ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 21, פרוטוקול מספר 10, 2019-08-07 11:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-7 באוגוסט 2019, ו' באב תשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: השוואת התנאים של הילדים בגני הילדים הלומדים בחינוך המיוחד – בין הילדים הלומדים במוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים לבין הילדים הלומדים במוסדות חינוך של החינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: כפי שהבטחנו, שאנחנו נקיים דיון בכפוף להסכמות ולאישור יושב-ראש הכנסת, וזה קורה.

יעקב מרגי: ואנחנו רוצים לוודא שאנחנו פותחים את שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה, שלפחות הילדים המיוחדים יקבלו את אותו טיפול, ולא משנה באיזו מסגרת הילדים או ההורים שלהם בחרו לחנך או ללמד, כל אחד לפי איך שהוא רואה ותופס את מערכת החינוך במדינת ישראל.

יעקב מרגי: לא סוד, זה קיבל משנה תוקף בעקבות העתירה והפסק, אם אני לא טועה, של ויצו.

יעקב מרגי: רק אם ויצו היו מתייעצים איתי הייתי חוסך להם את כספי העתירה, או אם לא, לפחות היינו מרחיבים את העתירה, לא רק בנישה מסוימת, ומשרד החינוך, לצערי הרב, נתפס לפסיקה בלבד.

יעקב מרגי: אז אני רוצה לומר ולרענן את הזיכרון, גם למשפטנים של משרד החינוך, שלצערי הרב, ציינתי את המחלקה המשפטית של משרד החינוך לשבח בהרבה תחומים, אבל כנראה זה עקבי, כי פה במקרה הזה זה קצת מזיק.

יעקב מרגי: כשיושבת יועצת משפטית של משרד החינוך הקודמת, קראו לה דורית מורג, שהיא מוערכת, לא הייתה קלה, ידענית, ומצהירה קבל עם ועדה באולם נגב בתהליך חקיקת תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד, מה שנקרא הרפורמה בחינוך המיוחד, והיא נשאלה שאלה: האם יש עילה בחוק להפלות בחינוך המיוחד בין המוכש"ר לבין הממלכתי, היא אמרה בצורה חד משמעית: לא, זה לא חוקי להפלות.

יעקב מרגי: המוכר שאינו רשמי מופלה תקציבית בחינוך הרגיל – כן, בחוק חינוך יש חריגים.

יעקב מרגי: החינוך המיוחד לא היה בחריג הזה.

יעקב מרגי: מצד החינוך היה צריך להשוות את התנאים מעיקרא.

יעקב מרגי: ואני מדבר כרגע לא רק על "אופק חדש", אני מדבר על הכול.

יעקב מרגי: כל מה שמקבל ילד בחינוך הממלכתי בחינוך המיוחד, אמור לקבל ילד בחינוך המיוחד במסגרת המוכש"ר.

יעקב מרגי: אין בסיס משפטי לאפליה.

יעקב מרגי: נכון שהפסק הוא נדרש, כי התכסיס של משרד החינוך יחד עם משרד האוצר, ש"אופק חדש" קשור להסכם קיבוצי, לכן היה צריך את זה, לא נעלם מעינינו, ואני צריך את הפרשנות המשפטית.

יעקב מרגי: אבל העתירה הייתה על בתי ספר.

יעקב מרגי: עכשיו, משרד החינוך, אני רוצה לומר לכם, בהתחלה התפתל.

יעקב מרגי: בשבועות האחרונים הוא אומר בהאי לישנא: אנחנו מכירים בצורך, וצריך שהתנאים יושוו, אבל מקורות תקציביים.

יעקב מרגי: אותי זה לא מעניין מקורות תקציביים.

יעקב מרגי: אם הם רוצים עצה, דודי – אני מוכן להתנדב, אמרתי – כל מה שאני הולך לבטל לך עכשיו, לא מזלזל בו, יהיה לכם זמן ליישם את זה אחרי השליש הראשון: מטה פולין ממילא מפלה תלמידים, שייקח, יפעל בשליש השני או במחצית השנייה.

יעקב מרגי: קודם כול טפלו בילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי, ואני מקווה שהזמנתם את נציג האוצר לכאן.

יהודית גידלי: כן, יש פה גם אחד – שניים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם: כפי שהצהרתי, ויש דרכים, אני לא אאפשר פתיחת שנת לימודים סדירה, אם הילדים המיוחדים לא יקבלו את המענים בכל המסגרות.

יעקב מרגי: זה האני מאמין שלי.

יעקב מרגי: אתם יודעים שהחינוך המיוחד זה לא תלוי סיסמאות, אני לא פופוליסט.

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לכם, אני לא הולך לצייץ.

יעקב מרגי: כפי שאתם יודעים, אני לא מצייץ תוך כדי ועדה ולא אחרי ועדה.

יעקב מרגי: אני רוצה להביא את ההישג הזה לילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: כולנו מתרגשים כשהולכים ורואים אותם, איך בכלל מנסים ללמד ילד או ילדה שחוץ מדופק – קשה לומר את הדברים – מלמדים אותם באמצעות מבטים, בטכנולוגיות כאלה ואחרות שפותחו.

יעקב מרגי: כולנו מתרגשים.

יעקב מרגי: אבל אנחנו סומכים על הרגש ועל החמלה ועל הכיס של ההורים.

יעקב מרגי: אני מקווה שהיום משרד החינוך יגיע עם בשורות – קודם כול בהצהרתיות, דבר שני על מקורות המימון.

יעקב מרגי: אני יודע שאפשר לתת מענה לפתוח את שנת הלימודים.

יעקב מרגי: אפשר להתחיל לתת מענה.

יעקב מרגי: אני מתחייב, התחייבתי גם למנכ"ל, שאני לא הולך לעזוב את זה, אני הולך להיאבק יחד איתו בסוגיה הזו מול האוצר.

יעקב מרגי: האוצר יצטרך לתת מענה, בין אם זה מתוך תקציב משרד החינוך, בין אם זה תקציב תוספתי.

יעקב מרגי: אותי לא מעניין, אני לא נכנס לשיקולים, אני לא אמור לפתור את הבעיה הזו.

יעקב מרגי: משרד החינוך מכיר בצורך.

יעקב מרגי: יש לו קשיים?

יעקב מרגי: תאמינו לי, יש הרבה דברים, הרבה סעיפים שלא מגיעים – ולא תמצאו הרבה אמיצים שיאמרו לכם – שלא מגיעים לערך הזה של להשוות את הילדים המיוחדים בחינוך לבין הילדים בחינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: במקרה הזה אני אתן לחברי הכנסת לדבר, ואחר כך נשמע את משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: אבל הינה אני אומר לכם, רבותיי: אני אבקש מחברי הכנסת לדבר בקצרה, בכבוד, טונים – לי, מה נעשה, זה גם מולד אצלי, טונים תקיפים – אנא, אל תהיו תקיפים, פה יושבים עובדי מדינה שעושים שליחותם נאמנה, ובאים לייצג את עמדות המשרד.

יעקב מרגי: בבקשה, גדי.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: חברי הוועדה, אורחים, אני, אתה יודע, חבר כנסת ותיק מזה כבר שלושה חודשים, ואני נפעם כל פעם, אדוני היושב-ראש, מהמסירות שלך בנושא הזה ספציפית, ואני שמח להיות בוועדה הזאת שאתה מנהל אותה.

יעקב מרגי: תודה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שיש דברים שלא אמורים להיות תלויי תקציב, אלא תלויי ערכים, סדר עדיפויות, כי תמיד אפשר למצוא כסף למה שחשוב בעינינו.

דסטה גדי יברקן: ואני חושב שהמסגרות האלה של הילדים האלה, הילדים המיוחדים, בעניין הזה אני חושב שזה משהו מוסרי, חינוכי, ערכי, לפני שמדובר בכלל באגף תקציבים במשרד האוצר.

דסטה גדי יברקן: ולהשאיר את המוחלשים והחלשים, במקרה הזה גם מבחינה בריאותית, אני חושב שזה יכול להיות אות קלון לנו כחברה, ובטח למשרד החינוך.

דסטה גדי יברקן: וההובלה שלך, אדוני היושב-ראש, ואני מקווה גם שמשרד החינוך יירתם לזה, כפי שהוא אמור לעשות את זה באופן טבעי.

דסטה גדי יברקן: זה לא מתוך ועדה שאנחנו כחברי הכנסת - - - אליה, אלא באמת כי זה הדבר הנכון.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אתה ציינת את הנושא של פולין, שזה אירוע, טיול - - -

יעקב מרגי: לא, הבאתי דוגמה מאיפה אפשר לקחת.

דסטה גדי יברקן: לא, זה משמעותי.

דסטה גדי יברקן: ולכן הדוגמה הזאת היא מאוד נכונה, כי בסופו של דבר יש כסף, השאלה היא למה מקצים אותו.

דסטה גדי יברקן: סדר העדיפויות פה, לצערי הרב, לא רק במשרד החינוך, כמעט בכל משרד, הוא מקולקל, והעניין הזה צריך להיפתר, ובהחלט הוועדה לא צריכה לעבור על זה לסדר-היום אם מערכת החינוך תיפתח מבלי לפתור את הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוזי דיין.

עוזי דיין: אני מקשיב.

יעקב מרגי: יעקב טסלר, רוצה עכשיו?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב טסלר: שלמה, רוצה?

יעקב מרגי: אתה רוצה לנהל את הדיון במקומי?

יעקב מרגי: נתתי לך רשות דיבור.

יעקב מרגי: לא רוצה, תחזיר לי אותה.

יעקב טסלר: אני יכו להיכנס לנעליים שלך?

יעקב מרגי: לא כדאי לך, מסיבות כאלה ואחרות.

יעקב טסלר: אין סיכוי, אין סיכוי.

יעקב מרגי: יאללה, קדימה.

יעקב מרגי: הבאתי לך קצת חיוך לדיון הזה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אין לי הרבה מה להוסיף.

יעקב טסלר: אני חושב ששלשום, כשהיינו בוועדה הרבה הרבה שעות, משעה 11:00 חמש-שש שעות, הגשנו.

יעקב טסלר: אני חושב שפה צריך להיות תכליתי, ענייני.

יעקב טסלר: כולנו יודעים לשם מה התכנסנו פה.

יעקב טסלר: מה שאתה אמרת, אני מצטרף לדברים החמים מלב אל לב בעניין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב טסלר: אני רק רוצה לציין שתי נקודות: המנכ"ל בוועדה הקודמת הצהיר ואמר כאן לכולנו: אני מכיר את הבעיה, יש אפליה בין הילדים המיוחדים האלה במוכש"ר, ומשרד החינוך מכיר בדבר הזה.

יעקב טסלר: מצד שני, אנחנו רואים שלא נעשה שום דבר.

יעקב טסלר: בוועדה הקודמת ביקשנו גם ממשרד החינוך וגם ממשרד האוצר, שתהיה ועדה מיוחדת, כשאנחנו פה עכשיו התכנסנו, שתבוא ותגיע עם תשובות.

יעקב טסלר: אני מצפה מאוד שלא נוכל לומר לעצמנו: הולכים לבדוק, הולכים לראות מאיפה ניתן, מה ניתן.

יעקב טסלר: כל התשובות לשאלות האלה היו צריכות להינתן כבר מזמן.

יעקב טסלר: ואני מקווה מאוד שהיום, כמו שציינת, יבוא האוצר, ביחד עם משרד החינוך, ויגידו: הינה, פתרנו את הבעיה, אנחנו לוקחים את המימון לא משנה, כמו שציין אדוני היושב-ראש, מהיכן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב טסלר: שנייה, סיכמנו שני דברים.

יעקב טסלר: הדבר השני, בוא לא נשכח שהנושא הזה מחולק לשני חלקים: יש את המודל התקצובי, שבעצם לא במוכש"ר – במוסדות הרשמיים; ויש את הנושא של השכר של הגננות.

יעקב טסלר: אני מצפה לקבל תשובה היום לדבר הזה, שנוכל לצאת מפה ולפתוח את שנת הלימודים כסדרה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסיים, בוועדה הקודמת אמרת – ובדרך כלל אני מכיר אותך, מה שאתה אומר, אתה עומד על זה עד הסוף – אנחנו לא ניתן לפתוח את שנת הלימודים - - -

יעקב מרגי: חזרתי על זה.

קריאה: הוא אמר את זה גם היום.

יעקב טסלר: סליחה, את זה לא שמעתי, בעיה שלי, מתנצל.

דסטה גדי יברקן: זה ה-M16.

יעקב טסלר: לא הייתי קשוב.

יעקב טסלר: כולנו צריכים לצאת עם החלטה: לא נפתח את שנת הלימודים, אם היום לא תימסר תשובה, איך אנחנו נותנים את המענה לילדים המיוחדים.

יעקב טסלר: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אורית.

אורית פרקש הכהן: תודה.

אורית פרקש הכהן: כמו שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני חברה בוועדת הכספים, ולנושא הזה נחשפתי באמת במקרה.

אורית פרקש הכהן: כאמא לארבעה ילדים אני חושבת שהנושא הזה הוא לא פוליטי בכלל ולא צריך להיות פוליטי, כי הוא חוצה את כל האוכלוסיות.

אורית פרקש הכהן: ונסעתי גם לבקר באחד מגני הילדים של החינוך המיוחד.

אורית פרקש הכהן: ואני לא מבינה את האירוע הזה, אדוני היושב-ראש.

אורית פרקש הכהן: אני לא מבינה למה בעוד רפורמת "אופק חדש" בתוקף לפחות משנת 2013 או 2014, אנחנו נמצאים כאן בדיון, כמעט שבועיים לפני תחילת הדיונים, וצועקים צעקות.

אורית פרקש הכהן: אני מבקשת בקשה אחת.

אורית פרקש הכהן: הבקשה היא ברורה: אני לא רוצה שנצא מכאן עם החלטה על עוד ועדה של משרד החינוך שתבדוק, המצב הוא ברור.

אורית פרקש הכהן: למה לממשלה אין את המנהיגות לטפל בעניין הזה?

אורית פרקש הכהן: אין את סדרי העדיפויות לטפל בעניין הזה?

אורית פרקש הכהן: כאשר מעבירים לנו קיצוצים רוחביים בהיסטריה, לדיונים דחופים בוועדת כספים, ואתה יודע על מה אני מדברת, אין את ה-80 מיליון שקלים כדי לטפל בנושא הזה.

אורית פרקש הכהן: למה בג"ץ פרטי של ארגון ויצ"ו צריך לסדר את האפליה של המוכש"ר בסוגיית החינוך המיוחד, ועכשיו אנחנו נמצאים בפרוסה האחרונה של זה בגני הילדים?

אורית פרקש הכהן: עם כל הכבוד לכל התמיכה והדברים החמים שנאמרים פה מכל עברי השולחן, אני חושבת שמגיעה כאן ביקורת ולא חיבוק, כי הדיון הזה הוא ציון נכשל – ציון נכשל לממשלה על מה שקורה ביחס לילדים הללו.

אורית פרקש הכהן: ואני חושבת שזה, שוב, חוצה מגזרים.

אורית פרקש הכהן: ואני מבקשת מכם כממשלה לשים סוף לדבר הזה, למדיניות הזו של כיבוי שריפות: מטפלים בחוסר תקציב לסבסוד הצהרונים כי יש מחאה ציבורית, מטפלים בעוטף עזה כי יש הפגנות בחוץ, מטפלים בגירעון רק כי אנחנו יוזמים דיון מיוחד בכנסת.

אורית פרקש הכהן: הגיעה הזמן שהמנהיגות תעסוק בציבור.

אורית פרקש הכהן: לא מדובר כאן בהרבה מאוד כסף, אדוני היושב-ראש, וסדרי עדיפויות נכונים מחייבים לצאת עם החלטה של הממשלה בנושא הזה.

אורית פרקש הכהן: אם אנחנו נצא מהדיון הזה עם עוד ועדה שתשב עליה במשרד החינוך - - -

יעקב מרגי: למה את נותנת להם חומר למחשבה?

יעקב מרגי: אף אחד לא אמר ועדה.

יעקב מרגי: היום תשובות.

אורית פרקש הכהן: אז אני מבקשת.

אורית פרקש הכהן: קראתי את המסמך היפה שנכתב לבקשתך על ידי המ"מ של הכנסת, והסוגיה היא ברורה, זה חד-משמעי: עושים רפורמה, מתקצבים מורות במנגנון אחד בחינוך הפורמלי, זה צריך לעבור על כל השדרה לחינוך האחר.

יעקב מרגי: תודה, אורית.

אורית פרקש הכהן: אז זו הבקשה שלי היום, שלא רק נדבר אלא שנצא עם תוצאות.

אורית פרקש הכהן: ואני מבקשת את העזרה שלך כחבר ועדת הכספים, שגם אנחנו ניתן את החלק שלנו במאבק הזה, ואנחנו נטפל בסמכויות של ועדת הכספים גם בטיפול בנושא הזה.

יעקב מרגי: הייתה לנו שעת כושר, לא יודע למה היא ברחה בין האצבעות.

אורית פרקש הכהן: היא עדיין קיימת.

אורית פרקש הכהן: הקיצוץ הרוחבי מוטל לפתחנו.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: - - - מחייך, הוא יודע מה קרה בדיוק שם.

יעקב מרגי: היה איזה מעשה שלא היה צריך לקרות.

יעקב מרגי: צופית גולן.

צופית גולן: שלום, צופית גולן מהנהגת ההורים הארצית.

צופית גולן: כ-6,000 ילדי החינוך המיוחד בגני הילדים מופנים לגני המוכש"ר, לא בגלל שהם ביקשו אלא כי הוריהם שייכים לזרם מסוים והוועדה מפנה אותם למוכש"ר.

צופית גולן: אפליה זאת היא מנוגדת לחוק, היא נמשכת למעלה מעשור.

צופית גולן: לא יעלה על הדעת שילד של החינוך המיוחד במוכש"ר מתוקצב רק בפחות מ-60% מילד זהה בחינוך הרשמי.

צופית גולן: זו שערורייה בעינינו.

צופית גולן: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: באמת, כקודמיי, להודות לך.

מיכאל מלכיאלי: זה לא מובן מאליו, גם זמן של כנסת, אנחנו ערב בחירות, ויש פה קונצנזוס בין קואליציה לאופוזיציה.

יעקב טסלר: הייתי מצפה, מיכאל, שיהיו יותר אנשים.

יעקב מרגי: לא, לא, זה מכובד.

יעקב טסלר: מותר לי להגיד מה הייתי מצפה?

יעקב מרגי: מותר לך.

יעקב מרגי: לא - - -

יעקב טסלר: הייתי מצפה.

יעקב טסלר: כולנו זוכרים מהסיפור של תשלומי ההורים, סליחה שהתפרצתי – החינוך המיוחד, המיוחד, מוכש"ר, מוכש"ר, מוכש"ר.

יעקב מרגי: רגע, אני אסביר למה התכוונתי.

יעקב מרגי: יעקב טסלר, ידידי, אולם ועדת החינוך בקדנציות קודמות היה משתוקק לראות אולם כזה.

קריאה: בדיוק, היו שני אנשים.

יעקב טסלר: אוקיי, אני חדש בזירה.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך: מה שעשינו בוועדת החינוך בקדנציה האחרונה – בקטע הזה יש נוכחות מכובדת.

יעקב טסלר: הרב מיכאלי, סליחה.

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אתה יודע, בדרך בכיתה המורה נוזפת על האיחורים בפני מי?

יעקב מרגי: בפני אלה שהגיעו בזמן.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש על הדיון.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נמצאים שוב בדיון שהוא מיותר, בגלל בחירות מיותרות.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להדגיש וחשוב להדגיש את זה, שש"ס הבטיחה לפתור את הבעיה הזאת בהסכמים הקואליציוניים האחרונים.

מיכאל מלכיאלי: היו לנו כבר הסכמים ברורים מאוד גם עם האוצר וגם עם משרד החינוך על התקצוב של ילדי החינוך המיוחד.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת שהיה כסף לדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו הרב, כולם יודעים, בגלל גחמות של אדם אחד הלכנו לבחירות מיותרות שמבזבזות הרבה הרבה כסף.

מיכאל מלכיאלי: ולכן אנחנו נמצאים כאן.

מיכאל מלכיאלי: הנושא הזה לא מתוקצב בגלל הבחירות המיותרות שאנחנו נמצאים בשיאן.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני רוצה גם לחזק את ידך, אדוני היושב-ראש, שאנחנו צריכים לעשות הכול, כולל לשבש את תחילת שנת הלימודים עד שאין פתרון לדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: זו בושה שיש אפליה בין ילד לילד.

מיכאל מלכיאלי: תראו, הילד שלי למשל לומד בתלמוד תורה עם קרוון כזה עומד ליפול, כשלידו יש בניינים ריקים של החינוך הממלכתי הרגיל.

מיכאל מלכיאלי: התרגלנו לזה, לאפליות שאנחנו נולדנו איתם אנחנו רגילים.

מיכאל מלכיאלי: אבל להפלות ילד של החינוך המיוחד – מה הוא אשם?

מיכאל מלכיאלי: כי הוא גדל לאבא שהוא חרדי?

מיכאל מלכיאלי: אז אני רוצה לחזק את ידך, אדוני - - -

יעקב מרגי: זה לאו דווקא חרדים.

יעקב מרגי: המוכש"ר - - - זה לאו דווקא חרדים.

מיכאל מלכיאלי: נכון, נכון.

מיכאל מלכיאלי: אבל נראה לי שאם לא היו שמה חרדים, זה היה נפתר הרבה יותר מהר.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שנמצא את הפתרון לדבר הזה, והדיון הזה יעשה סוף להתעמרות האומללה הזאת שרשומה לחובתנו.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ייבגני סובה.

יבגני סובה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: ממש בקצרה, אם אתה כבר אומר אדם אחד, אז תגיד שהאדם הזה הוא ראש הממשלה שפיזר את הכנסת.

יבגני סובה: אבל אם אנחנו מדברים על - - -

מיכאל מלכיאלי: זה ליברמן - - -

יעקב מרגי: לא, לא עונים, מלכיאלי, אחד לא עונה לשני.

מיכאל מלכיאלי: אבל רוה"מ לא פה בשביל לענות לו.

יעקב מרגי: הוא פה כדי לענות לך.

יבגני סובה: לא, אבל עובדתית, מי שפיזר את הכנסת זה ראש הליכוד וראש הממשלה.

יעקב מרגי: יבגני - - -

יבגני סובה: קודם כול, אדוני היושב-ראש - - -

דסטה גדי יברקן: יבגני, אתה צודק.

יבגני סובה: תודה, גדי.

שלמה קרעי: אנחנו יודעים שליברמן עבר אליכם, גדי.

יבגני סובה: ברור.

יבגני סובה: ליברמן שמאל, שמאל.

יבגני סובה: תמשיכו להגיד את הקשקוש הזה.

יעקב מרגי: - - - בחינוך המיוחד?

יבגני סובה: כן, באתי בעניין החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אה, כן כן - - - גננת בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אמרת "כן כן".

יבגני סובה: אני רק אמרתי: תמשיכו לקשקש, זה מה שאמרתי, בעניין השמאל.

יעקב מרגי: בבקשה, לענייננו.

עוזי דיין: יש פה חלקים שזקוקים לחינוך מיוחד.

יעקב מרגי: זה רציני מדי כדי - - -

יבגני סובה: לא, באמת, בוא רגע נהיה רציניים.

יבגני סובה: אני קודם כול רוצה להגיד, שאני אשמח לשמוע פה באמת אנשי מקצוע, כי לפי החומר שאני קראתי והתעמקתי, יש פה תמונה עגומה לגמרי.

יבגני סובה: אני רואה פה פערים של 50%, ומלבד הפתרון שאתה, אדוני היושב-ראש, אמרת, ואני מקווה שתמצא לפני פתיחת שנת הלימודים, אני רוצה גם להגיד שגם יש אנשים אחרים על הדבר הזה.

יבגני סובה: זה לא רק לחשוב, זה גם להגיד מי אחראי על הפערים האלה.

יבגני סובה: ואם יש פה אפליה, אז גם צריך להגיד מי אחראי על האפליה הזאת.

יבגני סובה: ובהחלט, אני חושב שזה לא עניין של ימין-שמאל, זה לא עניין של קואליציה-אופוזיציה, ואני מקווה שאנחנו באמת נמצא היום פתרונות למצב הזה.

יעקב מרגי: לא, לחברי כנסת שתוהים, תמיד הממשלה היא אשמה, כי היא הגורם המבצע.

יעקב מרגי: את האופוזיציה אי אפשר להאשים בכלום.

יבגני סובה: מה זה קשור לאופוזיציה-קואליציה?

יבגני סובה: יש פקידים שאחראים על זה - - -

אורית פרקש הכהן: אנחנו נשמח להיות בממשלה ולטפל בזה.

יבגני סובה: החלטות, נכון?

יעקב מרגי: לא כדאי לך, יאשימו אותך בהרבה - - -

אורית פרקש הכהן: אני הייתי שם כבר, זה בסדר, התרגלתי.

יעקב מרגי: שי ליפשיץ, בבקשה.

שי ליפשיץ: שלום, שמי שי ליפשיץ, אני מנהל של גני ילדים שיקומיים ומשלבים לילדים אוטיסטים 30 שנה.

יעקב מרגי: איפה?

שי ליפשיץ: ברמת אשכול ירושלים.

יעקב מרגי: יפה.

שי ליפשיץ: אני רוצה לומר הכי תמציתי שאפשר: שמענו את המנכ"ל שלשום, הוא דיבר על זה שיש עלייה בכמות הילדים האוטיסטים בחמש שנים האחרונות.

שי ליפשיץ: בשנה הקרובה יש עלייה של 2,000 תלמידים אוטיסטים, שצריכים להיכנס למערכת החינוך, רובם בגנים.

שי ליפשיץ: סביר להניח שלרבים מהם לא יהיו כיתות בכלל.

שי ליפשיץ: באותה שעה שהמנכ"ל מדבר, שבעצם יש עלייה כזו גדולה ואין מקום לילדים, אנחנו נמצאים במצב אבסורדי, שאני מנהל גנים שהם מוכרים שאינם רשמיים, אני קיבלתי הודעה שכ-25% מהצוות שלי, גם גננות וגם מרפאות פארא-רפואיות, בכוונת עזיבה.

שי ליפשיץ: אני בתחינה ביקשתי מהן להמתין עם זה, בגלל זה גם הגעתי לכנסת, משום שהן רוצות לעבור או לממלכתי או למוכר שאינו רשמי בבתי ספר יסודיים שהוא עומד להיכנס, פשוט הן יקבלו בין 2,000 ל-1,000 שקל יותר כל חודש.

שי ליפשיץ: מה לעשות, זה משמעותי למי שצריך לפרנס ילדים.

יעקב מרגי: לגיטימי.

שי ליפשיץ: באותה שעה המפקחות שלנו מבקשות מאיתנו שאנחנו נדחוס בכיתות, בגלל המצב הזה שאין מענה, כמות ילדים מעל התקן.

שי ליפשיץ: אם בכיתת ילדים אוטיסטים התקן הוא 5–8, מבקשים מאיתנו לדחוס 9 ו-10 ילדים בכיתה.

שי ליפשיץ: וכך נעשה אגב גם בחינוך הרשמי, ידחסו יותר מכמות הילדים שאפשר.

שי ליפשיץ: ועדיין לא יהיה מענים.

שי ליפשיץ: אז באותה שעה בעצם מביאים לסגירת המוסד שלי, כי אני לא יכול לנהל מוסד שאין בו צוות שייתן את המענה לילדים.

שי ליפשיץ: והוא דיבר גם על הבעיה של המטפלים הפארא-רפואיים וכו'.

שי ליפשיץ: אין אנשים.

שי ליפשיץ: בכלל גם זה לא מצב טוב, שאנחנו נתחיל לגנוב אחד מהשני – אני אשיג תרומות, חלילה אני אגנוב ממשרד החינוך, כי אני אמצא תרומה שישלמו יותר.

שי ליפשיץ: לסיכום, אני רוצה להגיד את הדבר הבא: המעשה הזה של קיפוח ילדים, בניגוד לחוק, וראינו את המספרים, כ-50%, אני רוצה לדייק, חסר, זה כמו לשלוח ילד שזקוק לכיסא גלגלים או לקביים בלי קביים או עם חצי כיסא גלגלים, על גלגל אחד.

שי ליפשיץ: לא ניתן לעשות את זה.

שי ליפשיץ: אני קורא לחברי הכנסת, אני קורא לחברי הוועדות, לא לאפשר את פתיחת שנת הלימודים.

שי ליפשיץ: לילדים האוטיסטים אין לובי, לילדים בחינוך המיוחד אין לובי.

שי ליפשיץ: נמצאים פה הורים, שמעתי אותם בפעם הקודמת, פשוט בכיתי.

שי ליפשיץ: אני מתחנן בפני הוועדה, לא לאלץ אותנו לבוא לוועדות ולהגיע לידי דחיות ובג"צים נוספים, שיעלו לנו כארגונים הרבה כסף; אני מתחנן לצאת מפה עם הפתרון.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: שלמה קרעי, בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול רוצה להצטרף לדברים שאמרת, לדברים שנאמרו פה על ידי רוב חברי הוועדה.

שלמה קרעי: אמרנו את הדברים כמה פעמים, אני לא אחזור עליהם, המצב הזה הוא בלתי אפשרי, וחייבים חייבים לפתור אותו, אם במאבק כאן בוועדת החינוך, אם במאבק ציבורי, ואם במאבק גם בוועדת הכספים, כמו שפתחנו במאבק הזה כשעצרנו העברות תקציביות.

שלמה קרעי: ועדיין יש לנו כלים פרלמנטריים בוועדה בדברים שעומדים על סדר-היום, שנמשיך להיאבק גם בוועדת הכספים.

שלמה קרעי: אני לוחץ כבר שבועות רבים, מאז הפעם האחרונה שהמנכ"ל היה כאן, וכמעט אילצנו אותו לומר את הדברים, שהעמדה המקצועית של המשרד היא שעל פי חוק - - -

יעקב מרגי: אם ועדת הכספים הייתה מתאפקת עוד שבוע-שבועיים, היה מקור תקציבי.

שלמה קרעי: אז אני תיכף אגיע גם למקור התקציבי.

שלמה קרעי: יכול להיות.

שלמה קרעי: תיכף נגיע אולי לפתרון.

שלמה קרעי: ואני מסכים איתך, היה צריך להמשיך - - -

יעקב מרגי: פשוט מישהו קיבל משהו, והוא היה צריך לרצות את מי שנתן.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: למרות שאני יושב-ראש המטה החרדי, אני לא רוצה לתקוף את הנציגים החרדים.

יעקב מרגי: אני לא תקפתי אדם חרדי, תקפתי את המשרד - - -

אורית פרקש הכהן: אני הבנתי שאין תקציב לזה עדיין, שאין מקור תקציבי.

יעקב מרגי: הבנת נכון.

קריאה: בגלל זה אנחנו פה.

שלמה קרעי: בדיוק.

אורית פרקש הכהן: כביכול יגדילו את הקיצוץ הרוחבי בוועדת הכספים, בשביל להוסיף 80 מיליון שקל.

יעקב מרגי: אז למה הורדתם את הרוויזיה?

אורית פרקש הכהן: כי כרגע בתקציב - - -

יעקב מרגי: למה הורדנו את הרוויזיה?

שלמה קרעי: אני לא הורדתי שום רוויזיה.

יעקב מרגי: אז איך עבר - - -

אורית פרקש הכהן: אני גם לא הורדתי את הרוויזיה.

יעקב מרגי: יש מקום לבדיקה.

ינון אזולאי: עבדו עליו, לא באמת רשמו את הרוויזיה שלו.

שלמה קרעי: לא קובלים על העבר אלא מוסיפים צדק.

אורית פרקש הכהן: אבל עדיין יש מיליארד וחצי של משרד החינוך.

יעקב מרגי: החברים פה לא מבינים על מה אנחנו מדברים.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, בואו תקשיבו.

שלמה קרעי: תיתן לי תוספת זמן.

יעקב מרגי: על חשבוני, על חשבון בעל הבית.

יעקב מרגי: היו דיונים על העברות תקציביות בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: וחברי כנסת הגישו רוויזיה.

יעקב מרגי: רוויזיה זו בקשה לדיון חוזר.

יעקב מרגי: זאת אומרת שההצבעה אומנם זו הצבעה אבל זה לא מתקיים עד הדיון החוזר, מתוך כוונה שכל ההעברות התקציביות לא יתקיימו עד שהסוגיה הזאת תיפתר.

יעקב מרגי: אני קיבלתי טלפון מיושב-ראש ועדת הכספים, שאמר לי שכל חברי הוועדה שהגישו רוויזיה הסירו את הרוויזיה, מאחר שהדברים הסתדרו כפי שציפינו וחשבנו.

יעקב מרגי: אמרתי לו: אם כולם הורידו, אני מוריד.

יעקב מרגי: וככה זה עבר.

יעקב מרגי: אני מאמין שגם את קיבלת טלפון כזה.

שלמה קרעי: אני לא קיבלתי טלפון.

יעקב מרגי: היחיד שלא קיבל טלפון.

אורית פרקש הכהן: אבל, מרגי, הבנו שכל הנושא של החינוך לא עלה להצבעה.

אורית פרקש הכהן: אתה זוכר?

יעקב מרגי: הבנתי, אורית.

יעקב מרגי: זו הבעיה עם ההבנה שלנו.

אורית פרקש הכהן: התנינו את זה עם הצהרונים.

יעקב מרגי: בקיצור, אני בא לדיון אחר בוועדת הכספים, ואני שואל את חבר הכנסת קרעי: תגיד לי, למה הורדת את הרוויזיה?

יעקב מרגי: אתה אומר לי: לא הורדתי שום רוויזיה.

יעקב מרגי: ואני כאן עוצר, כי אנחנו באווירה של תשעת הימים.

אורית פרקש הכהן: אהבת חינם.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב טסלר: אני בטוח שיש תשובה לזה.

יעקב מרגי: ראיתי את קלמן, עצרתי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: הרב מרגי, תדע לך שכולם קיבלו את שיחת הטלפון הזאת, רק זה היה ב-IVR, כולם קיבלו את זה בבת אחת.

שלמה קרעי: אתה באווירה של קמפיין בחירות?

ינון אזולאי: לא, אני איפה שאני נמצא.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: בשבועות האחרונים מאז ההצהרה של המנכ"ל כאן אני מפעיל לחצים על כל – הרב מרגי, כדאי שתהיה מעודכן, למרות שעדכנתי אותך קודם, אבל לא בכול.

שלמה קרעי: אז בשבועות האחרונים אני לוחץ על כל המשרדים, הגעתי לראש הממשלה לפני שבועיים ואמרתי לו: ילדי הגנים של החינוך המיוחד – יש איתם בעיה, מפלים אותם על פי חוק.

שלמה קרעי: ראש הממשלה אמר לי: ילדי הגנים של החינוך המיוחד הם הילדים של כולנו, צריך לדאוג ולטפל בנושא הזה.

שלמה קרעי: הרב מרגי.

יעקב מרגי: מקשיב לך.

יעקב מרגי: תאמין לי, יש לי בעיה, אני מקשיב לך.

יעקב מרגי: אתה יודע מתי אני לא מקשיב לך?

יעקב מרגי: כשיש משהו שמפריע לי ואני לא משחרר, אז אני לא מקשיב לך.

יעקב מרגי: שחררתי – הקשבתי לך.

שלמה קרעי: מצוין.

שלמה קרעי: אז מנכ"ל משרד ראש הממשלה נכנס לתמונה הזאת והתחלנו להפעיל לחצים גם דרכו על מנכ"ל משרד החינוך ועל משרד האוצר.

שלמה קרעי: מה שקורה ממש בשבוע האחרון, ועדכנתי אותך לפני הוועדה, יש התקדמות משמעותית.

שלמה קרעי: ויש עוד מעצור מסוים, שיכול להיות שאנחנו צריכים להיאבק בו ולהסיר אותו.

שלמה קרעי: עדיין לא קיבלתי תשובה, אני מצפה לקבל תשובה משר החינוך, ממנכ"ל משרד החינוך, ועוד לא קיבלתי.

שלמה קרעי: אבל מה שקורה זה ככה: יש כנראה אפשרות – זה מה שקיבלתי מלשכת רוה"מ דרך משרד האוצר – יש אפשרות להשיג את אותו תקציב, שדרוש בשביל השליש הראשון של השנה.

שלמה קרעי: להתחיל את שנת תש"פ עד דצמבר 2019, בעצם ארבעה חודשים, ולהשיג את אותם 24 או 25 מיליון שנדרשים - - -

יעקב מרגי: לדיוני 2020.

שלמה קרעי: לפני דיוני 2020.

שלמה קרעי: את מה שיישאר, המשך השנה, שזה בעצם 2020, האמירה היא שנשיג את זה וניאבק על זה בוועדת הכספים בתוך התקציב של 2020.

שלמה קרעי: מנכ"ל משרד החינוך מתנגד לזה.

שלמה קרעי: מנכ"ל משרד החינוך אומר: או הכול או כלום, או שתביאו לי את הכול מראש או שאני לא נותן את זה.

יעקב מרגי: הינה אני אומר לך: הוא ישים הכול מאצלו.

יעקב מרגי: בגישה הזו הוא בסוף ישים הכול מאצלו.

יעקב מרגי: אני מקווה שהוא שומע אותי או אנשיו שומעים אותי, שכדאי לו להביא פתרון, כי בסוף הוא ישים הכול מאצלו, כי מאיתנו הוא לא יקבל סעד.

יעקב מרגי: אם הוא ילך איתנו, הוא יקבל סעד מול האוצר.

שלמה קרעי: אז אני בעד.

שלמה קרעי: אולי אפשר להבין את ההסתייגות, אבל מכיוון שאנחנו מדברים פה על ילדי חינוך מיוחד, מדברים כאן על ילדים, כמו שהזכרת וכמו שביקרתי גם במוסדות האלה, אלה ילדים שצריכים אותנו, וכל יום שעובר פוגע יותר ויותר.

שלמה קרעי: ולכן אם יש לנו את האפשרות להשיג ארבעה חודשים ראשונים של השנה, ולתת את התקצוב ולתת את השעות הפרטניות ולתת את כל מה שנדרש, וכשנגיע לדיונים בנובמבר– דצמבר על תקציב 2020, נהיה חברים בוועדת הכספים ונמשיך להיאבק על זה.

שלמה קרעי: אז או שבאמת משרד החינוך יאשר ויקבל את זה, שארבעה חודשים עכשיו מקבלים ואת השאר נשאיר לדיונים בתקציב 2020, או שנמשיך באמת את המאבק הזה ונשיג את הכול ממשרד החינוך או מכל מקום שיהיה.

שלמה קרעי: אני בכל מקרה אמשיך להיאבק על זה עד שנשיג.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מודה לך, תמשיך להיאבק.

יעקב מרגי: שרה הורביץ.

יעקב מרגי: בינתיים ינון אזולאי, עד שהיא תשב.

יעקב מרגי: בבקשה.

ינון אזולאי: קודם כול, גם אני מצטרף, יישר כוח על הדיון הזה.

ינון אזולאי: אנחנו מדברים בעיקר גם על שכר הגננות.

ינון אזולאי: היה פה המנכ"ל בדיון על תשלומי ההורים, ואז הוא יתחייב שיהיה "אופק חדש".

ינון אזולאי: שאלתי את זה ביום שני בוועדה, עדיין לא קיבלתי תשובה.

ינון אזולאי: אבל אני רוצה לדבר גם בכלל על כל הנושא של המוכש"ר, האם התנאים שלהם שווים בסייעות, בצהרונים, בשמירה?

ינון אזולאי: מה עם כל זה?

ינון אזולאי: איפה הם שווים בתקצוב על הדבר הזה?

ינון אזולאי: יש למשל את עלה נגב, גם ילדים שאינם יהודים, הם הרי לא עושים זה כן וזה לא.

ינון אזולאי: כל מי שהוא ילד בחינוך מיוחד הוא חינוך מיוחד, הם מקבלים את כולם, כל העמותות.

ינון אזולאי: ולכן בכיתות, האם יש גם מספיק כיתות?

ינון אזולאי: אנחנו מקבלים כמו בחינוך הממלכתי?

ינון אזולאי: האם זה קיים, הדבר הזה?

ינון אזולאי: והדבר הנוסף, אני שואל את משרד החינוך: הרי 99.5% מהציבור החרדי, חינוך מיוחד, לומד במוכש"ר.

ינון אזולאי: היה והיום מחליטים לסגור את הדלתות – אין לנו תקציב, סוגרים – משרד החינוך ערוך לזה?

יעקב מרגי: הוא לא ערוך.

ינון אזולאי: אז אני אומר לך: אם יחליטו שסוגרים, אתה תראה אוטומטית שהם באים - - -

יעקב מרגי: כיוונתי לדעת גדולים.

יעקב מרגי: אני אומר לך: זה אחד הדברים שאולי, קשה לומר את זה, שגם ההורים, יחד עם כל המוסדות האלה, פשוט יוכיחו למדינה, ירימו הנדברקס לשבוע-שבועיים, ויגידו שלא פותחים, ואז נראה.

יעקב מרגי: אמרתי שהם סומכים - - -

ינון אזולאי: נכון.

ינון אזולאי: הבעיה, שמסכנים ההורים האלה.

ינון אזולאי: אלה הורים שגם ככה ההתמודדות שלהם בחצי היום השני שהילדים מגיעים היא קשה.

ינון אזולאי: ישב פה ביום שני בדיון אחד ההורים, אחר כך ישבתי איתו.

ינון אזולאי: תוך כדי הוא מסתמס עם אשתו והיא אומרת לו: מה?

ינון אזולאי: הוא אומר לה: היה כאן דיון קשה.

ינון אזולאי: היא אומרת: מה אני אגיד, קשה גם שקיבלתי את הילדים, וגם הילד המיוחד עכשיו הגיע, ואתה לא יודע כמה קשה איתו עכשיו, אתה חסר לי.

ינון אזולאי: ההתמודדות אצלם היא כל רגע.

ינון אזולאי: מה, אין גבול לאטימות של משרדי הממשלה?

ינון אזולאי: אין שום סיבה לקבל פה איזה תוואי שיהיה לחצי שנה או עד תחילת שנת תקציב.

ינון אזולאי: אם אנחנו לא ניתן דגש עכשיו שיהיה לתמיד – אין דבר כזה, אסור לקבל את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שרה הורביץ, בבקשה.

שרה הורביץ: שלום, שמי שרה הורביץ, אני אמא לילד חינוך מיוחד, הבן שלי עלה לבית ספר.

שרה הורביץ: ועכשיו רק התפניתי לראות מה היה לי בשנים האחרונות מאז שהוא נולד, הוא ילד חמישי מתוך שישה ילדים.

שרה הורביץ: ובגלל שהוא היה מתוקצב 54%, שזה מה שרשום פה בדוח, אני הייתי אמורה לשלם המשך משכורת למורות.

שרה הורביץ: המקום שהוא למד היה בתוך קרוונים.

שרה הורביץ: וטיפולים פארא-רפואיים שהוא קיבל לא היו מספיקים לו כדי להתפתח ולהגיע למקום שהוא הגיע.

שרה הורביץ: אז הייתי צריכה לוותר על מקום עבודה, ולרוץ איתו לכל הטיפולים בצורה פרטית כדי לקדם אותו.

שרה הורביץ: עכשיו, אני חושבת שקידום של הילדים האלה – נכון שהילד שלי הוא הילד שלי, והרצון שלי שהוא יהיה ככל אדם במדינה הוא אמור להיות הרצון פה של כולם, כדי שהוא יוכל להיות עצמאי כלכלית, פיזית וכו'.

שרה הורביץ: אני שומעת פה את הרצון הטוב של כל חברי הכנסת, ולא משנה מאיזה צד של המפה הפוליטית, לעזור, לתת לילדים האלה להגיע למקום הזה שהם יהיו לא נטל אלא שיהיו אנשים שיוסיפו למדינה ולכולנו.

שרה הורביץ: אני חושבת למה זה קורה היום ולא קרה לפני עשר שנים?

שרה הורביץ: למה כל הבעיות שדיברו עליהן ביום שני, אני חוויתי את זה על בשרי, אם זה קשור להסעות, אם זה קשור לעוזרות, לגננות, למקומות איפה שהם לומדים, למה זה לא קרה אז?

שרה הורביץ: אז בואו לא נעשה את זה, שעוד עשר שנים תשב עוד מישהי כאן כמוני ותשאל למה לא עשו את זה לפני עשר שנים.

שרה הורביץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רק לומר לך על השאלה למה לא עשו – שנתיים כיליתי מזמני – לא כיליתי – על לנסות – לא הצלחתי לסיים, להביא לכלל סיום רק את התקנות להסעת ילדים עם צרכים מיוחדים, כדי שתביני באיזו מציאות.

יעקב מרגי: אתם מכירים, ההורים מכירים, אבל חברי - - -

שרה הורביץ: אני יודעת שהבן שלי שעה וחצי - - -

יעקב מרגי: סליחה, אני לא צריך עזרה.

יעקב מרגי: רק אני מצפה, שיושבים פה כל מיני גורמים, ואלה שבאמת רצו להביא, אין לי שום כוונה לשייך להם כוונת זדון, שרצו להביא מתחת ידם את האופטימום בתקנות, הם שיחקו לידיים של פקידי הממשלה.

יעקב מרגי: התעכבנו והתעכבנו והתעכבנו, ופגרת בחירות, ואין תקנות.

יעקב מרגי: אז אותם 300 ומשהו מיליון, שהייתם אמורים, משרד החינוך, להוסיף כדי ליישם את התקנות להסעות ילדים מיוחדים, תמצאו מקורות – תאמינו לי, אני אתן לכם הרבה עצות.

שרה הורביץ: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אפשר להוסיף משהו?

יעקב מרגי: לא, אחרי הסבב.

דסטה גדי יברקן: יש לי משהו - - -

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שמחכים, עוד לא דיברו.

יעקב מרגי: חכה.

יעקב מרגי: תרשום לך.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני לא נותן לכם?

יעקב מרגי: כי כל חברי הכנסת שהיה להם להט לדבר בדיון השבוע, אחרי שהטילו את הביצה, פרחו להם מהקן.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אצלנו - - -

יעקב מרגי: לא כולם, חלקם.

יעקב מרגי: עומר ינקלביץ'.

יעקב מרגי: אני רוצה שתישאר איתי כל הדיון.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עומר ינקלביץ': כל פעם אני חוזרת על אותם דברים אבל חשוב לי לומר: אנחנו צריכים לשים לב שמדובר פה בחברות מודרות ופריפריאליות, לא לשכוח את זה: מדובר בבדואים, דרוזים, ערבים, חרדים, ויצו, גם בציבור הכללי.

עומר ינקלביץ': ולא לשכוח שמטבע הדברים נקודת ההנחה שמדובר פה בחברות מוחלשות.

עומר ינקלביץ': ולכן תשומת הלב צריכה להיות באמת אדירה לנושא הזה.

עומר ינקלביץ': הגננות שלא מקבלות תקציב – אני חייבת שנייה להקריא נתון, כי אנחנו אומרים "גננות, גננות" ולא מכמתים את זה – הן מקבלות 35 שקלים לשעה; בזמן שגננת במוסד הרגיל מקבלת תוספות כמו דרגה, ותק, תוספת של משרת אם עד גיל 14 בגובה של 10%, אם שיש לה ילדים עד גיל 5 מקבלת תוספת השתתפות, מול חינוך וכו', עוד רשימה ארוכה.

עומר ינקלביץ': והגננות במוכש"ר לא מקבלות את זה.

עומר ינקלביץ': ומה שקורה, שנוצר מצב שהמוסד צריך להשלים את השכר, והמוסדות פשוט במצב של קריסה.

עומר ינקלביץ': ולכן בחברות האלה המוסדות קורסים, והמצב מבחינתי הוא קטסטרופה.

עומר ינקלביץ': ואני שואלת שנייה שאלה פרקטית: האם משרד החינוך פנה לאוצר?

עומר ינקלביץ': אני לא מצליחה להבין אם הוא פשוט פנה לאוצר ומנסה להביא פתרון לדבר.

עומר ינקלביץ': ויש נקודה נוספת שלא נותנים בכלל את דעתם אליה, וזה כיתות השילוב בחינוך הפורמלי.

עומר ינקלביץ': בכיתות השילוב בחינוך הפורמלי משתלבים ילדים שבהם הסל יהיה מופחת.

עומר ינקלביץ': וכאשר אנחנו מדברים על המוכש"ר – עוד פעם, אני מדברת על כיתות השילוב, לא על החינוך המיוחד – בכיתות השילוב שמשתלבים ילדי חינוך מיוחד, להם מראש התקציב יהיה 75% או 50%, בהתאם למוסד שבו הוא יהיה.

עומר ינקלביץ': וזו נקודה שבכלל לא העלינו.

יעקב מרגי: לא.

עומר ינקלביץ': כן.

יעקב מרגי: לא.

עומר ינקלביץ': למה לא?

יעקב מרגי: זה לא.

יעקב מרגי: אם הם יעשו את זה, הם עוברים על החוק.

קריאה: עושים את זה.

עומר ינקלביץ': הם עושים את זה.

עומר ינקלביץ': במוכש"ר שהוא לא חינוך מיוחד - - -

יעקב מרגי: מה שהם אומרים עכשיו לא נכון.

עומר ינקלביץ': לא, בכיתות המוכש"ר שיש בהן כיתות שילוב, הן לא תקבלנה - - -

יעקב מרגי: היום?

יעקב מרגי: בהווה הן לא מקבלות.

שלמה קרעי: כן, גם בבתי הספר.

יעקב מרגי: לא, דיברת על העתיד.

עומר ינקלביץ': הן גם לא תקבלנה.

יעקב מרגי: לא ניתן את זה.

עומר ינקלביץ': אבל לא דיברנו על זה, זאת תהיה המציאות.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על העתיד או על המציאות?

יעקב מרגי: המציאות – אתה צודק.

יעקב מרגי: אם המציאות לא הייתה מעוותת לא היינו יושבים פה.

עומר ינקלביץ': אבל אנחנו מדברים על חינוך מיוחד ולא על כיתות שילוב.

יעקב מרגי: רק על חינוך מיוחד.

עומר ינקלביץ': אז צריך להדגיש שמדברים גם על כיתות שילוב.

עומר ינקלביץ': לא דיברנו על זה, אז עכשיו בואו נדבר על זה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: חבל.

יעקב מרגי: אני אומר לך שבעתיד – אוי ואבוי, זה לא יהיה.

יעקב מרגי: אין בסיס חוקי להפלות אותם.

עומר ינקלביץ': טוב, אז בואו נדבר על זה.

עומר ינקלביץ': הבנתם את הנקודה?

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

יעקב מרגי: רון נוטקין.

רון נוטקין: תודה, אדוני היושב-ראש.

רון נוטקין: בוקר טוב לחברי ולחברות הכנסת, לשאר האורחים.

רון נוטקין: אני ברשות

רון נוטקין: כם אקרא מהכתב, כי אני לא רוצה לשכוח, אפילו לא פרט אחד במה שאני אגיד.

רון נוטקין: אני אפתח בהתנצלות, אני ביום שני לא יכולתי להגיע לדיון על החינוך המיוחד, בגלל שהייתי צריך לקחת את הבן שלי לטיפול.

רון נוטקין: אני לא כאן בשבילי, אני כאן בשביל מרינה וע', אשתי והבן שלי.

יעקב מרגי: רק רגע, מפנה את תשומת ליבי היועצת המשפטית.

יעקב מרגי: להשתדל לא להזכיר שמות, כי אלה שמות של קטינים.

יעקב מרגי: אני מודיע לכם מראש ואני מודיע לחברי הכנסת, יש סעיף מיוחד שאני לא יודע אותו בעל פה, של התקנון, שמאפשר מחיקת שמות של קטינים מהפרוטוקול.

יעקב מרגי: תשתדל לא להזכיר אותם.

רון נוטקין: בסדר גמור.

רון נוטקין: תודה.

רון נוטקין: לפני כשנה קיבלנו את האגרוף בפנים, הבן שלי אובחן על הרצף האוטיסטי ברמת תפקוד בינונית.

רון נוטקין: מאז הוא נמצא בשלושה טיפולים פארא-רפואיים פרטיים, שלולא החזרים, ולהבנתי גם זה נמצא בסכנה בשל המשבר התקציבי, העלות היא 5,000 שקלים מדי חודש.

רון נוטקין: הפנייה לטיפולים פרטיים נעשתה בשל העובדה שבמכון להתפתחות הילד היינו צריכים להמתין חודשים כדי לקבל מטפל או מטפלת.

רון נוטקין: יתירה מזאת, במכון גם לא ניתן הפתרון למצוא מטפל, ונשלחנו לחפש אותם בגוגל או בפייסבוק, כהגדרתם.

רון נוטקין: וזה סיפור אמיתי.

רון נוטקין: הבן שלי בגן פרטי רגיל מאז היותו בן חצי שנה.

רון נוטקין: הוא נמצא תחת אותה מנהלת גן ובכל שנה עולה בקבוצת הגיל.

רון נוטקין: אני מדגיש, גן פרטי רגיל.

רון נוטקין: כיום הוא בן 3.5.

רון נוטקין: אחרי האבחנה הלכנו לוועדת השמה לגן תקשורת, ובני נמצא לא מתאים משום שהוא מתקדם יותר מרמת גן תקשורת.

רון נוטקין: עם זאת, גם לגן עירייה הוא לא מתאים, בשל האוטיזם ובשל הקשיים שהוא עדיין חווה.

רון נוטקין: בחודש יוני האחרון ניגשנו לוועדת שילוב במתי"א, גוף של משרד החינוך.

רון נוטקין: קיבלנו זכאות ל-24 שעות של סייעת משלבת החל מחודש ספטמבר הקרוב.

רון נוטקין: אנחנו רצינו להמשיך באותה מסגרת הגן, שמוגדרת בשכבת הגיל הזו תחת המושג שאתם כולכם מכירים "מוכר שאינו רשמי".

רון נוטקין: הגן מחזיק בסמל מוסד ובכל הקריטריונים שמגיעים לו.

רון נוטקין: הבעיה מתחילה כאן:

רון נוטקין: במתי"א טענו שמי שמעסיק את אותה משלבת היא הרשות המקומית.

רון נוטקין: לאחר מכן ואחרי אין ספור ניסיונות - - -

יעקב מרגי: - - -

קריאה: זה הבעלויות.

יעקב מרגי: לא להפריע בבקשה.

רון נוטקין: לאחר מכן, ואחרי אין ספור ניסיונות להשיג את האגף בעירייה, כי הם לא יודעים הרי לענות לטלפון, נטען בעירייה כי מנהלת הגן היא זו שמעסיקה את המשלבת, וזה באחריות מנהלת הגן או באחריותנו ההורים למצוא את האדם המתאים לתפקיד.

רון נוטקין: בעיה מספר 2: המשלבת מועסקת בהעסקה ישירה על ידי מנהלת הגן הפרטי.

רון נוטקין: שמעתם נכון: על ידי מנהלת הגן הפרטי שזה העסק הפרטי שלה.

רון נוטקין: אותה מנהלת מקבלת את ההחזר הכספי במסלול מסורבל ובלתי הגיוני בעליל.

רון נוטקין: התקציב מגיע ממשרד החינוך, עובר לעירייה ומשם למנהלת הגן.

יעקב מרגי: דודי, אני רוצה התייחסות.

יעקב מרגי: תקשיבו.

רון נוטקין: בשביל מה?

רון נוטקין: אני שואל.

רון נוטקין: למה שהתקציב לא יועבר ישירות לרשות המקומית?

רון נוטקין: או לצורך העניין, דרך המתי"א באופן ישיר למנהלת הגן?

רון נוטקין: אם הבן שלי היה בגן עירייה לא הייתי מדבר כאן בכלל.

רון נוטקין: העירייה הייתה מעסיקה את המשלבת, ובזאת נגמר הסיפור.

רון נוטקין: אבל הקשיים הנוכחיים אצל הבן שלי לא מאפשרים זאת.

רון נוטקין: אז מה בעם מצפים ממני?

רון נוטקין: שאני אכניס את הבן שלי בכוח למסגרת של חינוך מיוחד אם אין בזה צורך?

רון נוטקין: למה שאותה משלבת לא תועסק דרך העירייה ותמנע מאיתנו עצבים ורדיפה בלתי נגמרת?

רון נוטקין: אני אבהיר: אין לי שום זכות חוקית לכפות על מנהלת הגן להסכים לשילוב.

רון נוטקין: אין הגדרה כזו בחוק.

רון נוטקין: היא מנהלת עסק פרטי.

רון נוטקין: המזל שלי הוא שלבן שלי יש גן תומך ומכיל.

רון נוטקין: אבל תארו לעצמכם שזה לא היה המצב.

רון נוטקין: אם הכסף יתעכב באותו מסלול מסורבל, אתם באמת חושבים שמנהלת הגן הפרטי תרדוף אחרי העירייה על הכסף הזה?

רון נוטקין: היא תבוא אליי ולאשתי ותגיד: מצטערת, חברים, אני לא מוכנה לזה, קחו את הבן שלכם, תצאו מהגן.

רון נוטקין: ואין לי שום זכות חוקית להילחם בה.

רון נוטקין: אני ממש לקראת סיום.

יעקב מרגי: לסיכום.

יעקב מרגי: הבנת אותי.

רון נוטקין: ההתחלה הייתה קשה, אבל אנחנו זוג הורים בולדוזרים שיעשו הכול כדי שהבן שלנו יקבל את המענה הטוב ביותר.

רון נוטקין: למה להטיל עלינו חסמים בירוקרטיים שרק מוציאים לנו עוד יותר את הרוח מהמפרשים?

רון נוטקין: למה שגם במוסדות החינוך שהם מוכרים שאינם רשמיים לא תועסק המשלבת בהתקשרות דרך העירייה, או שלחילופין במתי"א ימצאו את המשלבת המתאימה?

רון נוטקין: אוטיזם זו לא מחלה, אוטיזם זו לא קללה.

רון נוטקין: הבן שלי ושל אשתי הוא ילד מקסים, יפהפה וחכם בצורה בלתי רגילה.

רון נוטקין: החולי כאן הוא בקשיים הבירוקרטיים הבלתי מתקבלים על הדעת שהמדינה מערימה על הורים שבסך הכול רוצים רק דבר אחד: סיוע עבור היקר להם מכול, הילד שלהם.

רון נוטקין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא, בלי כפיים.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע תשובות גם על זה בהמשך.

יעקב מרגי: קרן ברק רוצה?

יעקב מרגי: פינדרוס?

יעקב מרגי: בהמשך?

קריאה: אפשר שאלה?

יעקב מרגי: רגע, שירלי אסולין.

יעקב מרגי: קודם כול אלה שנרשמו, כי נרשמו הרבה.

שירלי אסולין: שירלי אסולין, מרכזת גנים בפורום ההורים.

שירלי אסולין: שמענו כאן הרבה את חברי הכנסת מדברים על תקופת בחירות ועל תקציב שמועבר או לא מועבר, ופה הורה שבעצם מדבר על עובדה שילד שזקוק לתקצוב, שהשנה ושנה הבאה ובעוד שנתיים או עוד שלוש, אם יחליטו שיש עוד פעם בחירות, עוד פעם התקצוב הזה תלוי בחירות או תלוי - - -

יעקב מרגי: - - - אבל לא משנה, מה הבעיה?

שירלי אסולין: כי עובדה שעכשיו הם אומרים: בוא נאשר את זה לעוד ארבעה חודשים, ועוד ארבעה חודשים נראה מה קורה.

שירלי אסולין: אני חושבת שצריך להגן על הילדים האלה, שלאורך כל חייהם יצטרכו את העזרה הזאת, ופשוט על כל משרדי הממשלה להתאחד, כדי שיהיה תקציב כזה באמת דרך הרשות, שלא תהיה תלוי בשום איזושהי טלטלה שיש לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

שירלי אסולין: שזה הפתרון שחייב לצאת מהישיבה הזאת.

שלמה קרעי: מדובר בארבעה חודשים עד לאישור תקציב 2020.

שלמה קרעי: מה את מעדיפה?

שירלי אסולין: יש גננת שתסתמך על זה?

יעקב מרגי: קרעי, חבל על הזמן.

יעקב מרגי: תודה רבה, גברתי.

יעקב מרגי: רחל רביץ נמצאת?

רחל רביץ: רו"ח רחל רביץ ממשרד רואי חשבון של אביגיל שקובצקי, מתמחים במוסדות חינוך וכל מה שנוגע לזה.

רחל רביץ: אני רק אדייק לגבי כיתות החינוך המיוחד בבית ספר רגיל – הם כן מתוקצבים 100% של השעות, לא 75%.

רחל רביץ: יש מרכיבים אחרים שהם לא מתוקצבים כמו כל המוכש"ר - - -

יעקב מרגי: מי שרוצה להיות מומחה בתחומים של חינוך, שיבוא ארבע שנים לוועדת החינוך.

יעקב מרגי: אין זמן עכשיו.

יעקב מרגי: אז רק לעניינו עכשיו.

רחל רביץ: אוקיי.

רחל רביץ: אז הדברים ידועים, גם בעקבות הדוח של מרכז המחקר והמידע, אבל אני אומרת שגם לבקשת איגוד מוסדות המוכש"ר בדקנו גם בשטח נתונים של עלות שכר של גננות מול התקצוב, עוד לפני ה"אופק חדש", היה פער של 19%.

רחל רביץ: עוד לפני "אופק חדש", נתונים בשטח של מאות גננות.

יעקב מרגי: וזה רק בשכר הגננות.

רחל רביץ: רק שכר גננות לפני "אופק חדש", מה שכיום הליקויים - - -

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בחנתם גם שירותים נלווים אחרים, אם הם מופלים מבחינת התקצוב?

רחל רביץ: חוץ מהשכר?

רחל רביץ: כן.

רחל רביץ: בבינוי.

רחל רביץ: גם מבחינת השכירות – כל מוסדות חינוך מיוחד שהם בשכירות; כל הפארא-רפואי שמתוקצב חלקית.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לירון אשל.

לירון אשל: תודה, אדוני, מהמועצה לשלום הילד.

לירון אשל: קודם כול, אני אודה לאדוני על הדיון, כי לאדוני בנושאים האלה אין פגרה ואין פיזור.

לירון אשל: זה נושא חשוב ובוער בנו באמת במהלך השנים, ואדוני - - -

יעקב מרגי: חברות התיירות נוזפות בי.

לירון אשל: אדוני אומר שצריך ארבע שנים כדי לקבל הכשרה לוועדות חינוך, אז אנחנו פה באמת עשרות שנים, יושבים בדיונים של אדוני, ואני חייבת לומר שאני יושבת פה ועצוב לי.

לירון אשל: קודם כול, הדברים שאנחנו אומרים הם כאין וכאפס לעומת הדברים והתחושות של ההורים שדיברו פה.

לירון אשל: והדיון הזה הוא לא דיון על משכורות וגם לא על תקציבים, הדיון הזה למעשה הוא דיון על ילדים: על איכות ילדים, על חיים תקינים, על זכויות יסוד שלהם.

לירון אשל: זה לא דיון על פריבילגיות, חשוב לצעוק את זה, זה דיון על צרכים חיוניים ובסיסיים להתפתחות תקינה של ילדים.

לירון אשל: ועל פניו אני אומרת מושכלות יסוד, שילד זה ילד זה ילד בכל המגזרים ובכל החברות, אבל השטח מדבר אחרת.

לירון אשל: ואני אומרת: השטח צועק אחרת.

לירון אשל: וכשאני מדברת פה אני רואה פה בתוך השולחן, במרכזו, את הילדים שזועקים את זה.

לירון אשל: ואני אגיד שלפני הדיון שמעתי ככה שיחת מסדרון של ההורים, ואחד אומר:

לירון אשל: אני נלחמתי עד זוב דם בשביל הבן שלי, ואחת אומרת: אני העברתי את הבן שלי עשר מסגרות, הוצאתי מהכיס הפרטי.

לירון אשל: למה?

לירון אשל: למה?

לירון אשל: זהו הורים שממילא מתמודדים עם אתגרים מובנים וטבעיים.

לירון אשל: למה זה המאבק?

יעקב מרגי: רגע, אני לא אתאפק.

יעקב מרגי: שאלת למה, בואי תקשיבי.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בחינוך הרגיל, המוכש"ר מופלה בדין.

יעקב מרגי: בדין.

יעקב מרגי: המדינה אמרה: יש את הממלכה, אתם רוצים מסגרת אחרת?

יעקב מרגי: מקבלים פחות.

יעקב מרגי: לא משנה, עם הזמן המדינה נגסה, נגסה, מצאה דרכים להעצים את הפער.

יעקב מרגי: זה דיון בפני עצמו.

יעקב מרגי: כשקמה קבוצת לחץ, ואין לי שום דבר נגדה, אני מצדיע לה, היא הצליחה, כואב לי על חברי הכנסת ששיתפו איתה פעולה.

יעקב מרגי: הם הצליחו.

יעקב מרגי: קבוצת לחץ, החינוך הכנסייתי.

יעקב מרגי: הוא מוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: הוא גובה תל"נים בגבהים אסטרונומיים.

יעקב מרגי: הם הקימו בכנסת הקודמת לובי בשביל זה.

יעקב מרגי: והילכו אימים, וכולם נרתעו, והמשפטנים מצאו דרך – אילן שי, לא אתה – המשפטנים של הוועדות והמשרדים מצאו דרך ושיתפו איתם פעולה פה בוועדת הכספים של הכנסת, והעבירו להם.

מיכאל מלכיאלי: 50 מיליון.

יעקב מרגי: הם דרשו רק 33 מיליון, הם קיבלו 50 מיליון.

מיכאל מלכיאלי: ודרך משרדים אחרים.

מיכאל מלכיאלי: אין כפילות, אין כלום.

יעקב מרגי: לא משנה, מצאו כל מיני דרכים פתלתלות.

יעקב מרגי: מי שאמר – התעוררת?

יעקב מרגי: לא ביקשת רשות דיבור.

יעקב מרגי: אני נותן למי שנרשם.

דוד שרפר: הערה קטנה.

יעקב מרגי: לא רוצה, אל תעיר לי.

יעקב מרגי: מצאו דרך.

יעקב מרגי: פתאום החוק הוא לא נר לרגלם, עיקרון השוויון – אתם יודעים, כל פעם שאני פונה, הינה, אני מודה, אומנם זה אקטואלי היום, פופולרי הנושא הזה.

יצחק פינדרוס: מרגי, השאלה היא למה אתה לא לובי.

יעקב מרגי: לא, אל תפריע לי.

יצחק פינדרוס: אבל שואלים אותך למה אתה לא הלובי שלנו.

יעקב מרגי: לא, אני לא מסוגל, אל תנתק אותי מקו המחשבה שלי בבקשה, אל תפריע לי.

יצחק פינדרוס: אתה מוכשר מספיק.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יצחק פינדרוס: אתה לא רשמי, אתה מוכשר.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יעקב מרגי: תאמין לי שאני לא מוכשר עד כדי כך.

יעקב מרגי: הלשכה שלי לא מתביישת, כולה פניות ציבור.

יעקב מרגי: אני מתפקד לבד מה שאני צריך לטפל, אם זה הדפסות, טלפונים – עושה לבד.

יעקב מרגי: ולעיתים קרובות אני שומע: אי אפשר בגלל עיקרון השוויון.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: פניתי לא מזמן לגבי סטודנט שרוצה ללמוד בחו"ל, ועד שיגיעו התשובות של בחינות הבגרות האקסטרניות, הוא יפסיד את הרישום.

יעקב מרגי: פניתי – בירוקרטיה, נכון?

יעקב מרגי: מותר לחברי כנסת.

יעקב טסלר: לא בטוח, לא בטוח.

יעקב מרגי: רגע, תן לי.

יעקב מרגי: אני יודע, כל אחד בוכה איפה שכואב לו עכשיו.

יעקב מרגי: חכו רגע, אני לא מתכוון לכלום.

יעקב מרגי: תנו לי, לא מתכוון לכלום.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בדם ליבי.

יעקב מרגי: מהתשובה הבנתי שזה אפשרי, אבל לא נותנים, בגלל עיקרון השוויון, כי התחייבו בתאריכים מיוחדים.

יעקב מרגי: אחר כבוד אמרתי לאמא הבוכיה: תשמעי, לא הצלחתי.

יעקב מרגי: ניסיתי, לא הצלחתי, לא כל דבר אני יכול.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אמרו לי שזה פוגע בעיקרון השוויון.

יעקב מרגי: אני חסיד של שוויון.

יעקב מרגי: נכנעתי.

יעקב מרגי: רק אני אומר לכם, רבותיי: לקבוצה הזו אין לובי.

יעקב מרגי: ובמיוחד שזה מוכר שאינו רשמי, ובמיוחד שבדוחות – בוא אני אגיד לכם איפה הבעיה שלכם: מה לעשות, גני ילדים של המוכש"ר, של המגזר החרדי, הם לא ברשתות.

יעקב מרגי: אצלם זה 100% מוכש"ר.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים רק על הילדים המיוחדים כרגע, לא על כל הילדים.

יעקב מרגי: זה 100%, אין לובי, כי זה מוכש"ר.

יעקב מרגי: אם הייתה אוכלוסייה גדולה יותר, ואני אומר את זה, ואני לא בכיין, אני גורם לאחרים לבכות.

יעקב מרגי: קבוצה אחרת הייתה מקבלת מענה.

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לכם: קבוצה אחרת הייתה מקבלת מענה.

יעקב מרגי: הם הוכיחו לנו שהם יודעים להוציא תוך פגיעה בעיקרון השוויון, תוך רמיסת החוק.

יעקב מרגי: והינה, אין רמיסת חוק יותר גדולה מזה, שהחינוך המיוחד הופלה שנים רבות בניגוד לחוק.

יעקב מרגי: אני עוצר פה.

שלמה קרעי: מרגי, אנחנו כאן הלובי שלהם.

שלמה קרעי: ואנחנו נשיג את זה גם, בעזרת השם.

יעקב מרגי: אתה אופטימי.

יעקב מרגי: רגע, אני אתן למשרד החינוך, אחר כך תהיה לך שאלה, אני אתן לכם.

אליעזר היון: רגע, אפשר שאלה?

יעקב מרגי: נרשמת?

אליעזר היון: לא.

יעקב מרגי: יש כללים בדיון.

אליעזר היון: שאלה קצרה בתור אבא של ילד.

יעקב מרגי: מכובדי, אני פה כדי לעזור לך.

יעקב מרגי: אז תעזור לי לעזור לך.

יעקב מרגי: אם תהיה אפשרות עוד שאלות, אני אתן.

יעקב מרגי: אני יודע, אני חייב עוד שלוש בקשות דיבור.

דודי מזרחי: דודי מזרחי, מנהל אגף בכיר תקציבים, משרד החינוך.

יעקב מרגי: ואני מבקש לא להעיר למה לא נמצא פה מנכ"ל, שר, חינוך מיוחד?

יעקב מרגי: אני מעדיף את דודי מזרחי יותר מהמנכ"ל, מהשר, וראש אגף החינוך המיוחד שמצאה לנכון לא להגיע לדיון, קיבלה נזיפה עכשיו בשידור חי.

יעקב מרגי: בבקשה.

דודי מזרחי: קודם כול, אני רוצה לחזור על העמדה שהציג מנכ"ל משרד החינוך בצורה מאוד ברורה: אנחנו תומכים בתיקון שצריך לעשות בנוגע לגני הילדים.

דודי מזרחי: המנכ"ל אמר את זה בצורה מפורשת, גם בעל פה וגם בכתב כאן בוועדה, ואני חוזר על הנושא הזה.

דודי מזרחי: אנחנו פנינו בנושא למשרד האוצר, במטרה לתת לכך מענה.

דודי מזרחי: יש כאן נציג משרד האוצר, הוא תיכף יתייחס.

דודי מזרחי: אני רוצה להגיד בנוגע לשאלה האם ואיך משרד החינוך יכול לתקצב או לא יכול לתקצב לבד?

דודי מזרחי: הגורם היחידי שנותן למשרד החינוך הנחיות בנוגע למפתחות התקצוב ולגובה התקצוב בשכר זה משרד האוצר.

דודי מזרחי: זה לא פרויקט נקודתי כמו פולין ב-20 מיליון שקל או לא יודע מה.

דודי מזרחי: מדובר כאן על דברים מורכבים, כרוכים בעלויות של מקרו, ומשרד החינוך - - -

יצחק פינדרוס: מה זה מורכב?

יצחק פינדרוס: זה חוק.

יצחק פינדרוס: מה זה מורכב?

יעקב מרגי: תן לו רק לסיים.

דודי מזרחי: משרד החינוך לא קבע בעבר ולא יכול לקבוע בעתיד הנחיות בנוגע לתשלומי שכר.

דודי מזרחי: הצגנו את הנושא הזה בפני משרד האוצר, היו לנו דיונים בנושא.

דודי מזרחי: אני מציע שנציג אגף תקציבים שנמצא כאן יתייחס בנוגע לעניין.

יעקב מרגי: דודי, אני מוכן לקבל את התשובה שלך - - -

קריאה: - - -

דודי מזרחי: לא - - -

יעקב מרגי: רגע, תן לי, עוד לא אמרתי - - - אני מקבל את התשובה שאכן משרד לא סוברני לשחק בתקציב שלו בלי ראייה של צוות מקרו ובלי אישור של אגף התקציבים.

יעקב מרגי: מה לעשות, הייתי שר.

יעקב מרגי: בעוונותיי, אני אומר לכם, הייתי שר ארבע שנים.

יעקב מרגי: וכשאני רציתי, הבאתי אותם למשרד ושכנעתי אותם.

יעקב מרגי: ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: אל מול הצורך האמיתי של הילדים האלה, אל מול מטלות נוספות שמשרד החינוך לקח על עצמו, שהן לוקסוס שבלוקסוס שבלוקסוס, שלא קשורות לחינוך הפורמלי בליבה, בעמוד השדרה של החינוך הפורמלי, תאמין לי, כשאמרתי שאני מוכן להתנדב להראות מאיפה להביא בינתיים את הכסף הזה, אני יודע מה אני אומר.

יעקב מרגי: אז בוא, אף אחד לא רוצה לעשות במחשכים כלום.

דוד שרפר: אני לא מצליח להבין את התשובה הזאת.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: יש לך אומנות.

יעקב מרגי: יש לך יכולות פנומנליות כדי להמאיס את הנושא עליי.

יעקב מרגי: הייתה לך אפשרות לבקש רשות דיבור, נכון?

יעקב מרגי: אל תנצל לנהל לי פה את העניינים מתחת לשולחן.

יעקב מרגי: לא, אתה חוזר על זה כל דיון, ולכן גם אין לך מציאת חן פה בדיונים האלה.

יעקב מרגי: חוצפה, אתה מפריע לדיון, אתה לא שם לב?

יעקב מרגי: באים, מתגייסים לעשות לך את מה שלא עשית כל השנים.

יעקב מרגי: אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: ולא לחינם הבאתי את הסיפור של החינוך הכנסייתי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לשמוע היום שזה תלוי בזה, לא תלוי בזה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע היום, שאיש האוצר יחד איתכם מתחייבים למצוא את הדרך שב-1 בספטמבר הילדים האלה לא מופלים, נקודה.

יעקב מרגי: זו התשובה היחידה שאני מוכן לשמוע.

דודי מזרחי: עוד שני משפטים.

דודי מזרחי: רק אני רוצה להמחיש למה זו סוגיה שלא משרד החינוך יכול לפתור אותה לבד, גם אם כללי המשחק במערכת הציבורית היו כללים אחרים.

דודי מזרחי: בניגוד לאנקדוטה, שאני לא מקל בה ראש אבל אני לא קובע מדיניות, לכן רק אתייחס מבחינה תקציבית, של החינוך הכנסייתי, שהיה תקצוב נקודתי והוא בהיקפים מצומצמים, אנחנו מתמודדים במערכת החינוך – היה כאן דיון רק לפני יומיים על פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד – עם גידול במאות מיליונים, מאות מיליונים רבים בשנה גידול טבעי בחינוך המיוחד.

יצחק פינדרוס: להגדיל את הפער.

דודי מזרחי: בעיקר, אגב - - -

יעקב מרגי: חוץ מהמוכש"ר.

דודי מזרחי: גם במוכש"ר.

יעקב מרגי: חוץ מהמוכש"ר.

דודי מזרחי: גם במוכש"ר.

דודי מזרחי: רגע, אני רק אשלים, ברשותך.

יעקב מרגי: דודי, אנחנו הסטנו השנה תקציבים למחוז צפון יחד.

יעקב מרגי: הרפורמה מסיטה תקציבים.

יעקב מרגי: אני יודע דבר אחד: כשרוצים הכול מתאפשר.

יעקב מרגי: עד היום לא רציתם.

יעקב מרגי: התחלתם לרצות בשבוע שעבר, ובשבוע שעבר רק פניתם לאוצר או לפני שבועיים.

יעקב מרגי: וככה זה נראה, בשבועיים לא מוצאים פתרון מול האוצר.

דודי מזרחי: זה לא מדויק.

דודי מזרחי: אני רק רוצה להגיד: רק הגידול בתלמידים האוטיסטים לשנת הלימודים שזקוקים למענה, תלמידים חדשים, אנחנו מדברים על סדר גודל של למעלה מ-400 מיליוני שקלים.

דודי מזרחי: מדובר על מגה אירוע.

דודי מזרחי: ולכן אנחנו - - -

יעקב מרגי: דודי, סליחה.

יעקב מרגי: תשנו את הטרמינולוגיה.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: אני לא שמעתי את צמרת משרד החינוך צועקת איי כששנתון מסוים גדל לה.

יעקב מרגי: בילדים לא מיוחדים, רגילים, ויש נתון גדול, אנחנו מדינה עם פריון גדול יחסית, אני לא שמעתי שמשרד החינוך נע באי נוחות בהיערכות לשנה הבאה, בחינוך הממלכתי שיש גידול טבעי.

יעקב מרגי: אני מפסיק את הטרמינולוגיה.

יעקב מרגי: אף אחד לא בחר שיהיה לו ילד אוטיסט.

יעקב מרגי: זה לא לוקסוס שמישהו בחר לעצמו.

יעקב מרגי: לו יצויר שכל הפראיירים האלה בע"מ – אני קורא להם "פראיירים בע"מ" – מרימים הנדברקס, מודיעים לכם, למדינה: תדעו לכם, אנחנו סוגרים את כל המוסדות לחינוך המיוחד, את כל הגנים לחינוך המיוחד, ואנא תתכבדו ב-1 בספטמבר למצוא פתרון לילדים האלה.

יעקב מרגי: זה הכאוס.

עומר ינקלביץ': אפשר הצעה אופרטיבית?

יעקב מרגי: לא, אל תפריעו לי.

יעקב מרגי: זה מגה פיגוע.

יעקב מרגי: זה שפתאום גדל – ידענו.

יעקב מרגי: אני ארבע שנים שומע את הסטטיסטיקות האלה.

יעקב מרגי: מה, לא ידענו?

יעקב מרגי: ידנו שהסטטיסטיקות הולכות וגדלות.

יעקב מרגי: דודי, שנו את הטרמינולוגיה.

יעקב מרגי: הילדים המיוחדים הם בשר מבשרה של מערכת החינוך.

דודי מזרחי: לכן אנחנו דורשים את התקציבים האלה.

יעקב מרגי: אבל למה היום, דודי?

דודי מזרחי: לא רק היום.

דודי מזרחי: צעדנו דרך ארוכה בהובלתך בכנסת - - -

יעקב מרגי: משרד האוצר.

שלמה קרעי: הרב מרגי, הוא בדיוק דווקא עונה לך גם על השאלה.

שלמה קרעי: הוא אומר: 400 מיליון שקל הסתדרנו, 70 מיליון שקל אנחנו לא יודעים להסתדר.

עומר ינקלביץ': אז בדיוק רציתי לבקש, שנתנה את העברת 400 מיליון השקל האלה בפתרון.

עומר ינקלביץ': זה הכול, הצעה אופרטיבית מצוינת.

יעקב מרגי: אנחנו לא מענישים.

יצחק פינדרוס: אנחנו ביקשנו ממך לא לאשר את התקנות של שכר הלימוד, שלא יפתחו את הלימודים - - -

עומר ינקלביץ': זו דרך נהדרת ויימצא הפתרון.

עומר ינקלביץ': פתאום יימצא גם הפתרון.

יעקב מרגי: משרד האוצר, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

מוחמד חלאילה: מוחמד חלאילה, רפרנט חינוך, אגף תקציבים, משרד האוצר.

קריאה: למה הוא יושב פה?

יעקב מרגי: "חדשים מקרוב באו" – מותר לכולם לשבת איפה שהם רוצים.

יעקב מרגי: זה שיוצא שמשרדי הממשלה יושבים מימין וחברי כנסת – זה מקרי.

קרן ברק: אבל אתה רוצה דו-שיח.

יעקב מרגי: אין, זה לא בתקנון.

יעקב מרגי: קדימה, אדוני.

מוחמד חלאילה: בהתאם לסעיף 40(א) לחוק יסודות התקציב, אין באפשרותנו להעמיד מקור תקציבי תוספתי מבלי לנקוט בפעולה מאזנת.

מוחמד חלאילה: מאחר גם שיש מצב פוליטי שידוע לכולם, יש ממשלת מעבר, אנחנו לא קובעי המדיניות, ואנחנו לא נוכל להחליט בעצמנו מבלי - - -

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני לא מפסיק אותך ולא כועס עליך?

יעקב מרגי: כי זו התגובה הפורמלית הרשמית.

קריאה: גנרית.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, לא ציפינו שלדיון הזה תבוא התגובה – אנחנו יודעים את כללי העבודה של אגף התקציבים.

יעקב מרגי: גם ילד בחינוך שמקבל איזה קמצוץ של חינוך פיננסי מבין שאם לוקחים צריך להשלים מפה, נקודה.

יעקב מרגי: את זה לא ביקשתי ממך.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול אותך שאלה עכשיו: מאחר - - -

עומר ינקלביץ': - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אתם תשאלו שאלות אחרי זה.

עומר ינקלביץ': אבל תצביע על זה.

עומר ינקלביץ': אל תעביר את זה תמורת זה.

אורית פרקש הכהן: התקציב עולה בוועדת הכספים, לא פה.

יעקב מרגי: חבריי וחברותיי, אני מתאמץ, תאמינו לי שאני מתאמץ.

יעקב מרגי: אני רוצה להביא פתרון.

אליעזר היון: הם רק שואלים אם יש פתרון אופרטיבי או לא.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: נגמרה הישיבה.

אליעזר היון: זו השאלה.

יעקב מרגי: אז בוא ננעל את הישיבה, בגלל שאתה מת לשמוע אם יש פתרון אופרטיבי או לא.

יעקב מרגי: אני לא שם איתך.

אליעזר היון: זו כל השאלה.

יעקב מרגי: אז לא, אני לא רוצה להיות שם.

אליעזר היון: אני כן.

אליעזר היון: אני באתי בשביל זה.

יעקב מרגי: אני יודע שהתשובה היא לא, אז אני לא רוצה לשאול אותה ואל תפריע לי.

אליעזר היון: אם אין תשובה - - -

יעקב מרגי: אולי אני יודע בהמשך כן להביא אותם לתשובה?

יעקב מרגי: אז אל תפריע לי.

יעקב מרגי: אני מסביר לך: אל תפריע לי, פעם אחר פעם.

אליעזר היון: לזה אנחנו מחכים.

אליעזר היון: לזה באנו.

יעקב מרגי: תקשיב טוב טוב.

ינון אזולאי: בסדר, אבל הם אומרים לך שיש פה דיון, נכון?

אליעזר היון: כן, אבל - - -

ינון אזולאי: תצא, אני אתן לך להיכנס - - - באמת, תכבד פה - - - כולם באים פה מתוך כאב - - -

אליעזר היון: עד עכשיו לא שמעתי פה פתרון אופרטיבי.

אליעזר היון: לבוא ולהגיד - - -

יעקב מרגי: אדוני, זה הדיון השישי, נכון?

אליעזר היון: אני לא יודע איזה מספר כבר.

יעקב מרגי: אז צא החוצה, תנוח, תירגע, תיכנס.

אליעזר היון: לא, זה כבר הדיון - - -

יעקב מרגי: צא החוצה, תירגע, תנוח, תיכנס.

אליעזר היון: לא, אני לא אכנס בחזרה.

יעקב מרגי: אז תירגע לך בדיון הזה.

יעקב מרגי: אבשלום, תשאיר אותו.

יעקב מרגי: אם תפריע עוד פעם, תצא.

יעקב מרגי: בבקשה, תנו לי לדבר.

יעקב מרגי: נציג האוצר, את הפרקטיקה איך אתה עובד אני יודע – מה לעשות, אמרתי לך – וגם חלק מחבריי יודעים מהפרקטיקה.

יעקב מרגי: אז בוא תקשיב: אני רוצה לשמוע ממך בדבר הזה, שמשרד האוצר מכיר בצורך ולא ימנע ממשרד החינוך למצוא מענה תקציבי לסיפור הזה.

יעקב מרגי: זה מה שאני רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: שלא יגידו לי: שמע, אגף תקציבים זה מקרו, צוות מקרו.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את העמדה של משרד האוצר.

יעקב מרגי: אני מאמין שבאת עם עמדה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מוחמד חלאילה: העמדה המקצועית היא של משרד החינוך.

מוחמד חלאילה: אנחנו כאגף תקציבים במשרד האוצר מתקצבים בהתאם לחוק ובהתאם לעמדה המקצועית של משרד החינוך.

מוחמד חלאילה: ככל שמשרד החינוך רואה לנכון לתקצב את הנושא - -

יעקב מרגי: אתם לא תתנגדו?

מוחמד חלאילה: - - הדבר יבוא בדיוני תקציב לשנת התקציב 2020 - - -

יעקב מרגי: טוב, תודה.

יעקב מרגי: כנראה לא הבנת אותי.

יעקב מרגי: סליחה, משרד החינוך, זה לא היערכות לדיון הזה.

יעקב מרגי: אני לא באתי עכשיו לדיון ראשון על הנושא הזה.

יעקב מרגי: משום כבודו אני לא אומר לו מה אני חושב על התגובה שלו.

יעקב מרגי: משום כבודו אני לא אומר בפורום הזה מה אני חושב על התגובה של משרד האוצר.

קריאה: גם הפינג פונג הזה מבייש - - -

יעקב מרגי: סליחה, אל תפריעו לי.

יעקב מרגי: אתם רוצים, ננעל את הדיון בלי תוצאות.

יצחק פינדרוס: בטח, אחרי שהעבירו את החינוך הממלכתי - - -

יעקב מרגי: מה העבירו?

יעקב מרגי: מה העבירו?

יעקב מרגי: אדוני, מה העבירו?

יצחק פינדרוס: בדיון הראשון אמרנו לא להעביר את תשלומי ההורים עד שלא יחזרו עם תשובות.

יצחק פינדרוס: ישב פה מנכ"ל המשרד, אמר: הכול בסדר.

יעקב מרגי: השאלה מה יותר חמור: להעלים רוויזיה - - -

יצחק פינדרוס: יעקב, אתה מתעלם, זה היה אחרי הרוויזיה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע את זה.

יצחק פינדרוס: זה היה אחרי הרוויזיה, אתה מתעלם.

יעקב מרגי: בסדר, תודה.

עומר ינקלביץ': ב-4 ביולי משרד החינוך התחייב - - - מילה שלו.

יצחק פינדרוס: אתה מתעלם.

יצחק פינדרוס: הדיון פה על תשלומי ההורים היה אחרי הרוויזיה.

יעקב מרגי: פינדרוס, אני יודע לצעוק יותר גבוה ממך.

יעקב מרגי: גם יש לי כלי - - -

יצחק פינדרוס: על זה אל תנסה להתחרות.

יעקב מרגי: אז אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יצחק פינדרוס: זה אתה יכול לעשות.

יעקב מרגי: דודי, ואת זה פינדרוס לא רצה לשמוע, כשאמרתי לך: זה לא הדיון, אני כבר אחרי הדיונים האלה, והתחייבנו בתשלומי הורים – אני היום מצפה לשמוע עמדה חד-משמעית על סוגיית – אתם לא עושים טובה, אתם צריכים להתחייב - - -

עומר ינקלביץ': נכון.

עומר ינקלביץ': זה חוק ופסק דין של ב"גץ.

יעקב מרגי: אתם צריכים להתחייב לפעול כחוק.

יעקב מרגי: זה לא החינוך הכנסייתי.

יעקב מרגי: זה לא כל מיני – במושגים של חברי הכנסת – החלפת מזוודות בהעברות תקציביות.

יעקב מרגי: פה זה מגיע להם על פי כל דין.

יעקב מרגי: אני מבקש לשמוע אם אתם תפעלו על פי הדין או לא תפעלו על פי הדין.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אפשר לומר משהו?

יעקב מרגי: תן לו לענות קודם.

שלמה קרעי: לא, לפני שהוא יענה.

יצחק פינדרוס: אני גם אציע לו מאיפה לקחת את הכסף: מהשלוש שעות שאתם מוסיפים מאז אותם 50 מיליון שאתם ממשיכים להוסיף לכנסייתי.

יצחק פינדרוס: תורידו את זה ותנו את זה.

יעקב מרגי: פינדרוס, אתה צורח, אתה לא שם לב.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני ככה בין השורות שומע שלמשרד האוצר אין בעיה עם העמדה המקצועית של משרד החינוך.

יעקב מרגי: לא הבנת אותו נכון.

שלמה קרעי: רגע, תן לי להשלים משפט.

יצחק פינדרוס: הוא שלח אותו לכל הרוחות.

יעקב מרגי: פינדרוס, אני מנסה להוביל משהו.

יעקב מרגי: איציק פינדרוס, בוא תקשיב, אתה לא מכיר את ועדת החינוך כנראה.

יעקב מרגי: עם כל החברות בינינו, אני לא אאפשר את השוק הזה.

יעקב מרגי: אני אומר לך: ביקשת רשות דיבור – הייתי נותן לך.

יעקב מרגי: הצעתי לך גם בלי זה.

יעקב מרגי: לא צריך לצרוח.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, משרד האוצר אומר: אין לנו בעיה עם העמדה המקצועית - - -

קרן ברק: הוא לא אמר את זה.

יעקב מרגי: תנו לו לדבר.

שלמה קרעי: רגע, חברת הכנסת ברק.

שלמה קרעי: שאין לו בעיה עם העמדה המקצועית של משרד החינוך, וזה בהתאם לחוק, כמו ששמענו וכמו שראינו במסמך של הממ"מ.

שלמה קרעי: השאלה שלי את משרד האוצר היא כזאת: האם הם מוכנים ומסוגלים לתקצב את אותם 24 מיליון שנדרשים עד שנת התקציב?

יעקב מרגי: שאלה במקום.

יעקב מרגי: אתה מכיר את הסוגיה הזו של ה-24 מיליון?

מוחמד חלאילה: לא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כנראה זה לא חלחל למטה.

שלמה קרעי: לא, זה לא חלחל למטה, זה בטוח.

יעקב מרגי: אז תבדוק את זה.

שלמה קרעי: אבל השאלה היא האם מבחינת אגף התקציבים ומשרד החינוך, אם אנחנו מצליחים להשיג את אותם 24 מיליון, אנחנו יכולים להתחייב שבדיוני התקציב של 2020 אנחנו נכניס את זה - - -

יעקב מרגי: אתה נתת תשובה.

יעקב מרגי: אתה אמרת שהמנכ"ל לא מוכן.

יעקב מרגי: הוא יעשה רק מה שהמנכ"ל אומר.

שלמה קרעי: אז הינה, בוא נשמע אותו.

דודי מזרחי: ככל שנקבל אישור מאגף תקציבים במשרד האוצר לתקצב את הרכיב הזה, נתקצב אותו, נקודה סוף.

דודי מזרחי: אנחנו לא יכולים לפעול בעולם של השכר בלי הנחיות ובלי אישור ממשרד האוצר.

דודי מזרחי: מאוד פשוט.

יעקב מרגי: ברור, הסכמתי איתך.

אורית פרקש הכהן: זה החלטה של ממשלה.

אורית פרקש הכהן: הוא לא יכול להחליט לבד.

דודי מזרחי: ולכן ככל שיהיה אישור לפרקטיקה מהסוג הזה מול אגף תקציבים, ואגף תקציבים יאשר, אנחנו מבחנתנו פועלים על פי ההנחיות, נקודה.

שלמה קרעי: אז בוא נשמע האם הפרקטיקה מקובלת עליהם.

שלמה קרעי: אולי להכניס את זה לדיוני 2020 - - -

יעקב מרגי: הוא אומר לך שהוא לא מכיר את זה.

שלמה קרעי: בסדר, שיגיד אבל מה התשובה שלו.

יעקב טסלר: הוא לא אמר את זה.

יעקב מרגי: הוא לא מכיר את זה.

שלמה קרעי: שיצא ויברר.

עומר ינקלביץ': קרעי, זה פלסטר אבל.

עומר ינקלביץ': יש לנו פה דיון - - -

שלמה קרעי: זה לא פלסטר.

עומר ינקלביץ': זה פלסטר.

שלמה קרעי: - - - להכניס את זה לדיוני 2020, וארבעה חודשים - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תקשיבו טוב טוב, אני רוצה להיות זה שעושה לכם חניכה.

יעקב מרגי: באמת, לא רוצה.

יעקב מרגי: אני אומר לך: לא אומר את זה בהתנשאות, תקשיבו טוב טוב.

עומר ינקלביץ': סליחה, זה נושא כאוב.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו.

יעקב מרגי: אתם לא שומעים בין השורות.

יעקב מרגי: קודם זה היה אגף התקציבים.

קריאה: שומעים, שומעים.

יעקב מרגי: כשנגמר אגף התקציבים, מה אמר לך דודי מזרחי?

יעקב מרגי: הוא אמר לך: אנחנו לא יכולים להתערב בסוגיית השכר, זה כבר הממונה על השכר באוצר.

יעקב מרגי: כי זו כבר סוגיה של תשלום, כפוף לאישור של הממונה על השכר.

שלמה קרעי: אבל זה הרי קשקוש.

קריאה: זה לא נכון.

שלמה קרעי: כן, כי הסכמי השכר חלים גם על המוכש"ר, לפי החוק.

יעקב מרגי: רגע, בוא אני אגיד לך: זה לא קשקוש.

שלמה קרעי: אלה אותם הסכמי שכר - - -

יעקב מרגי: בוא תקשיב למה לא קשקוש.

יעקב מרגי: אגף תקציבים אמון להגדיל או לצמצם את התקנה התקציבית.

יעקב מרגי: תוספת של שקל בסולם שכר של מאן דהוא או תקצוב של שכר כלשהו לקבוצות מסוימות, חייב את אישור הממונה על השכר.

שלמה קרעי: לא, אבל המנכ"ל אמר לי שזה בהתאם להסכמי השכר הקיימים, אין הסכמי שכר חדשים.

יעקב מרגי: בלי לפגוע בו, מנכ"ל משרד החינוך באופן תדיר – יום שני היה פה, ואמר לי באיזה עניין משהו, ולמחרת חטפתי את זה בפרצוף אחרת.

יעקב מרגי: מה אתה מתפלא שהמנכ"ל אמר לך משהו?

שלמה קרעי: אני רק אומר שהסכמי השכר כבר קיימים.

שלמה קרעי: זה שהם הפלו חלק מהגננות בניגוד לחוק - - -

יעקב מרגי: קרעי, אני לא רוצה להתפתות, אני רוצה לשמוע תשובות.

קרן ברק: אולי תקרא למישהו מהממונה על השכר?

יעקב מרגי: אילן שי, יש לי שאלה כיועץ משפטי: אתה יכול לומר לי בבירור, משרד החינוך פועל על פי החוק או בניגוד לחוק באפלייתם של ילדי החינוך המיוחד והמוכש"ר, נקודה?

אורית פרקש הכהן: הרגת אותו.

יעקב מרגי: אני סיפרתי בדיחה?

יעקב מרגי: למה אתם צוחקים?

אורית פרקש הכהן: לא, אני אומרת שהרגת אותו, הוא היועץ המשפטי.

יעקב מרגי: לא הרגתי אותו.

יעקב מרגי: תאמיני לי, לא הרגתי אותו.

יצחק פינדרוס: התשובה היא כן.

אורית פרקש הכהן: הוא היועץ המשפטי של משרד החינוך, הוא לא - - -

קריאה: אבל תנו לו לענות רגע, אנחנו באנו לשמוע פקידים.

קריאה: שנייה, נו.

עוזי דיין: לא כל דבר שאומרים אז המשרד מיד אשם או לא אשם.

אילן שי: חוק חינוך מיוחד חל על מוסדות חינוך רשמיים ומוכרים שאינם רשמיים.

אילן שי: מבחינת החובה של המדינה לקיים את מוסדות החינוך, היא זהה למוסדות החינוך הרשמיים והמוכרים שאינם רשמיים.

אילן שי: עכשיו, אנחנו מדברים כאן על הסכמי שכר.

אילן שי: הסכמי שכר הם - - -

יעקב מרגי: אילן, התחלת במישור המשפטי, ומי שלא חד שמיעה לא היה מרגיש שעברת כבר לתחום של דודי.

יעקב מרגי: שאלתי שאלה ממוקדת.

יעקב מרגי: זה שהתרגיל המבריק של האוצר ומשרד החינוך עם "אופק חדש", לקשור את זה בהסכם שכר, זה הדבר הכי מבריק מבחינה תקציבית, מה שעשיתם; וגם הכי אפלייתי והכי נכון מבחינתכם, מי שרצה להפלות הצליח בזה.

יעקב מרגי: עזוב אותנו.

יעקב מרגי: עכשיו, שאלתי אתך שאלה וענית לי, מבחינתי ענית לי: המשרד מחויב לקיים את המוסדות האלה בצורה שווה, כמו הממלכתי.

יעקב מרגי: אמרת לי את זה.

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לכם, אני תוהה: הייתי שר, וכשרק הייתי מנסה לא לזוז ימינה או שמאלה – למצמץ ימינה או שמאלה – הלשכה המשפטית שלי שמה לי חוות דעת.

יעקב מרגי: זה הקומפלימנטים שקיבלתם.

יעקב מרגי: אני אומר לך: זכה משרד החינוך, אני פעם אחר פעם רואה את הגישה שלהם באפליית תלמידות, ולא משנה מאיפה; את הזרימה – לא רק זרימה, גם מגישים את המצע – הופכים להיות המגוננים הראשונים, הן בתקצוב מפלה, והלשכה המשפטית חיה עם זה.

יעקב מרגי: אתם לא קשורים מקצועית, רעיונית לרחוב צלאח א-דין?

יעקב מרגי: שאני אבין.

יעקב מרגי: יש לכם עצמאות, אוטונומיה כזאת?

יעקב מרגי: מי שלא יודע מה זה צלאח א-דין, זה יועץ משפטי.

עומר ינקלביץ': זו השוואת משאבי הוראה בשפה משפטית.

אורית פרקש הכהן: אבל הבג"ץ של ויצו בעצם מחזק את הנושא, שנשאר כאן איזה חלק שצריך גם אותו להשוות?

יעקב מרגי: אורית, תודה.

יעקב מרגי: תנו לו להשיב, הפצצנו אותו בשאלות.

אילן שי: אנחנו מונחים כמובן מבחינה משפטית על ידי משרד המשפטים.

יעקב מרגי: היועץ המשפטי לממשלה יודע שאתם מפלים?

יעקב מרגי: פועלים שלא כחוק?

יעקב טסלר: מה קשה לומר את האמת?

יעקב טסלר: מה קשה?

יעקב מרגי: אדוני, ראיתי אותך.

יעקב מרגי: תאמין לי, ראיתי אותך.

אילן שי: הנציג של מחלקת ייעוץ חקיקה שאחראי על הנושא נמצא כאן והוא יכול לענות על השאלות האלה.

יעקב מרגי: כל מי שיכול לענות לי על השאלה, מוזמן לענות לי.

עומר ינקלביץ': בואו נוציא את פסק דין ויצו ונדבר עליו.

יעקב מרגי: אדוני, לא ברור מה אמרתי?

יעקב מרגי: בבקשה, אילן.

אילן שי: בפסק דין ויצו - - -

יעקב מרגי: את רואה מה את עושה?

יעקב מרגי: לקחת אותו לפסק דין ויצו.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אני לא צריך פסק דין ויצו בכלל.

יעקב מרגי: שלא ישמע אותך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה תשובות על פסק דין ויצו.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת על פי חוק איך אתם פועלים בניגוד לחוק, נקודה.

קרן ברק: בדיוק.

דסטה גדי יברקן: אין לו מה לענות.

דסטה גדי יברקן: הוא ענה כבר.

יעקב מרגי: חבריי, אני מבקש.

אילן שי: מבחינת הזכות לקבל שירות שווה בחינוך הרשמי המיוחד והחינוך המוכר שאינו רשמי המיוחד, היא זכות של התלמיד.

אילן שי: השאלה האם הסכמי השכר של ההורים במוסדות חינוך - - -

יעקב מרגי: אז זה הוכיח לכם.

יעקב מרגי: הינה, עומר, מצאתי נקודת זכות.

יעקב מרגי: סליחה, בג"ץ אמר את דברו.

עומר ינקלביץ': השוואת משאבי הוראה.

עומר ינקלביץ': שוויון.

עומר ינקלביץ': פסק דין ויצו.

עומר ינקלביץ': תדפיסו את פסק דין ויצו ותחלקו ליושבים פה.

יעקב מרגי: בג"ץ אמר את דברו.

אילן שי: יש להם השפעה על השירות שלי.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אמר את דברו בנושא.

אילן שי: - - -

יעקב מרגי: אני אגלה לך.

יעקב מרגי: בוא תקשיב, גם תאורה תקנית בכיתה משפיעה על השירות; גם איכות ההוראה משפיעה על הילד.

יעקב מרגי: ואני שמח שבג"ץ נתן סעד.

עוזי דיין: וגם ההורים.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: ההורים נותנים ומשקיעים, ועוד מוסיפים מהכיס ושותקים.

יצחק פינדרוס: סוף סוף מוסד היועץ המשפטי בעד הגבלת כוח הבג"ץ.

אילן שי: עכשיו, מבחינת התחולה של פסק דין ויצו על גני הילדים, הנושא של התחולה של הסכם "אופק חדש" בגני ילדים לא עלה בדיון בבג"ץ - - -

יצחק פינדרוס: מה עמדתך המשפטית?

אילן שי: והשאלה האם מבחינת התשתית העובדתית או הרקע העובדתי שרלוונטי לפסק דין ויצו, רלוונטי גם בגני הילדים, זו שאלה שאין לה תשובה חד-משמעית, כי אחת הסוגיות שעלו בפסק דין ויצו זה באמת התוכן של הסכמי העבודה בבתי הספר לפי "אופק חדש", שכוללים רכיבים כמו שעות פרטניות ושעות של לימוד בקבוצות קטנות.

אילן שי: הנושאים האלה שנטען - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, אם הייתם שם פועלים בשוויוניות, היית מטשטש לי את הפרשנות על השכר.

שלמה קרעי: לא, אבל זה לא יכול להיות, כי היועצת המשפטית של המשרד שלו אמרה שכן לפי החוק ובהתאם להסכמי השכר צריך להחיל "אופק חדש".

אילן שי: ואני הייתי בדיון, והמשפט הבא שלה גם התייחס לסוגיה של הסכמי השכר, והשאלה אם הם רלוונטיים - - -

יעקב מרגי: רפרנט ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

עילם שניר: עילם שניר, ייעוץ וחקיקה.

עילם שניר: העמדה שלנו זה שמבחינה מהותית המשאבים צריכים להינתן בסוף הדרך לתלמידים - - -

יעקב מרגי: בסוף הדרך?

עילם שניר: לא, אני אומר - - -

יעקב מרגי: כי בסוף הדרך הוא כבר לא צריך אותנו.

עילם שניר: לא התכוונתי.

עילם שניר: השורה התחתונה היא שהשירות שניתן לתלמיד, בין אם זה בבית ספר או בגן, צריך להיות שווה בשני המקרים.

עילם שניר: מבחינת היישום או איך מיישמים ומתרגמים את זה בהיבטים של כן להחיל הסכמי שכר כאלה ואחרים, אלה בסוף עבודה מקצועית שצריכה להיעשות במשרד החינוך.

עילם שניר: היא נעשתה בצוות שהיה בעקבות הבג"ץ, בג"ץ לא התמקד בגני הילדים, ולכן הצוות שהם הקימו, כך נעשה בפועל, לא התמקד בנושא הזה.

עילם שניר: אבל גם אותו צריך - - -

יעקב מרגי: לא, אבל אתה מתחמק מהשאלה.

יצחק פינדרוס: הוא לא מתחמק.

יעקב מרגי: או שלא מתחמק.

עילם שניר: התשובה היא שצריכה להיות - - -

יעקב מרגי: אתם רוצים גם להכתיב לי מה לומר.

יעקב מרגי: בחרתי לי מה לומר.

עומר ינקלביץ': אנחנו מזועזעים.

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לכם סבב שני.

ינון אזולאי: לא, אבל זה כואב, כי הם חושבים שיושבים פה מטומטמים שלא מבינים.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה, אדוני, מכובדי: לית מאן דפליג שאסור להפלות.

יעקב מרגי: וזה לא מהיום, וזה לא מהבג"ץ.

יעקב מרגי: ואני לא רוצה להאמין שנרדמתם בשמירה, פשוט זו הייתה אוכלוסייה של החצר האחורית של מערכת החינוך.

יעקב מרגי: זו החצר האחורית, ולחצר האחורית הזו שנקראת החינוך המיוחד, יש עוד חצר אחורית שהיא החצר החרדית.

יעקב מרגי: זה המוכר שאינו רשמי.

ינון אזולאי: זה הבור.

עומר ינקלביץ': זה לא רק חרדי, זה מוכש"ר.

יעקב מרגי: רגע, תקשיבי, אם לא היו בה חרדים זה לא היה מופלה.

עומר ינקלביץ': אבל זה לא רק.

עומר ינקלביץ': זה דרוזים וזה בדואים וזה חרדים.

יעקב מרגי: נכון, זה לא רק.

רון נוטקין: גם חילוניים, בבקשה.

רון נוטקין: גם חילוניים.

יצחק פינדרוס: אנחנו מתנצלים בפני החילוניים שנפלתם קורבנות לאהבת החרדים במדינה.

רון נוטקין: אנחנו לא משחקים את המשחק הזה של חילונים חרדים.

עומר ינקלביץ': דרוזי, ערבי - - -

יעקב מרגי: עומר - - -

עומר ינקלביץ': הדיון הוא לא רק על חרדים אבל.

יצחק פינדרוס: כן, אבל מפלים - - - זה בגלל החרדים.

יעקב מרגי: יש לכם תכונה שאני מנסה לסגל אותה לעצמי, כשאני מדבר לא לשמוע.

יעקב מרגי: זה לא מצליח.

יעקב מרגי: תקשיבו קצת.

יעקב מרגי: אף אחד לא אומר שזה רק חרדים, אף אחד לא רוצה להיכנס לשם, כי ילד הוא ילד, אבל כשאת מסתכלת על אחוזים, מדברים על לובי – את מבינה?

יעקב מרגי: לשם כיוונתי.

יעקב מרגי: וזה לא תלוי הבג"ץ, זה מעיקר המופלה.

יעקב מרגי: עכשיו, תתפלפלו איתי הסכמי שכר, לא הסכמי שכר, איך עושים את זה?

יעקב מרגי: אני שואל: למה – ואני לא רוצה להוסיף משהו עסיסי, בדרך כלל אומרים למה ועוד משהו עסיסי – זה לא טופל שנים אחורה?

יעקב מרגי: למה אפשרתם את העוולה המשפטית הזו במשרד החינוך?

יעקב מרגי: למה אפשרתם את האפליה הזו במשרד החינוך, בניגוד לחוק?

יעקב מרגי: ועל זה אני לא מקבל תשובה.

יעקב מרגי: כשאני לא מקבל תשובה, אני הולך למקום הזה, ואני אומר שזה בגלל שזו קבוצה שאין לה לובי.

יעקב מרגי: דודי, אתה רוצה חמש דקות התייעצות?

יעקב מרגי: מפה אני לא יוצא בלי תשובות.

יעקב מרגי: תרצו, אני אשב איתכם עד הלילה.

יעקב מרגי: תנטשו את הוועדה?

יעקב מרגי: נטשתם.

דודי מזרחי: אנחנו לא ננטוש.

יעקב מרגי: אז אני מבקש תשובות.

יעקב מרגי: תרצו הפסקה עשר דקות, רבע שעה?

יעקב מרגי: דברו עם המנכ"ל, דברו עם הכול.

דסטה גדי יברקן: לפני ההפסקה.

יעקב מרגי: תן לי, אנחנו נשמע את כולם עוד פעם, אני אעשה עוד סבב.

יעקב מרגי: אני היום פנוי להובלה.

דודי מזרחי: אנחנו נהיה כאן ככל שתבקשו.

יעקב מרגי: לא, אנחנו רוצים את התשובות.

דודי מזרחי: אנחנו נהיה כאן ככל כמובן שהוועדה תבקש מאיתנו.

דודי מזרחי: הכדור כרגע, אני אומר את זה בצורה הכי מפורשת שיכולה להיות, לא נמצא - - -

ינון אזולאי: והאוצר אומר משהו אחר.

יצחק פינדרוס: האוצר אומר: לא מכיר.

עומר ינקלביץ': הפינג פונג הזה - - -

אורית פרקש הכהן: זה לא הפקידים, זו החלטה של הממשלה.

אורית פרקש הכהן: אלה סדרי עדיפויות - - -

קריאות: - - -

אורית פרקש הכהן: הכי קל לצעוק על הפקידים.

אורית פרקש הכהן: זה הממשלה, זה הממשלה.

יעקב מרגי: לא להתנפל עליו.

רון נוטקין: אדוני היושב-ראש, דודי מזרחי לא התייחס לדברים שאני העליתי.

דודי מזרחי: אני יכול להתייחס.

יעקב מרגי: לא, חכה, אתה תקבל תשובה.

אילן שי: אני רוצה לתת תשובה לסוגיה הספציפית הזאת.

יעקב מרגי: לא, זה הכי קל לתת תשובה.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת תשובה על מה שצריך.

יעקב מרגי: על הפרוצדורות נדבר.

יעקב מרגי: אני מציע לך: נכריז הפסקה, תדבר עם המנכ"ל.

יעקב מרגי: אנחנו לא זזים.

קריאה: מקובל.

יעקב מרגי: עשר דקות הפסקה, רבותיי.

יעקב מרגי: ב-13:15 הישיבה תתחדש.

יעקב מרגי: אני פותח את הישיבה מחדש.

יעקב מרגי: אני פותח אותה בהבהרה, בלהט הדברים יש מי שהבין, שלא במקום, כביכול שאמרתי שהמנכ"ל שיקר או שקרן.

יעקב מרגי: אמרתי לא ליפול מהכיסא אם מנכ"ל אומר לך משהו, וכשאתה בודק את הדברים בפועל יוצא משהו אחר ועושים משהו אחר.

יעקב מרגי: לא שהוא שיקר, זה לא תלוי בו.

יעקב מרגי: גם הדוגמה שהבאתי, זה לא היה תלוי בו אלא בגורמים המקצועיים במשרד.

יעקב מרגי: אז חס ושלום, יש אמון מלא ביני לבין המנכ"ל, עושה עבודתו נאמנה, משקיע שעות לא שגרתיות מבוקר עד ערב, מסור לעבודתו.

יעקב מרגי: ואני מקווה שהדברים הובהרו.

יעקב מרגי: וגם לאלה שהזדעזעו מטון הדברים, אז הינה, הבהרתי.

ינון אזולאי: אני מאמין שעכשיו גם יהיה פתרון, אחרי ההבהרה שלך.

יעקב מרגי: אל תהיה בטוח.

יצחק פינדרוס: כשכואב צועקים.

יעקב מרגי: רבותיי, אני קודם כול שמחתי לשמוע שיש העברות בוועדת הכספים של משרד החינוך, שעדיין תקועות שלא הובהרו.

יעקב מרגי: ואני קורא – הוועדה ועל דעת חבריי – קורא כיו"ר ועדת הכספים לא לשחרר שום העברה למשרד האוצר, שום פעולה למשרד האוצר ולמשרד החינוך, עד שהסוגיה הזו תבוא על פתרונה.

יעקב מרגי: דבר אחד.

יעקב מרגי: ולמה אני אומר זאת בהתחלה?

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר למצוא את הדרך לתקצוב ריאלי של החינוך המיוחד במוכש"ר – בכלל החינוך המיוחד ובמוכש"ר.

יעקב מרגי: משרד החינוך - - -

קריאה: גני ילדים אבל.

יעקב מרגי: תנו לי עד הסוף.

יעקב מרגי: אם יחסר, אני אשמח לשמוע הערות.

יעקב מרגי: נשוא הדיון זה גני ילדים, בוודאי.

יעקב מרגי: לא, אני מדבר על תקצוב ריאלי של כל המוכש"ר.

קריאה: כן, ברור.

יעקב מרגי: אני בדרך הזו רוצה לפתוח.

יעקב מרגי: שמענו פה דברים בלתי צפויים בסוגיית החינוך המיוחד קורים ביום-יום.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, אני אומר:

יעקב מרגי: הגידול הולך וגדל שלא צמוד לשום פרמטר אחר במערכת החינוך.

יעקב מרגי: זה לא תלוי.

יעקב מרגי: וכמה שהעריכו גידול, יש הפתעות, והגידולים הם גדולים, ויש עדיין דברים פתוחים מול משרד האוצר.

יעקב מרגי: על 1 בספטמבר הנוכחי.

יעקב מרגי: לכן אני קורא לתקצוב ריאלי של כל החינוך המיוחד, כי אם זה לא יהיה גם מה שיש היום לא יהיה.

יעקב מרגי: אני מצפה ואני אבוא ואתן כתף למנכ"ל משרד החינוך ולשר החינוך, להודיע לשר האוצר ולראש הממשלה, שאם לא יהיה מענה לצרכים של החינוך המיוחד, והוא יודע שאין באפשרותו לפתוח באחריות מלאה תוך מענה הולם את החינוך המיוחד בשנת הלימודים הקרובה, שהוא לא פותח את שנת הלימודים.

יעקב מרגי: ואז תראו איך כולם מגיבים בצורה אחראית ונרתמים למטרה הזו.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם: אנחנו דנים אומנם בהשוואה של המוכש"ר בחינוך המיוחד, אבל שתדעו לכם, כל החינוך המיוחד צריך דחיפה תקציבית בצורה משמעותית שאף אחד לא צפה אותה.

יעקב מרגי: לכן הוועדה קוראת למשרד האוצר למצוא את הדרך לתקצוב ריאלי של כל החינוך המיוחד במוכש"ר, כולל הגנים.

יעקב מרגי: משרד החינוך יסביר איך הוא מיישב את הסכמתו העקרוני.

יעקב מרגי: עליו להקים צוות מיידי עם משרד האוצר, משרד המשפטים.

יעקב מרגי: זה בקטע הזה.

יעקב מרגי: אל תיבהלו, זה לא הולך להיות כאורך הגלות, אני כבר אתן מועד לזה.

יצחק פינדרוס: סליחה, שאלת הבהרה: יצאנו להבהרה כשהם צריכים לחזור עם תשובות.

יעקב מרגי: אין להם תשובות, אני קובע את הסיכום.

יצחק פינדרוס: אין תשובות?

יעקב מרגי: אין תשובות.

עומר ינקלביץ': אבל אפשר בסוף הערה?

יעקב מרגי: אני אתן לכם, אני לא נועל את הישיבה.

יעקב מרגי: אני במילים אחרות, יותר מסודרות, מבקש ממשרד החינוך לא להצהיר לי עקרונית שהוא בעד, וממשרד האוצר תשובה פורמלית, אלא להתכנס השבוע הזה יחד עם משרד האוצר, משרד המשפטים, שימצאו את הדרך איך הם מיישמים את ההשוואה הזו של גני הילדים בחינוך המיוחד ובמוכש"ר לבין הממלכתי.

יעקב מרגי: יש בעיה אובייקטיבית שצריך שיינתן לה מענה.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים מצד אחד את משרד החינוך.

יעקב מרגי: יושבת פה איתנו גם גב' פרץ, לא נתנו לה להתבטא בנושא הזה.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו, לכן לקחו הרבה זמן ההתייעצויות.

יעקב מרגי: לו יצויר שמשרד החינוך מסכים, והוא כבר מסכים, ומשרד האוצר מצא את המימון, אין להם את האפשרות ליישם את התוספת של "אופק חדש" לכלל הגננות.

יעקב מרגי: ואני אסביר לכם למה.

יעקב מרגי: בעיה אובייקטיבית.

יעקב מרגי: המסה הקריטית הגדולה של הגננות והגננים, כי שם יש גם גננים – אני מנסה למצוא את המילים הנכונות – הבעלויות שלהם לא מוכנות - - -

קריאה: לא מאוגדים.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הבעלויות לא מוכנות למסור את הפרטים, לחשוף את הרשימות למשרד החינוך.

יעקב מרגי: במצב שכזה, גם אם הם יתחייבו עכשיו, לא יהיה ניתן ליישם זאת.

יעקב מרגי: ומי שמבין בתחום הזה יודע.

יעקב מרגי: אני בכלל קראתי, אבל זה לא יהיה - - -

יצחק פינדרוס: יושב פה משרד רואי החשבון שמייצג אותם, תשאל אותם כמה זמן ייקח להם להביא את זה.

יצחק פינדרוס: יושב פה משרד רואי החשבון מאחורה, שיגידו כמה זמן ייקח להם להביא את זה.

יעקב מרגי: את מי אתם מייצגים?

יצחק פינדרוס: את מי אתם מייצגים מהחינוך המיוחד - - -

יעקב מרגי: לא, גני ילדים מוכש"ר.

רחל רביץ: אז גם את שי ליפשיץ עצמו.

יעקב מרגי: לא, לא הבנת אותי.

עומר ינקלביץ': מה זאת אומרת, יש תלושי משכורת לגננות.

יעקב מרגי: אתם רוצים שאני אשים את זה על השולחן?

יצחק פינדרוס: הוא יביא לך את זה.

יעקב מרגי: אל תתחייב.

יעקב מרגי: זו שאלה לגדולי ישראל.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך שהוא יביא לך את זה.

יצחק פינדרוס: אני מכיר את זה, אביא לך את זה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: הינה.

יעקב מרגי: לכן אני מבקש תשובות.

יעקב מרגי: ואני מבקש תשובות גם מהעמותות, גני הילדים במוכש"ר, האם הם מוכנים להעמיד את מצבת הגננות לטובת משרד החינוך ליישום ההסכם?

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: אתם מייצגים גם את רשת הגנים של בית יעקב?

יצחק פינדרוס: משרד שקובצקי, אתם מייצגים את רשת הגנים של בית יעקב?

רחל רביץ: ודאי.

יצחק פינדרוס: יפה.

יצחק פינדרוס: לכם יש את מצגת הגננות בחינוך המיוחד?

רחל רביץ: ודאי.

יצחק פינדרוס: כמה זמן ייקח לכם להעביר את זה למשרד החינוך, אם תתבקשו?

קריאה: יום.

יצחק פינדרוס: תודה.

רחל רביץ: זה חומר חסוי.

דסטה גדי יברקן: אבל זה חומר חסוי בפני הוועדה.

יעקב מרגי: רגע, קיבלתם רשות דיבור?

יעקב מרגי: זה נכון שאם חברי כנסת פונים ככה ואתם עונים לו, זה לא בדיוק מה שאנחנו מתכוונים.

יעקב מרגי: כדי שמשרד החינוך יפעיל את זה זה צריך לעבור כמה שלבים.

יעקב מרגי: זה הסכם.

יעקב מרגי: זאת אומרת שגם יצטרכו להיות נסרקים, נסרקים לא רק תעודת זהות ודופק, גם מבחינות אחרות: תארים, הכשרות, רישום פלילי, הכול.

קריאה: הכול אצלנו סרוק.

יעקב מרגי: אצלך.

יעקב מרגי: תקשיבי, הלוואי שאני מתפרץ לדלת פתוחה ואין בעיה.

יעקב מרגי: שמתי את זה על השולחן, אני דורש תשובות.

יעקב מרגי: לא ייתכן שאני אהיה פה דון קישוט, ואני אסתכל אחורה ואין אף אחד מאחוריי.

קריאה: הרב מרגי, אפשר מילה?

יעקב מרגי: מיד אני אתן לך.

יעקב מרגי: אני מודיע מראש, הוועדה תתכנס.

יעקב מרגי: לא תכננתי להיות פה ב-14 באוגוסט.

יהודית גידלי: יש ועדת הסכמות?

יעקב מרגי: אנחנו נעשה.

יעקב מרגי: בכפוף ליושב-ראש הכנסת.

יעקב מרגי: בשונה מאחרים, אנחנו לא מתיימרים לדבר בשם כולם.

קריאה: דיון המשך אפשר.

יעקב מרגי: צריך לבדוק.

יעקב מרגי: לא תהיה בעיה עם ועדת ההסכמות, יושב-ראש הכנסת.

יעקב מרגי: בכוונה לא ביקשתי את זה אחרי, כי הכנסת ננעלת ב-15.

יעקב מרגי: למרות שאפשר להתכנס גם בתל אביב, נכון לא תתנגדו?

יעקב מרגי: אבל אני עושה את זה ב-14 באוגוסט, ישיבה בשבוע הבא.

יעקב מרגי: משרד החינוך, חייבים תשובה להורה.

יעקב מרגי: בבקשה, אתה רוצה לתת אותה?

יעקב מרגי: סוניה, את רוצה להוסיף משהו בנושא הזה?

סוניה פרץ: אמרת את הדברים.

יעקב מרגי: אמרתי את הדברים?

יעקב מרגי: מתנצל שלקחתי לך.

יעקב מרגי: זה המום של הוותק, של הפרקטיקה.

ינון אזולאי: רק לא מובן מה הולך לקרות ב-14 בחודש.

יעקב מרגי: עוד לא נעלתי, הוא ברשות דיבור.

יעקב מרגי: בבקשה.

דודי מזרחי: אני אתייחס לשאלה או לדברים שהצגת קודם לכן.

דודי מזרחי: אחת הסיבות שיצאנו לרפורמה בחינוך המיוחד נוגעת לבעיות שהיו קיימות, וחלקן עדיין קיימות, שנוגעות להסדרה בשטח – ערכים של בקרה, של אכיפה, שזה, אני חושב, אולי גולת הכותרת של הרפורמה בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: השנה היינו בפיילוט.

דודי מזרחי: אנחנו בתש"ף טיפלנו במחוז צפון.

דודי מזרחי: בתשפ"א נמשיך בכל הארץ, בגלל שיש לא מעט אי סדרים.

דודי מזרחי: לצערי הרב יש הרבה מאוד הורים וילדים שהמקרה שלהם נופל בין הכיסאות ולא מטופל כראוי.

דודי מזרחי: אני יכול רק להצר על כך.

דודי מזרחי: אם לילד יש זכאות לחינוך מיוחד וההורים בוחרים במסלול של שילוב, הילד זכאי לסייעת ולשעות סיוע.

דודי מזרחי: אם הוא לומד בגן מוכר שאינו רשמי, דרך המלך היא שהתקציב עובר לבעלות גם עבור הסייעת וגם עבור השעות התומכות, הן מפעילה במישרין את הצוות.

יעקב מרגי: איך קורה שרשות מכובדת וגדולה, ובעיני היא מכובדת ומצטיינת בדברים אחרים, לא מכירה את הסוגיה הזאת, לא מכירה את השפה של המוכש"ר?

יעקב מרגי: היא כמעט זרקה אותו מתחום השטח המוניציפאלי שלה.

דודי מזרחי: זה לא תקין.

יעקב מרגי: אני בכוונה חותר לשם, דודי.

יעקב מרגי: אתה מבין שדיברנו שהשיח צריך להשתנות.

יעקב מרגי: אם במשרד החינוך יתייחסו לזה בשוויוניות, לכל החינוך המיוחד, אז גם הרשויות המקומיות יבינו שהשתנה פה.

יעקב מרגי: זה לא עוד איזה מאבק על חוק נהרי, לא חוק נהרי, מוכש"ר, לא מוכש"ר, פה זה צריך להיות מובנה, הרשויות צריכות לקבל את המידע, ההורים.

יעקב מרגי: המידע לא מונגש להורים.

יעקב מרגי: היהודי הזה התגלגל, הוא ואשתו, בלחפש מה מגיע לו.

יעקב מרגי: הוא עשה תואר שני עכשיו רק על הסיפור הזה של החינוך המיוחד – למה?

יעקב מרגי: הוא יודע, הוא יכול.

יעקב מרגי: סלחו לי אבל לא כל ההורים באותה רמה, לא כל ההורים פנויים, לא לכל ההורים יש יכולות.

יעקב מרגי: לו יש את היכולת.

יעקב מרגי: כמה הורים לא יכולים?

יעקב מרגי: כשעשינו את הרפורמה, דיברנו פעם אחר פעם על זה שהמידע לא מונגש, על זה שראשי רשויות חושבים שהם עושים טובה - זו גם התחושה שהם נותנים להורים לפעמים.

יעקב מרגי: פה אתם צריכים לעשות את העבודה שלכם.

דודי מזרחי: אני מסכים.

דודי מזרחי: זאת אחת הסיבות שבגינה יצאנו לרפורמה.

יעקב מרגי: כרגע הרשות שלו לא בפיילוט - מה עושים?

דודי מזרחי: לגבי המקרה הפרטני, אני אשמח שתעביר את הפרטים כדי שבאופן פרטני נבין מה הסיפור, איך אנחנו פותרים אותו – זה לא תקין.

דודי מזרחי: יש עוד מודל שקיים בחלק מהרשויות.

דודי מזרחי: בגלל שהרשויות מעסיקות גם ככה צוות של סייעות, אז יש מקרים שבהם הרשות המקומית - במקרים שילד משולב בגן מוכר שאינו רשמי - היא זאת שמעסיקה את הסייעת.

קריאה: זה לא המקרה.

דודי מזרחי: אני מבין.

דודי מזרחי: זה גם מודל שעובד.

דודי מזרחי: לגבי המקרה הפרטני נחליף את הפרטים כדי שנדע לתת פתרון.

דודי מזרחי: אני יכול רק להצר על כך.

קריאה: בסדר גמור.

קריאה: תודה.

דסטה גדי יברקן: באנו לדיון על תקצוב גני ילדים בחינוך המיוחד.

דסטה גדי יברקן: אני מגלה שיש אנרכיה מוחלטת במשרד החינוך.

דסטה גדי יברקן: הדיון פה הוא על משילות.

דסטה גדי יברקן: לפני שבועיים, כשבאנו להחליט על כל הדברים כמכלול, קיבלנו פה הבטחה שזה יעבור.

יעקב מרגי: הבטחה שלי, לא של המשרד.

דסטה גדי יברקן: בסדר.

יצחק פינדרוס: ישב פה המנכ"ל.

ינון אזולאי: המנכ"ל אמר שיהיה אופק.

יעקב מרגי: הוא לא התחייב.

יעקב מרגי: הוא אמר שהוא מאמין בזה, שהוא חושב.

יעקב מרגי: היחיד שהבטיח פה שלא תיפתח שנת לימודים בלי תקצוב בגני הילדים במוכש"ר זה אני.

יעקב מרגי: לא כדאי למשרד החינוך להגיע ב-1 בספטמבר בלי התקצוב הזה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו רואים שכל הפקידים אומרים שיש פה עבירה על החוק.

דסטה גדי יברקן: בואו נעשה מאבק.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אתה גם ככה מוביל את המאבק הזה.

יעקב מרגי: כולנו מובילים, לא רק אני.

דסטה גדי יברקן: זאת פשוט בושה.

דסטה גדי יברקן: למה הכל בדקה התשעים?

דסטה גדי יברקן: הייתה שנה שלמה, אפשר היה להתארגן לזה.

דסטה גדי יברקן: ההורים האלה לא צריכים להיות בפרונט, המדינה צריכה להיות בפרונט.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה המדינה כושלת.

דסטה גדי יברקן: אין לחפש עכשיו מי האשמים.

דסטה גדי יברקן: מסכנים הילדים האלה שמשלמים בכסף, בעוגמת נפש ובהתנהגות קלוקלת של מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: לא ביקשתי את זכות הדיבור מקודם, כי המתנתי לשמוע את האוצר ואת משרד החינוך.

יצחק פינדרוס: אחרי הדיון שהיה פה על תשלומי הורים הובהר לנו שהנושא הזה עומד להיפתר, שהולכים לפתור אותו.

יצחק פינדרוס: הגענו אחרי חודש, אחרי חודש וחצי לדיון.

יצחק פינדרוס: הייתי בטוח שנדבר על זה, הייתי בטוח שמשרד החינוך, שמשרד האוצר יענו איזו תשובה אינטלגנטית, כולל תשובה משפטית אינטלגנטית.

יצחק פינדרוס: הייתי בטוח שאני הולך לשמוע.

יצחק פינדרוס: התשובה המשפטית היא בדיוק הערך שלנו לבית המשפט העליון.

יצחק פינדרוס: אני רואה שמשרד החינוך מעריך אותה פחות מאיתנו, זה בסדר גמור.

יצחק פינדרוס: המערכת עונה תשובות לא אינטלגנטיות, האוצר עונה תשובות לא אינטלגנטיות, כולם מתעלמים - ואנחנו אחריהם.

יצחק פינדרוס: חבר הכנסת מרגי, אמרת לנו אז: "משרד החינוך התחייב, זה מתקדם".

יצחק פינדרוס: מה לא קרה בחודש האחרון שהולך לקרות בשבועיים הקרובים?

יצחק פינדרוס: אני מחדד את השאלה הזאת כי זה קריטי.

יצחק פינדרוס: מה לא קרה שהולך אכן לקרות?

יצחק פינדרוס: יש 24 מיליון שקל?

יצחק פינדרוס: אין 24 מיליון שקל?

יצחק פינדרוס: מה יש לנו?

יעקב מרגי: אם היו מטפלים בזה ברצינות, היו מצליחים.

יצחק פינדרוס: אתה חושב שעכשיו זה יטופל יותר ברצינות?

יצחק פינדרוס: זה מנכ"ל אחר שמתחייב?

יצחק פינדרוס: זה שמוליק אבואב אחר?

יעקב מרגי: אני מקווה שהוא הבין שאנחנו לא מתכוונים להרפות.

יעקב מרגי: אם הוא לא יכריז על השבתת מערכת החינוך, אם המנכ"ל לא יכריז בגלל שהוא לא מקבל מענים מהאוצר, אני מצפה שראשי המוסדות של החינוך המיוחד במוכש"ר - - נכון, הם יסבלו, זו לא אמירה קלה להשבית, אבל הם צריכים להשבית, להעביר את כולם.

יצחק פינדרוס: אם יש בעיות עם איזו שהיא רשת שלא רוצה להעביר פרטים ובגלל זה מתעכב, אני אפנה לגדולי ישראל.

דסטה גדי יברקן: אתה מדבר רק על המגזר החרדי.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה הוא של כלל האזרחים.

ינון אזולאי: אני אגיד לך איפה הבעיה.

ינון אזולאי: הבעיה היא לא אצל המנכ"ל, הבעיה היא אצל היועץ המשפטי, שהלשכה המשפטית עדיין לא מבינים שעוברים פה על החוק.

ינון אזולאי: ברגע שהם יגידו למנכ"ל שעוברים על החוק יכול להיות שזה יותר ידחוף אותו.

ינון אזולאי: היועץ המשפטי פה מתפתל בשאלה: הבג"ץ התכוון ככה, לא התכוון ככה.

ינון אזולאי: הילדים האלה סובלים.

ינון אזולאי: זה לא מעניין אף אחד, כי אולי במקומות שלהם לא נמצאים הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

ינון אזולאי: הכאב שלנו הוא על כך שהלשכה המשפטית לא מבינה שעוברים פה על החוק.

ינון אזולאי: אני מבין כשהם אומרים "אנחנו מצפצפים על בג"ץ".

ינון אזולאי: אם אתם מצפצפים על בג"ץ, ברוכים הבאים למועדון.

יעקב טסלר: אני מצטרף לחבריי.

יעקב טסלר: ישבנו פה, שמענו, הקשבנו, אבל עם תשובות לא יצאנו.

יעקב טסלר: אני מאוד מקווה שביום רביעי נבוא עם תשובות, לא כמו שביקשנו ממשרד החינוך וממשרד האוצר לפני חודש.

יעקב מרגי: אני כולי תקווה לא לקיים את הדיון אם נקבל תשובות.

יעקב טסלר: אני חושב שכולנו בעד.

קרן ברק: נראה לי שהאנשים באגף הזה, מי שישב פה, פחות מכירים אותנו.

קרן ברק: אנחנו גם פחות מכירים אתכם.

קרן ברק: בדיון הראשון של ועדת החינוך הנושא הזה היה הדבר הראשון שאותו דרשו חברי הכנסת פה.

קרן ברק: אני מודה שזו לא הייתי אני ואני פשוט הצטרפתי לבקשה של חברי כנסת אחרים.

קרן ברק: אמרנו שאנחנו לא נדון על שאר הדברים שהיו על סדר היום אם הנושא הזה לא נפתר.

קרן ברק: היה אז את המרכז לשלטון מקומי שביקש את המכרז של הביטוח.

יעקב מרגי: זאת הייתה החולשה שלנו, הביטוח.

יעקב מרגי: לא עשינו מחווה למשרד החינוך.

קרן ברק: התחושה הזאת של להגיד "בואו, אנחנו עכשיו פותרים את הנושא הזה, רק אחר כך עוברים לנושאים האחרים" איננה מרפה ממני, איננה מרפה מחבריי.

קרן ברק: אני מנסה שתבינו עם איזה ז'אנר של חברי כנסת אתם יושבים פה.

קרן ברק: תדעו שזה לא יחזור יותר.

קרן ברק: יש לנו את יושב ראש הוועדה, הוא הכי הוגן, הכי מבין, הכי מוכשר שיש פה בבניין הזה, יש לו אחריות על כולם.

קרן ברק: בגלל שיש לו אחריות לכך ששנת הלימודים תיפתח הוא לא שם וטו.

קרן ברק: במקום שתכבדו את זה אתם מותחים את החבל הרבה יותר מידי.

קרן ברק: אם הוא לא היה, לא היינו נותנים לזה אז לעבור.

קרן ברק: בגלל תחושת האחריות שלו, בגלל הניסיון שלו, הוא אמר: אני לוקח את זה עלי.

קרן ברק: מה שעשיתם היום הוא לא הוגן.

קרן ברק: סיכומים זה לשני הכיוונים.

קרן ברק: ברגע שיש סיכום שני הצדדים צריכים לפעול לפי אותו סיכום, והיה סיכום אז.

קרן ברק: המשכנו אז בדיון, כי סיכמנו שאנחנו עומדים בהתחייבות שלנו, אתם עומדים בהתחייבות שלכם.

קרן ברק: אתם באים חודש אחרי זה, מגלגלים עיניים, ואומרים: זה לא אני, זה ההוא, זה ההוא.

קרן ברק: זה לא יעבור יותר.

קרן ברק: נתנו לכם פעם אחת לעשות את זה, אני מבטיחה בשם חבריי פה שזה לא יקרה יותר.

יעקב מרגי: אני חושב שהקריאה שלנו ליו"ר ועדת כספים – זו הוועדה הכי משמעותית בימים אלה - היא לא להעביר שום העברה לאוצר, שום תיקון, שום קיצוץ פלט, שום העברה תקציבית, שום עודפים, שום תקנה, שום כלום.

יעקב מרגי: זו קריאה שאני מקווה שהוא ייענה לה, אני יודע שזה בוער בו.

עומר ינקלביץ': אכזבה גדולה.

עומר ינקלביץ': מי יצא להפגין?

עומר ינקלביץ': הורים שבקושי שורדים את היום יום?

יעקב מרגי: לא צריך הפגנות.

עומר ינקלביץ': לא חשוב, אכזבה זו אכזבה.

עומר ינקלביץ': אני רק מבקשת שזה לא יהיה פלסטר, שאנחנו נסתכל על תכנית רב-שנתית.

עומר ינקלביץ': אני מבקשת שלא נייצר פה פלסטר נקודתי, אלא תכנית רב-שנתית.

יעקב מרגי: אני סירבתי לפלסטר.

עומר ינקלביץ': יש ברפורמת החינוך 300 מיליון ₪.

עומר ינקלביץ': יש כל מיני תקנות שלא מיושמות.

עומר ינקלביץ': אפשר למצוא את התקציב.

עומר ינקלביץ': אני לא רואה שאנחנו מטפלים במוכש"ר רגיל, בכיתות שילוב, שזה חלק מתקציב גדול שצריך לטפל גם בו.

עומר ינקלביץ': תעלו את זה לדיון.

עומר ינקלביץ': איפשהו זה נעלם לנו.

עומר ינקלביץ': צריך להעלות גם את הדבר הזה לדיון.

אהרון רבינוביץ: עשיתי תחקיר בנושא הזה.

אהרון רבינוביץ: אני מלווה את המאבק הזה הרבה זמן.

אהרון רבינוביץ: אמרו לגבי הסכמי השכר שמשרד החינוך לא בדיוק יודע את הנתונים.

יעקב מרגי: זה לא בגלל זה.

יעקב מרגי: זו גם בעיה.

אהרון רבינוביץ: לפיקוח של משרד החינוך יש את כל הנתונים.

אהרון רבינוביץ: כשהפיקוח של משרד החינוך רוצה, הוא שולח בקשה וכל הנתונים נסרקים אליו ישירות.

אהרון רבינוביץ: מי שלא מעביר את זה מקבל מיד קנסות.

אהרון רבינוביץ: הפיקוח של משרד החינוך יודע את הכל, אבל לאגף של התקצוב נעים לא להסתכל על זה כאילו הוא לא יודע מה הנתונים.

אהרון רבינוביץ: אני לא יודע מי ניסה לעבוד עליך.

יעקב מרגי: זה לא הכי מדויק.

יעקב מרגי: תאמין לי, קשה לעבוד עלי.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: אני ארבע שנים זועק שיש אכיפה סלקטיבית במשרד החינוך, שיש תחומים שלא נכנסים אליהם.

יעקב מרגי: אל תהיה בטוח במה שאתה אומר.

יעקב מרגי: יש אכיפה סלקטיבית במשרד החינוך.

יעקב מרגי: כשאני אומר "אין להם", אז אין להם.

אהרון רבינוביץ: אין להם את הנתונים?

יעקב מרגי: אין להם את הנתונים.

יעקב מרגי: זה לא לכולם.

יעקב מרגי: לאלה שעשו ביקורת שכר באגף פיקוח ובקרה, שדרשו השבות למי - -

אהרון רבינוביץ: כשהם רוצים, הם יודעים לקבל את הנתונים.

יעקב מרגי: ודאי, אבל הם לא יכולים.

יעקב מרגי: אני לא אגיד לך למה, כי אני לא רוצה לפגוע בחבריי.

יעקב מרגי: יש לי קולגיאליות לחברי כנסת, לבעלי תפקידים כאלה אחרים, לסגני שרים, אז עזוב את זה.

אהרון רבינוביץ: גם בגני הילדים בחינוך המיוחד של המוכר שאינו רשמי?

יעקב מרגי: אחרי זה תבוא, תשאל אותי, ואז אני אשקול אם לתת לך את הנתונים.

יעקב מרגי: אני חושב שאמרתי יותר ממה שלא אמרתי.

הניה מרמורשטיין: אני רוצה לצייר את תחילת השנה שתבוא.

הניה מרמורשטיין: אנחנו מקבלים את הילדים מוועדות השמה, זה לא שאנחנו עושים רישומים.

הניה מרמורשטיין: אנחנו מטפלים בילדים הכי קשים במדינת ישראל: ילדים עם מוגבלות שכלית קשה, סיעודיים.

הניה מרמורשטיין: ברוך השם פיתחנו מקומות יפהפיים.

הניה מרמורשטיין: נכון שהם לא מקבלים את מה שהם צריכים, אבל אנחנו עוסקים בשביל זה.

הניה מרמורשטיין: יש לנו מקומות יפהפיים, לכן הביקוש אלינו הוא רב מאוד.

הניה מרמורשטיין: במקום שיהיו עכשיו בין שישה לשמונה ילדים בכיתה, בכל כיתה יהיו עכשיו עשרה ילדים.

יעקב מרגי: למה את מסכימה?

הניה מרמורשטיין: כי אחרת ילדים יהיו בחוץ.

יעקב מרגי: את לא עוזרת להם, ואני לא ערל לב.

יעקב מרגי: אמרתי בתחילת דבריי, הם בונים על החמלה שלנו, הם בונים על החמלה שלכם.

הניה מרמורשטיין: נכון.

הניה מרמורשטיין: אני לא יכולה להסתכל בעיני אימא שבוכה על כך שהיא לא יכולה להכניס את הילד שלה.

הניה מרמורשטיין: קבעו שבכל גן שיהיו בו מעל שלושים ומשהו ילדים יתנו עוד סייעת.

הניה מרמורשטיין: בגנים של החינוך המיוחד יש גננת וסייעת.

הניה מרמורשטיין: ברגע שאני מקבלת יותר משישה עד שמונה ילדים לא מוסיפים לי סייעת, אני צריכה להוסיף מכספי סייעת.

הניה מרמורשטיין: מה שהם עוד דורשים ממני זה לתת לסייעת הזאת את כל הזכויות שהם נותנים לסייעת.

אסתר קרמר: כשהתחלתי לעבוד בחינוך הממלכתי-דתי, ראיתי את הפער המדהים.

אסתר קרמר: ההבדל בין אופק חדש הוא הרבה יותר משעות - הוא רכזי מקצוע, הוא ליווי הרבה יותר צמוד.

יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על השוואה, אנחנו מדברים על הכל.

יעקב מרגי: אני בכוונה לא רציתי להיצמד לנישה מסוימת.

יעקב מרגי: החוק אומר שווה בשווה הכל, כולל סוג המנורה - אני הולך קיצוני עד לשם.

אסתר קרמר: למה התחלתי לעבוד בבית ספר ממלכתי-דתי?

יעקב מרגי: תשתיות.

אסתר קרמר: רק בית ספר מוכר שאינו רשמי לא נגיש למורה נכה.

אסתר קרמר: בית הספר היחיד שהסכים לקבל מורה נכה זה בית ספר ממלכתי-דתי.

יעקב מרגי: זו לא העוולה היחידה שקיימת.

אסתר קרמר: צריך שתהיה אפשרות למורים נכים לעבוד במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אמרתי שכשישתנה השיח וראשי רשויות, שרים ופקידים יבינו שהמוכש"ר הוא לא איזה אילוץ פוליטי, שזה לא עוד מישהו שעושה טובה למישהו אלא מישהו שעושה טובה למדינה, לא ניתקל בתופעות כמו שההורה רון פה ציין, או כמו שאת מספרת.

יעקב מרגי: ודאי, אנחנו מכירים את זה, את צודקת.

יעקב מרגי: יש לנו ארבע שנים לעבוד.

מרגלית לב-טוב: השאלה שלי היא בעיקר למשרד החינוך.

מרגלית לב-טוב: בתור אימא לילד מיוחד שילמתי במשך כמה שנים תוספות מהכיס הפרטי שלי.

יעקב מרגי: תלכי לתביעה ייצוגית מאחר והם פעלו שלא כדין.

מרגלית לב-טוב: אי אפשר, זה עשרות הורים.

מרגלית לב-טוב: אין להם כוח.

מרגלית לב-טוב: להורים אין כוח.

יעקב מרגי: אני הייתי הולך לתביעה ייצוגית ודורש השבה.

יעקב מרגי: תשאלי את גור רוזנבלט, ראש אגף פיקוח ובקרה במשרד החינוך.

יעקב מרגי: כשהוא מגלה מוסד שעשה עוולה, הוא דורש השבה.

מרגלית לב-טוב: אנחנו לא עשינו את זה דרך המוסד עצמו, אנחנו עשינו את זה דרך איגוד הורים קטן, בינינו.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

שי ליפשיץ: כשפניתי לחבריי חברי הכנסת, מצאתי אוזן קשבת.

שי ליפשיץ: אני פונה לחבריי ממשרד החינוך, ליועצים המשפטיים - -

יעקב מרגי: לא מצאת שם אוזן כרויה?

שי ליפשיץ: לא מצאתי.

שי ליפשיץ: אני אומר ומבקש בתחינה, כמו שביקשתי מחברי הכנסת, במקום שאין אנשים, השתדל להיות איש.

יעקב מרגי: למרות הדברים, למרות להט הדברים, יושבים פה, אני אומר לכם בכנות כי אני מכיר כל אחד בתפקידו, אנשים שהכי רוצים להיות איש.

יעקב מרגי: כשהתכנסנו למצוא פתרונות, ראינו שיש קשיים אובייקטיביים וקשיים לא אובייקטיביים.

יעקב מרגי: האובייקטיביים תלויים בנו, אנחנו נצטרך לפתור אותם.

יעקב מרגי: הלא אובייקטיביים – זה גדול עליהם.

יעקב מרגי: אנחנו מוכנים לתת כתף חמה למאבק של צמרת המשרד.

יעקב מרגי: זה יכול להיפתר.

יעקב מרגי: תביאו את זה למנכ"ל.

יעקב מרגי: הדבר הכי נכון שיעשה שר החינוך זה להצהיר שהוא לא פותח את שנת הלימודים ב-1 בספטמבר בחינוך המיוחד בכל הארץ כי האוצר מסרב לתקצב זאת ראלית.

יעקב מרגי: יש דבר אחד שהאוצר צריך להבין - מה שאין לו תקרה תקציבית, מה שהוא לא תלוי תקציב זה חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: לחינוך המיוחד יש צורך של תקצוב.

יעקב מרגי: תוך כדי הליכה מתקנים, המדינה יודעת לתקן.

יעקב מרגי: תשאלו את יו"ר ועדת הכספים כמה תוך כדי הליכה מתקנים את ספר התקציב.

יעקב מרגי: רבותיי, תודה לכם, ניפגש כאן בשבוע הבא – אני מקווה שלא - אם הבעיה לא תיפתר עד אז.