנית לגמרי בתקצוב של הילדים עם הצרכים המיוחדים, והבעיה הזאת, לצערי הרב, לא תיפתר עם הרפורמה, אלא היא רק תחמיר עם הרפורמה, ואני אסביר בקצרה למה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הרפורמה, כמו גם המצב לפני הרפורמה, שתקצב בחסר רב ילדים עם צרכים מיוחדים בשילוב, ובפרט ילדים עם מוגבלויות שלכאורה נחשבות פחות מורכבות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הילדים האלה, גם אחרי הרפורמה, יקבלו את אותו תקציב חסר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: במקרה הזה, או שהתפקוד של הילדים האלה מתדרדר, או שהילדים האלה הולכים לאבחונים ונכנסים תחת כובעים של אבחונים אחרים שמקבלים יותר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ישבה כאן אימא בשנה שעברה בדיון הזה וסיפרה לאדוני ולכל חברי הוועדה שהילד שלה הוא ילד עם בעיות רגשיות, אבל כילד עם בעיות רגשיות הוא לא מקבל שום דבר מהמערכת.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לכן היא קיבלה אבחון פסיכיאטרי לילד עם בעיות נפשיות כדי לקבל יותר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הבעיה הזאת היא בעיה מובנית בתקצוב.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אם הילדים האלה ימשיכו להיות מתוקצבים בחסר – יותר מזה, אדוני, גני ילדים, גם רשמיים, לא רק במוכש"ר, לא מקבלים תקציב סטטיסטי כלל.

אביבית ברקאי - אהרונוף: התקציב הזה, שמיועד בבתי הספר לאותם ילדים עם מוגבלויות פחות מורכבות, בגני הילדים של גילאי 3 ו-4 – ויושב פה דודי, והוא יכול לאשר את זה – אין תקציב כזה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ילדים כאלה שיש להם בעיות נשלחים ישר לגני שפה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ההורים שלהם בוחרים בחינוך המיוחדים כי הם יודעים ששם הם יקבלו משאבים.

יעקב מרגי: התקיימו דיונים מעמיקים על זה.

יעקב מרגי: תודה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רק מציפה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לכן מעבר לתכנית הלאומית, אני חושבת שצריך להיות שינוי מהותי באופן התקצוב, ושהתקצוב, כמו שביקשנו גם בדיוני הוועדה, יהיה לפי צרכים ולא לפי סוג המסגרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי מהאוצר, ליאור, מה בדבר הבקשה שלנו לקיזוז ממשרד הבריאות?

ליאור בראון: זו סוגיה שהיא לפתחו של משרד הבריאות, לא משרד האוצר.

ליאור בראון: משרד האוצר העמיד את הנתח התקציבי של המשרד.

ליאור בראון: לבריאות יש תקציב.

יעקב מרגי: אני לא צוחק, למה אתם צוחקים?

יעקב מרגי: זה לא יפה.

קריאה: לא צוחקים עליה.

יעקב מרגי: אני הייתי מציע לך לומר אין שינוי בעמדה.

ליאור בראון: אין שינוי בעמדה.

יעקב מרגי: זה יותר קצר, למה להיכנס לזה?

ליאור בראון: חשבתי שאתה רוצה לפרוטוקול את האמירה.

יעקב מרגי: לפעמים ההסבר יותר גרוע מהתשובה.

יעקב מרגי: לפעמים ההסבר גרוע והוא מקומם יותר.

קריאה: פשוט מעליב.

ליאור בראון: בסדר גמור, אין שינוי בעמדה.

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס בהתאם בסיכום.

שלמה קרעי: דרך אגב, דודי לא ענה.

שלמה קרעי: שאלתי שאלה, אני אשמח אם הוא יגיב.

שלמה קרעי: השאלה הייתה האם בתקציב 2020, בדיוני התקציב, רמת התעדוף מבחינת משרד החינוך של גני הילדים של המוכש"ר בחינוך המיוחד תהיה זהה לכל שאר החינוך המיוחד מבחינתם?

יעקב מרגי: הוא אמר שזה יובא בדיוני התקציב.

שלמה קרעי: יובא בדיוני התקציב, או שרמת התעדוף תהיה שווה?

יעקב מרגי: אני לא מבין מה זה תעדוף.

שלמה קרעי: רמת התעדוף זה אומר – לא ייתכן מצב מבחינת משרד החינוך שגני הילדים בחינוך הרגיל יקבלו עוד פעם יותר מהחינוך המיוחד המוכש"ר.

יעקב מרגי: לא, זה יהיה שווה.

יעקב מרגי: כשאומרים לא לעבור על החוק, זה שווה בשווה.

שלמה קרעי: לא שמעתי אותו אומר את זה.

שלמה קרעי: לא שמעתי אותו אומר את זה.

דודי מזרחי: אני מצטרף למה שאמר כאן היושב-ראש, ושהמנכ"ל התייחס לזה בצורה הכי מפורשת, ומטבע הדברים, אני לא יכול להוסיף על מה שאמר המנכ"ל בכל מה שנוגע לתעדוף.

שלמה קרעי: אבל אתם מתחייבים?

שלמה קרעי: אני רוצה לשמוע לפרוטוקול.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הוא אמר לפרוטוקול מה שהמנכ"ל אמר לפרוטוקול.

יעקב מרגי: תודה.

שלמה קרעי: זו ישיבה חשובה, אדוני היושב-ראש, רוצים לדעת.

שלמה קרעי: כי אם כן, זה נפתר, הבעיה נפתרה.

יעקב מרגי: תודה רבותיי.

יעקב מרגי: לא שיערתי שב-2020 אשים בדיוני הוועדה את החינוך המיוחד בתדירות גבוהה אחרי כל ההשקעה שהייתה בכנסת ה-20.

יעקב מרגי: הייתי בטוח שהצלחנו לשנות משהו.

יעקב מרגי: התבדיתי.

יעקב מרגי: התבדיתי.

יעקב מרגי: אם אנחנו לא ערוכים לגידול הטבעי, סימן שלא עשינו כלום.

יעקב מרגי: וזו אמירה חמורה.

יעקב מרגי: נכון שהפעם אני מאופק ומשתדל לא לעלות בטונים.

יעקב מרגי: יושב לשמאלי מר אורן בן חמו, מתמחה שליווה את הוועדה שלמה.

יעקב מרגי: היום הוא יוצא לדרך חדשה.

יעקב מרגי: ברשות חבריי, אני רוצה לאחל לו הצלחה וגם ולהודות לו על השירות שהוא עשה לוועדה.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שמשרד האוצר מסרב לסייע למשרד החינוך למצוא פתרון למשבר בחינוך המיוחד, ויושב כמשקיף מן הצד.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת ליועץ המשפטי לממשלה להתערב ולהורות למשרד האוצר ולמשרד החינוך לתקצב שווה בשווה את החינוך המיוחד במוכש"ר, ולהפסיק את המצב שהמדינה עוברת על החוק.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לארגונים המייצגים את המוכש"ר ואת החינוך המיוחד בכלל לעתור לבית המשפט בתביעה רטרואקטיבית – לא בשוטף, את השוטף אנחנו רוצים להאמין שקיבלתם ותקבלו אותו ב-2020, רטרואקטיבית – על כל הפגיעה במוסדות, בילדים.

יעקב מרגי: כי אם לא, זה לחטוא לשליחות שלכם מול האטימות הזו של משרד האוצר והאטימות של חלק מהאנשים במשרד החינוך.

יצחק פינדרוס: למה שאנחנו לא נעתור?

יצחק פינדרוס: אם הם לא, אני ואתה נעתור.

יעקב מרגי: אני לא עותר לבית משפט.

יעקב מרגי: חבר כנסת שמחוקק - - -

יצחק פינדרוס: אבל לא נותנים לך לעשות כלום, צוחקים עליך.

יעקב מרגי: זה תפקידי.

יעקב מרגי: את המקסימום מהתפקיד שלי אני אעשה.

יעקב מרגי: את המקסימום מהתפקיד שלי.

יעקב מרגי: מהלימון אני אעשה לימונדה.

יעקב מרגי: מי שצריך לעתור זו החברה האזרחית.

יעקב מרגי: אני עקרונית לא עותר לבג"ץ.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה שזה דיון שלישי או רביעי בדיון בנושא הזה, גני הילדים במוכש"ר בחינוך המיוחד, ולא היה ניסיון להגיע לכאן עם פתרון, אפילו זמני.

יעקב מרגי: כשאומרים לי 2020, צריך לייצר משהו זמני, איזו הצהרת כוונות.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך.

יעקב מרגי: אני לא מתכונן להרפות מזה, לנוכח המשבר, אלא אם כן משרד החינוך יאמר לי עכשיו שאין משבר והוא פותח את שנת הלימודים כתקנה לנוכח המשבר בחינוך – לי ניתנו נתונים שאומרים שיש כאוס בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: יש כאוס ב-1 בספטמבר בכל מה שקשור לילדים עם האוטיזם, ילדים עם הפרעות נפשיות וסייעות לילדים אלרגיים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת - - -

רויטל לן כהן: לא רק לילדים אלרגיים, סייעות בכלל.

אורלי פרומן: כל המערך הטיפולי של הילדים האלו.

דסטה גדי יברקן: בכלל, הכול.

דסטה גדי יברקן: הכול כאוס.

דסטה גדי יברקן: גם וגם וגם וגם.

דסטה גדי יברקן: זו אנרכיה.

יעקב מרגי: אתה יודע, מי שאומר גם וגם וגם, זה אחד שלא רואה את היעד ויורה לכל הכיוונים.

דסטה גדי יברקן: אבל זה מה שהם עושים.

יעקב מרגי: אל תפריעו לי.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה בעיות במשרד החינוך.

יעקב מרגי: כשאני אומר ילדים אלרגיים –רויטל, החטא הקדמון שלך שלא רוצה לעבור אף פעם, להיות מתוקן.

יעקב אשר: לגבי הילדים האלרגיים הייתה החלטה להוציא.

יעקב מרגי: הילדים האלרגיים זו המסה הכבדה, ויש עלייה גדולה בלתי צפויה ויש היעדר תקצוב של משרד הבריאות, ואתם רוצים שאני ארד לקטנות.

דסטה גדי יברקן: לא, ממש לא.

יעקב מרגי: אז אל תגיד לי וגם וגם וגם.

עומר ינקלביץ': אולי כדאי לערב גם את משרד הבריאות.

עומר ינקלביץ': שגם משרד הבריאות ייתן מענה.

עומר ינקלביץ': הוא לא פה, הוא לא חלק מהשחקנים.

יעקב מרגי: רבותיי, אני לא רוצה תשובות.

יעקב מרגי: רבותיי, הוועדה רואה בחומרה את התעלמותו של משרד הבריאות מתקצוב הסייעות על פי מחויבותו בהחלטת ממשלה.

יעקב מרגי: אם הוא חושב שהוא לא צריך לתקצב את זה, שיתכבד גם לא לאשר את זה.

יעקב מרגי: שייתן למישהו אחר לאשר את זה.

יעקב מרגי: לא ייתכן שהוא מחויב על פי החלטת ממשלה לשים את החלק שלו, מתעלם ממנה, אבל הוא ממשיך לאשר.

יעקב מרגי: הוא גם ממשיך לאמץ קריטריונים בינלאומיים להגדרות.

יעקב מרגי: הדבר הכי גרוע שקורה בניהול מערכת, שיש אחריות בלי סמכות וסמכות בלי אחריות.

דסטה גדי יברקן: יפה.

דסטה גדי יברקן: אז אתה מסכים עם מה שאמרתי קודם.

יעקב מרגי: אני לא מסכים עם מה שאמרת, אני מסכים עם מה שאני אומר עכשיו.

יעקב מרגי: לנוכח זה שלא נמצא פתרון למשבר בחינוך המיוחד, הוועדה קוראת לכלל הארגונים שעוסקים בילדים עם צרכים מיוחדים, לארגוני המורים ולהסתדרות המורים, כל הארגונים של המורים, לארגון ההורים ולארגוני ההורים בחינוך המיוחד – כולם ביחד לשלב ידיים ולקרוא להשבתת מערכת החינוך.

יעקב מרגי: אני קורא להשבתת מערכת החינוך, עד שיינתן מענה, ולא, אני קורא להשבית את מערכת החינוך.

יעקב מרגי: לא לפתוח את מערכת החינוך ב-1 בספטמבר הקרוב לכלל ילדי ישראל, לא רק לילדי החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: ילדי החינוך המיוחד הם הילדים שלנו.

קריאה: אותם אי אפשר להקפיא.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: לפעמים ביטולה או קיומה – יש מושג כזה.

יעקב מרגי: אני יודע שהכאב והעוצמה של השבתה לילדים המיוחדים היא לא דומה – אמרתי זאת בפתיחה, לכן לא צריך להסביר לי.

יעקב מרגי: אמרתי את זה בפתיח.

יעקב מרגי: אני קורא לכולם להשבית את מערכת החינוך, רק ככה המדינה תתגייס.

יעקב מרגי: אנחנו נצא היום בקריאה – ואני מקווה שכולם יצאו אחרי בקריאה – שמשביתים את מערכת החינוך ב-1 בספטמבר כדי למצוא פתרון ומענה תקציבי לסוגיה הזו.

יעקב מרגי: זה לא סכום גדול.

יעקב מרגי: אני רואה בחומרה את התנהלות משרד האוצר.

יעקב מרגי: גם אם הוא חושב שמשרד האוצר לא צריך להביא מתקציבו תקציב תוספתי, הוא יודע לשבת עם המשרד הייעודי ולהוביל אותו למצוא את הפתרון.

יעקב מרגי: משרד האוצר שיושב כמשקיף מן הצד, כאילו הוא בא לראות הצגת תיאטרון, אומר: אני לא שם יד לפתרון, לא מוכן לתת מענה.

יעקב מרגי: אני לא מוכן לקבל את התירוץ של ממשלת מעבר או פגרת בחירות, זה לא תירוץ, כי המדינה עובדת.

יעקב מרגי: נכון שהיא עובדת בתנאים קשים יותר, אנחנו עושים דברים גדולים יותר מזה.

יעקב מרגי: עשינו בפגרה דברים גדולים וענקיים מזה.

יעקב מרגי: אפשר למצוא פתרון, ואומר לכם את זה – סלחו לי על הנימה המתנשאת – כמי שיודע שאפשר לעשות את זה.

יעקב מרגי: כמי שיודע שאפשר לעשות את זה, ועשה זאת בדרכים כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: סיכום של הישיבה: כל הסעיפים שהקראנו, ואני קורא להשבית את מערכת החינוך עד שמשרד החינוך יאמר לי שהוא נתן מענה סביר לפתיחת שנת הלימודים לילדים בחינוך המיוחד, השוואת תנאים בחינוך המוכש"ר, פתרון לסייעות, כך שמערכת החינוך תתחיל את שנת הלימודים בצורה תקינה.

יעקב מרגי: הפתרון לדחוס ילדים בכיתות שאמורות להיות כיתות קטנות, לפרוץ את התקינה, לאלץ את השלטון המקומי להתמודד עם הבעיה, זה לא פתרון.

יעקב מרגי: תודה רבה הישיבה נעולה.