ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 21, פרוטוקול מספר 6, 2019-07-24 12:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 24 ביולי 2019, כ"א בתמוז תשע"ט, הנושא: היערכות משרד החינוך בשנה"ל תש"ף להתנהלות עם תלמידים הסובלים מאלרגיות מזון.

יעקב מרגי: ביקשנו והזמנו את משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, על-מנת לתת לנו סקירה על היערכות המשרד בנושא מעונות היום.

יעקב מרגי: סדר הדיון יהיה כזה: אנחנו נשמע סקירה של משרד החינוך, סקירה של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, לאחר מכן נשמע את חברי הכנסת, את הארגונים.

יעקב מרגי: אם יישאר זמן, ובטוח יישאר זמן, נשמע גם הורים וילדים, אם הם ביקשו כבר.

יעקב אשר: שמשרדי הממשלה יגידו אם הולך להיות הבדל משנה שעברה.

יעקב מרגי: אל"ף, זה מתבקש.

יעקב מרגי: אם הם לא יאמרו, אני אזהה אם יש הבדלים.

יעקב אשר: אני יודע, אבל עדיף לחסוך - -

אינה זלצמן: על פי הערכה שלנו יש 50 אלף ילדים אלרגיים במערכת.

אינה זלצמן: מספר שנים ניתנות סייעות לילדים בגילאי גן עד כיתות ב'.

אינה זלצמן: יש לנו 3,000 סייעות ל-3,000 ילדים זכאים.

אינה זלצמן: כל השיח סביב הסייעות החל כאשר משרד הבריאות החליט על ביטול מערך הסייעות.

אינה זלצמן: לקראת שנת הלימודים הקודמת, תשע"ט, התחלנו להיערך למתווה על פי ההנחיה הזאת, מתוך הבנה שאנחנו צריכים להפוך את בתי הספר לנקיים מאלרגנים כדי שהילדים יהיו בסביבה נקייה.

אינה זלצמן: פעלנו לפרסם את חוזר מנכ"ל עם הנחיות כיצד לייצר סביבה בטוחה, סביבה נקייה.

אינה זלצמן: החזון שלנו זה לתת מענה לכלל הילדים במערכת - לא רק לגן, א' ו-ב', כפי שקורה היום, אלא לכלל התלמידים במערכת.

אינה זלצמן: במהלך השנה הזאת הכשרנו למעלה מ-400 צוותים בבתי ספר יסודיים.

אינה זלצמן: לקראת שנה הבאה אנחנו נערכים ליישם באופן מלא את חוזר מנכ"ל במספר בתי ספר.

אינה זלצמן: במקביל נצטרך לראות מה אנחנו נעשה עם הסייעות, כי מבחינתנו הרעיון הוא בתי ספר נקיים מאלרגנים ופחות סייעת שתיתן מענה לילד כזה או אחר כי זה לא נותן מענה לכל התלמידים.

אינה זלצמן: אנחנו מדברים על שנה הבאה.

יעקב מרגי: תשפ"א.

אינה זלצמן: השנה נרצה להתחיל להיערך עם צוותי הוראה.

אינה זלצמן: אנחנו בוחנים עכשיו את מספר בתי ספר שאנחנו מגלים כבר שיש נכונות מבחינתם לעשות את המהלך הזה.

אינה זלצמן: אנחנו עומדים לפרסם מודל הפעלה עם תבחינים וכלים פרקטיים לכלל בתי הספר, מה שיקל על המהלך הזה של ההטמעה של חוזר מנכ"ל.

אינה זלצמן: אנחנו ממפים בתי ספר שיובילו איתנו את המהלך החשוב הזה בכל הארץ.

אינה זלצמן: יש לנו גם עוד רעיונות שדיברנו עליהם עם העמותות, עם המרכז לשלטון מקומי, עם שותפים נוספים לדרך שאיתם נוכל להגיע למהלך הזה של תרבות מכילה של הילדים האלה.

יעקב מרגי: אם אני מבין מהדברים שלך, לשנת תש"ף, שנת הלימודים שבפתח, יהיו בתי ספר רק במסגרת פיילוט.

אינה זלצמן: אנחנו ניכנס לבתי הספר - -

יעקב מרגי: זה יהיה רצוני, לא כפייתי.

אינה זלצמן: נכון.

יעקב מרגי: רצוני על ידי הנהלה, הורים, הכל.

אינה זלצמן: יהיה שיתוף פעולה עם השלטון המקומי, עם כולם.

יעקב אשר: ושאר בתי הספר?

יעקב מרגי: לא יהיה שינוי.

יעקב מרגי: אין שינוי מגמה.

אינה זלצמן: נכון מאוד.

יעקב מרגי: אין שינוי בתקצוב?

יעקב מרגי: יהיו סייעות?

אינה זלצמן: אכן.

יעקב מרגי: כפי שהיה בשנת תשע"ט.

יעקב מרגי: כשאומרים "בתי ספר שיהיו בפיילוט הזה", זה אומר שיהיה מהלך שייעשה בשיתוף פעולה ובהדרכה מלאה עד שתהיה ודאות מוחלטת שאכן בית הספר יכול לתפקד בלי סכנה לאותם ילדים.

אינה זלצמן: לחלוטין.

אינה זלצמן: יש לנו יכולת לעשות מערך הדרכה נרחב בעניין הזה.

אינה זלצמן: אנחנו נגיע לבית הספר ונוודא שבאמת הם מוכנים, על מנת שנוכל להגיד: זה בית ספר שמתאים לאלרגנים.

יעקב מרגי: כמה סייעות מתקצב היום משרד החינוך?

אינה זלצמן: כ-3,000.

יעקב מרגי: זה גם מספר הילדים?

אינה זלצמן: נכון.

יעקב מרגי: מגן ילדים עד כיתה ב'.

מאיר אסרף: חלקן בחלקיות משרה.

יעקב מרגי: יכול להיות בחלקיות.

יעקב מרגי: הבנתי שאין סייעת אחת לשני ילדים.

אמיר מדינה: אני אתן סקירה מהירה על מה נעשה באגף בתחום של טיפול בילדים שסובלים מאלרגיה מסכנת חיים, איך בשנה וחצי האחרונות הובלנו מהלכים שלא היו עד כה.

אמיר מדינה: בשנה וחצי האחרונות "שטפנו" את הארץ בהדרכות למניעה ולהתמודדות בעת התפרצות של אלרגיה מסכנת חיים בכלל המסגרות המפוקחות על ידי האגף.

אמיר מדינה: את מה שהדרכנו עד היום עשינו בשיתוף עם מד"א על חשבוננו המלא.

יעקב מרגי: מתקציב משרד העבודה.

אמיר מדינה: חד משמעית.

אמיר מדינה: סדר גודל של 16 וחצי אלף אנשי צוות כבר עברו תחת ידינו 820, 830 קורסים, סדר גודל של מיליון וחצי שקל, וזה רק בשנה וחצי האחרונות.

אמיר מדינה: זה משהו שהוא ongoing, אנחנו לא נפסיק אותו.

יעקב מרגי: מה יש בתכנית ההדרכה הזאת?

אמיר מדינה: אני אתן למיכל כרמל לתת פירוט מדויק מה יש בתוך ההדרכה.

אמיר מדינה: חוץ מזה, גם עבר חוק שמחייב אותנו לתת מזרקים בתוך הכיתות.

אמיר מדינה: התקשרנו עם משרד הבריאות, העברנו את הכסף מתוך ציפייה שתהיה חלוקה של מזרקים לתוך מסגרות האגף - אנחנו מעריכים בסדר גודל של חצי מיליון שקלים.

אמיר מדינה: גם זה יהיה ongoing.

אמיר מדינה: אלו שתי פעולות שנעשות בשוטף.

יעקב מרגי: איך יותר נוח לומר, ongoing, או תוך כדי הליכה?

אמיר מדינה: תוך כדי הליכה.

אמיר מדינה: יש עכשיו את נושא הסייעות.

אמיר מדינה: משרד הרווחה נותן שעתיים סייעת לכל מי שעובר דרך משרד הרווחה, כאשר התקצוב הזה אמור להסתיים בסוף השנה הזאת.

יעקב אשר: סוף שנת התקציב?

אמיר מדינה: סוף שנת התקציב הזאת.

יעקב אשר: באמצע שנת הלימודים.

אמיר מדינה: בסוף שנת הלימודים.

יעקב מרגי: בשנה הבאה אין תקציב לזה?

אמיר מדינה: לשנה הבאה, נכון לרגע זה, אין תקציב.

אמיר מדינה: התקציב הוא במשרד הרווחה, הוא לא במשרד שלי.

יעקב מרגי: זה אותו משרד.

אמיר מדינה: זה אותו שר.

עידית סילמן: הרבה הורים פנו אלינו, עשרות הורים פנו אלינו על כך שהילדים שלהם לא מתקבלים למעונות האלה, הם נשארים בחוץ.

עידית סילמן: ילדים אלרגניים נשארים בחוץ.

נעמה שמואלי: הם משקרים.

יעקב מרגי: את לא יכולה להטיח "משקרים".

נעמה שמואלי: ההורים משקרים כדי להתקבל למעון.

יעקב אשר: יש הבדל בכמות, בתקצוב של השנה אל מול שנה שעברה?

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: סדר גודל של 350 ילדים כל שנה.

איתנה ברמן: מנכ"ל משרד הרווחה אישר את הנוהל שהיה קיים השנה גם לשנה הבאה, שמתייחס למימון של ילדים שעומדים בחוק ילדים בסיכון.

איתנה ברמן: כל מי שיעמוד בחוק ויגיע לו סייעת, יקבל לפי הנוהל של שנה שעברה.

יעקב מרגי: חוק ילדים בסיכון חל רק על ילדי רווחה במעונות, נכון?

איתנה ברמן: כן.

איתנה ברמן: זה חוק שמתייחס לילדים שמושמים במסגרת המעונות שקיימים ברחבי הארץ, ושעונים למצב של ילדים בסיכון לפי חוק ילדים בסיכון.

יעקב אשר: מה פירוש, זה רק ילד שהוא רווחה?

יעקב מרגי: רק ילד שמקבל הפניה דרך שירותי הרווחה.

יעקב מרגי: האם את ההפניה הזאת הוא מקבל בגלל הרגישות שלו, או בגלל בעיות אחרות?

יעקב מרגי: בעיות אחרות.

יעקב אשר: מה עם הילדים האחרים?

איתנה ברמן: משרד הרווחה מטפל בילדים בסיכון.

יעקב מרגי: למעונות היום מתקבלים פעוטות במכסה מסוימת דרך הרווחה, במכסה מסוימת דרך משרד העבודה, לפי הרציונל של עידוד אימהות, רמות שכר.

יעקב אשר: אימהות עובדות.

יעקב אשר: מה לגבי ילד אלרגי של אימא עובדת?

יעקב מרגי: אין לו מענה.

יעקב אשר: בשנה האחרונה כן היה.

אמיר מדינה: 350 ילדי עבודה שלא עברו את משרד הרווחה קיבלו דרך משרד הרווחה.

יעקב מרגי: מאיזה תקציב?

אמיר מדינה: מתקציב משרד הרווחה.

יעקב מרגי: מאה אחוז תקציב רווחה, או שהייתה השתתפות רשות?

אמיר מדינה: יש פה שלטון מקומי שיגיד שמשרד הרווחה תקצב 75% - -

יעקב מרגי: זה שותף סמוי נוסף.

אמיר מדינה: זו פרקטיקה מקובלת.

יעקב מרגי: מתוך רצון טוב?

אמיר מדינה: אני לא יודע.

יעקב מרגי: יימשך בשנה הבאה?

אמיר מדינה: נכון לרגע זה לא, כי משרד הרווחה הודיע שמי שיקבל תקצוב זה רק ילדי רווחה.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה ילדי עבודה בשנה הבאה - -

יעקב מרגי: כרגע זה באוויר, אין מענה.

אמיר מדינה: עוד לא תוקצב.

יעקב מרגי: גברתי ממשרד הרווחה, אכן כן?

איתנה ברמן: כל ילד שיעמוד בחוק של ילדים בסיכון שבגינו מכניסים אותו למעון - הוא זה שיקבל סבסוד.

יעקב מרגי: מכוח מה סבסדתם 350 ילדי עבודה?

איתנה ברמן: היה תהליך היסטורי - לא רק של 2018, גם של 2016 ו-2017 - שמשרדי הממשלה שאחראים על התחום - -

יעקב מרגי: את זה אנחנו רוצים לברר, אנחנו רוצים להגיע לשם.

איתנה ברמן: הנושא עלה הרבה מאוד פעמים בכנסת ובמסגרות אחרות.

יעקב מרגי: מאז שמשרד הבריאות זרק את זה על משרד החינוך ועל משרד הרווחה - לא טופל נושא התקצוב.

עידית סילמן: אפשר לומר שזה רווחה, לא אלרגיים.

איתנה ברמן: משרד הרווחה אינו מומחה בתחום הבריאות, אני חושבת שזה מאוד ברור.

איתנה ברמן: לאור המצוקה שהייתה בשטח כמה שנים משרד הרווחה נתן את השעתיים.

יעקב מרגי: למה זה מסתיים?

איתנה ברמן: ימשיכו גם השנה.

יעקב מרגי: למה בתש"ף, בשנת הלימודים הקרובה, ישנה היתכנות שתפסיקו לסבסד את 350 הילדים האלה?

איתנה ברמן: המנכ"ל אישר את הילדים של הרווחה שיעמדו בחוק.

יעקב מרגי: בלבד?

איתנה ברמן: כן.

יעקב אשר: לא אישרו את שאר הילדים.

יעקב אשר: כמה ילדים לא יקבלו תשלום?

יעקב מרגי: 350.

קטי קטרין שטרית: כשאת אומרת "ילדים בסיכון גבוה", זה לא בגלל שהם אלרגיים.

קטי קטרין שטרית: יש ילדים אחרים שהם בסיכון גבוה.

איתנה ברמן: יש פעוטות בסיכון.

קטי קטרין שטרית: לקחתם את המילה "אלרגיה", הכנסתם אותה - -

איתנה ברמן: סכנה וסיכון מלידה עד 18.

איתנה ברמן: ישנו חוק פעוטות בסיכון.

איתנה ברמן: ישנה ועדת תכנון וטיפול במשרד הרווחה שקובעת שמכיוון שהילד הזה נמצא בכזה סיכון חשוב שהוא יהיה במהלך היום במסגרת חינוכית - במקרה הזה מעון - כאשר המשפחה מטפלת במקביל.

איתנה ברמן: אם הילד הזה אלרגי הוא יקבל את הסבסוד.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, כל הכבוד לוועדה שיזמה דיון חירום בפגרת בחירות.

דסטה גדי יברקן: אלוהים נמצא בפרטים הקטנים.

דסטה גדי יברקן: בשביל המדינה הפרטים הקטנים הם אותם אנשים שנמצאים ממש במחשכים, שנופלים בין הכיסאות.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה מדובר במספרים זניחים, אבל כל מספר הוא חיי אדם.

דסטה גדי יברקן: אני שומע שני אנשים ממשרד אחד שאף אחד מהם לא יודע מי אחראי.

יעקב מרגי: אני לא הבנתי ככה, אבל מותר לך לומר.

דסטה גדי יברקן: אנחנו צריכים להתרחק בנושא הזה מהעניין הפוליטי.

דסטה גדי יברקן: לא אמורה להיות בנושא הזה מפלגה, ממשלה, אופוזיציה או קואליציה, מדובר פה בחיי אדם.

דסטה גדי יברקן: מדובר במספרים קטנים שכסף לא אמור להיות בעיה.

דסטה גדי יברקן: הממשלה שופכת הון תועפות על דברים פסולים.

דסטה גדי יברקן: יש פה אנשים שאם הם לא יקבלו את הסיוע של הסייעות הם יהיו בסכנת חיים.

דסטה גדי יברקן: אני לא רופא, אני לא שר, אבל כחבר כנסת יש לי אחריות מיניסטריאלית ואחריות פרלמנטרית.

דסטה גדי יברקן: אנחנו, יחד עם היושב-ראש, יחד עם משרד העבודה והרווחה, יחד עם משרד החינוך, בטח ובטח יחד עם משרד האוצר, יכולים להשפיע.

דסטה גדי יברקן: העניין פה הוא עניין כספי נטו.

דסטה גדי יברקן: ילדים לא אמורים ליפול בין הכיסאות, זה דבר שעלול לסכן אותם עד כדי מוות.

קטי קטרין שטרית: כבר חודש וחצי אני מדברת על הנושא בכל הישיבות.

קטי קטרין שטרית: אני חייבת לציין, יש לי שותף מלא, יושב ראש הוועדה.

קטי קטרין שטרית: חבר הכנסת מרגי לא פעם התבקש שלא תיפתח שנת הלימודים אם לא יהיה פתרון לילדים הללו.

קטי קטרין שטרית: אתם יודעים, זה אפילו נס שלא קורה כלום.

קטי קטרין שטרית: הלוואי והנס הזה ימשיך.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא יכולים להסתמך על ניסים, הנושא הזה הוא אקוטי.

קטי קטרין שטרית: אני שומעת טלאי על טלאי.

קטי קטרין שטרית: אתם מנסים להפיל את נושא השמירה על הילדים האלה - שחס וחלילה לא יקרה להם כלום - על עובדי ההוראה.

קטי קטרין שטרית: יש לי אחות שעובדת בתור מנהלת בית ספר.

קטי קטרין שטרית: היא בחרדה תמידית, היא כל הזמן חוששת מה עלול לקרות.

קטי קטרין שטרית: אין שום חוק שמגן על אותם עובדי הוראה.

קטי קטרין שטרית: אם חלילה יקרה משהו, מי שישלם את המחיר זה אותו מורה שנמצא באותה שעה בכיתה ד'.

קטי קטרין שטרית: בכיתה ד' אין פתרון.

קטי קטרין שטרית: החלטתם שעד כיתה ב' אפשר למצוא סייעת, בכיתה ד' זה לא בא בחשבון.

קטי קטרין שטרית: תתארו לעצמכם כיתה עם 40 ילדים, עם 35 ילדים, כשאחד הילדים יכול להיות שטעם ממרח שוקולד שיש בו אגוזים.

קטי קטרין שטרית: תאמינו לי, האלרגיה היא קשת רחבה.

קטי קטרין שטרית: היא לא רק בוטנים, אגוזים, אלא היא שומשום, דגים, חלב, גלוטן, עוד מיליון ואחד דברים.

קטי קטרין שטרית: כל שנה אנחנו מתבשרים על עוד אלרגיה ועוד אלרגיה ועוד כמות של ילדים.

קטי קטרין שטרית: רוצים לתת לילד בכיתה ד' להזריק לעצמו?

קטי קטרין שטרית: באמצע התקפה הוא צריך לחפש בתוך התיק שלו איפה המזרק?

קטי קטרין שטרית: אתם אמיתיים?

קטי קטרין שטרית: באמת אתם חושבים שילד בכיתה ג', בכיתה ד' יכול לדאוג לעצמו?

קטי קטרין שטרית: התשובה היא לא.

קטי קטרין שטרית: כשהוא נמצא בהתקפה של אלרגיה, התשובה היא לא.

קטי קטרין שטרית: מה תעשה אותה מורה?

קטי קטרין שטרית: רוצים שהיא תהיה פדגוגית, רוצים שהיא תהיה שומרת הסף, עכשיו רוצים שהיא תהיה גם רופאה שתטפל בילד, שהיא זאת שתזריק לו.

קטי קטרין שטרית: פעם היו אחיות בבתי הספר, אבל גם הן נעלמו.

קרן ברק: לשם צריך לחזור.

קטי קטרין שטרית: ברור שלשם צריך לחזור.

קטי קטרין שטרית: על כל עובד הוראה, עם כל הכבוד, יש המון לחצים.

קטי קטרין שטרית: אני לא רוצה שתמצאו את הפתרון שם.

קטי קטרין שטרית: לא, הוא לא נמצא שם, הוא צריך להימצא אצל גורמי מקצוע שאמורים לטפל בבעיה.

כרמית כהן: בשנים האחרונות אנחנו נמצאים פה הרבה בדיונים על ילדים אלרגיים.

כרמית כהן: בוועדה לזכויות הילד תחת חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון הייתה עבודה, הייתה עבודה מאוד מאוד מאומצת, והצליחו להגיע לאיזה שהוא מתווה מוסכם.

כרמית כהן: הדבר היחיד שאמרו זה שהמתווה הזה לא ייכנס לתוקף עד שהוא לא יהיה מושלם.

כרמית כהן: אנחנו לא יכולים להשאיר את הילדים האלה בוואקום, אנחנו לא יכולים להשאיר אותם בלי איזה שהוא מענה.

כרמית כהן: כולם הסכימו בעבר שהסייעות הן לא הפתרון המיטבי.

כרמית כהן: אנחנו מסכימים שהן לא הפתרון המיטבי, אבל עד שהפתרון המיטבי לא יהיה מושלם, עד שההכנות שלו לא יושלמו, עד שכל בתי הספר לא יירתמו, עד שכל המעונות לא יירתמו לדבר הזה - הילדים האלה נשארים בוואקום.

יעקב מרגי: מה לעשות שיש כאלה שיש להם מזוכיזם עצמי - הם כל סוף שנת לימודים מרימים את הדיון הציבורי לשמיים, אבל הם מקבלים רגליים קרות לקראת פתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: שיחטפו בצדק.

יעקב מרגי: הדיון הזה מתבקש.

יעקב מרגי: למרות שקיבלתי הודעה ממשרד החינוך שלא הולך להיות שינוי, התעקשתי שהדיון הזה יתקיים.

יעקב אשר: שזה יהיה בפרוטוקול.

קטי קטרין שטרית: זה נושא של חיים ומוות.

יעקב מרגי: חסר להם שהם יחזרו בהם ממה שהם אמרו לי.

דסטה גדי יברקן: חצי שנה בלי פתרון?

יעקב מרגי: הפוך, מה שהיה הוא שיהיה.

קרן ברק: מתי התחיל העניין של הסייעות?

אינה זלצמן: לפני 10 שנים.

קטי קטרין שטרית: כשהכמות של הילדים הייתה קטנה מאוד.

קרן ברק: אנחנו היום ב-2019.

קרן ברק: ב-2009 זה התחיל?

יעקב מרגי: לפני כ-10 שנים.

קרן ברק: למה זה התחיל אז?

קרן ברק: מה הייתה הסיבה?

קרן ברק: לא סתם נותנים כסף.

יעקב מרגי: משרד הבריאות, תני לנו סקירה.

עדינה יוסף: זה התחיל לפני 25 שנה, כשמשרד הבריאות זיהה את הצורך לכבד את זכות לימוד החובה של ילדים עם צרכים רפואיים מאוד מיוחדים.

עדינה יוסף: אז דיברנו על ילדים שצריכים טיפולים פולשניים בשגרת הלימודים, על ילדים שצריכים לקבל אוכל דרך צינור לקיבה, על ילדים שצריכים לעשות להם צנתור של שלפוחית השתן, על ילדים מונשמים.

עדינה יוסף: לילדים האלה משרד הבריאות הקצה תקציב וולונטרי כדי שיוכלו ללמוד.

עדינה יוסף: במהלך השנים, כמו שאתם שואלים ואתם מבינים, זיהינו את הצורך, זיהינו את הבקשות מהשטח של ילדים עם סוכרת - גם בנושא הזה יש עלייה מאוד גדולה - שצריכים דקירות והזרקות.

עדינה יוסף: זה עדיין נכנס למה שאנחנו קראנו "טיפול פולשני".

עדינה יוסף: בדיונים שלנו ב-2009, ב-2010, כמו שאת שואלת, ראינו שמספר הילדים עם אלרגיות למזון התחיל לעלות.

עדינה יוסף: היו אז מעט מאוד ילדים שהחלטנו שעונים על הקריטריון של סכנת חיים מיידית, לכן רק הם נכנסו לאותה קטגוריה של ילדים שמקבלים סיוע.

קרן ברק: באיזה גילאים היה מדובר?

עדינה יוסף: מגיל חמש, עד הכיתות הראשונות, עד הכיתות הקטנות ביסודי.

עדינה יוסף: ב-2013 ילדים בני שלוש נכנסו למערכת החינוך, שזה גיל שיש בו הרבה יותר אלרגיות מאשר בילדים היותר גדולים.

עדינה יוסף: נכנסו שני שנתונים של הרבה ילדים עם אלרגיות למערכת הזאת - המספרים רק הלכו וגדלו.

עדינה יוסף: אנחנו מודעים לתהליך הזה של העלייה.

עדינה יוסף: במקביל לזה שרצינו לתת מענה לילדים האלה, גם הבנו שהמענה לא יכול להיות פרטני.

עדינה יוסף: את המענה הפרטני מקבל כל ילד במסגרת חוק בריאות הממלכתי במרפאות, בבתי חולים.

עדינה יוסף: המענה שאנחנו מדברים עליו הוא מענה שצריך להיות מערכתי - זו מדיניות משרד הבריאות שדיברנו עליה במהלך הזמן.

עדינה יוסף: כמו שהוזכר כאן, לפני שנתיים יצאה הנחיה שאנחנו צריכים לפעול ביחד כדי שהמענה המערכתי, הרוחבי ייכנס לפועל גם במעונות, גם בבתי ספר, גם בקהילה.

עידית סילמן: מה המענה הרוחבי אומר?

עידית סילמן: להוציא את הסייעות, שזה מה שהחליט משרד הבריאות - -

עדינה יוסף: היערכות כללית במסגרת כדי למנוע את החשיפה.

עדינה יוסף: החשיפה היא עיקר הבעיה.

עדינה יוסף: אם אנחנו דואגים, כמו שאמרו כאן, שלא ייכנס האלרגן למסגרת, לא צריך לדאוג להזרקה.

עדינה יוסף: כן צריך לדאוג לזה שיכול להיות מצב חירום.

עדינה יוסף: גם בילד שאף פעם לא הוגדר כילד אלרגי קורה מקרה של תגובה אלרגית קיצונית.

עדינה יוסף: חשובה ההדרכה, ההיערכות במסגרות, ההיכרות עם התופעה.

קטי קטרין שטרית: יש עניין של אחריות.

קטי קטרין שטרית: את לא מתייחסת לנושא של האחריות.

עידית סילמן: היא התייחסה, היא אמרה שזה צריך להיות של המערכת.

קרן ברק: מה שקרה זה שיש סייעת לכל ילד.

קטי קטרין שטרית: כי כנראה המניעה לא הצליחה.

קרן ברק: אני מבינה שהיה צורך שבגללו זה מה שקרה.

קרן ברק: זה לא סתם שהמדינה נותנת 3,000 סייעות.

קרן ברק: אני לא מכירה באף תחום שזה פתאום קורה.

יעקב מרגי: זה הולך וגדל.

יעקב מרגי: משרד החינוך קיבל את האחריות ממשרד הבריאות.

יעקב מרגי: המספר רק הולך וגדל.

יעקב מרגי: אם הייתה תקנה תקציבית אחת חריגה במשרד החינוך שלא היה לה תקרה, זו הסוגיה של הילדים האלרגיים - זאת אומרת, יכלו להתחיל את שנת הלימודים עם איקס סייעות, לסיים אותה עם איקס פלוס וואי.

יעקב מרגי: כשיש תופעה או כשיש מגמה כזאת שהולכת וגדלה, טבעי ורצוי שכל מערכת תבחן את עצמה.

יעקב מרגי: אנחנו לא ניתן להתנהל בחוסר אחריות.

יעקב מרגי: גם המשרד מצהיר שהוא לא יתנהל בחוסר אחריות.

יעקב מרגי: אנחנו כאן כדי לוודא שהילדים יהיו בטוחים כפי שהיו עד היום.

יעקב מרגי: אם יהיו תהליכים כאלה ואחרים, אנחנו נרצה לדעת עליהם, נרצה לבקר אותם, לפקח עליהם.

קרן ברק: מתי נושא האחיות הבית ספריות יצא מהמערכת?

קרן ברק: באיזו שנה זה קרה?

עדינה יוסף: גם לפני 10 שנים.

עידית סילמן: לא, יותר, לפני 12 שנים.

יעקב מרגי: האחיות יצאו מבתי הספר ב-2005.

עידית סילמן: צריך לזכור שמאז שהאחיות יצאו מהמערכת מערכת החינוך מתמודדת לא רק עם הנושא של אלרגיות, היא מתמודדת גם עם ADHD, עם הפרעות קשב וריכוז, עם מי שנותן את הכדורים לילדים, עם כל הנושא של חינוך מיני שאנחנו שומעים חדשות לבקרים התנהגויות שלא באות על סדר היום שלנו.

עידית סילמן: אין מישהו שמטפל בנושא של חינוך מיני היום בתוך בתי ספר.

עידית סילמן: זה נכון שאין מדינה בעולם שמצמידה סייעות בצורה כזאת, אבל צריכה להיות התנהלות מסודרת של המערכת.

עידית סילמן: השר אמר שהם ישקיעו בזה את כל המאמצים.

עידית סילמן: אנחנו יודעים שמניעה וחינוך זה הפתרון הכי טוב, אבל מה קורה עם ילדים מכיתה ג' עד י"ב שנמצאים במערכת ונקלעים למצב קשה?

עידית סילמן: אני לא יודעת במה אין שומשום.

עידית סילמן: כשהייתי הבוקר בערוץ הכנסת, ישבה ילדה בשם יהלי קפיטנוב, ילדה שאלרגית לשומשום.

עידית סילמן: שומשום, מסתבר, נמצא במיליון דברים - הוא נמצא בחומוס, בדברים שאנחנו אפילו לא יודעים.

עידית סילמן: כשאני מכינה לבן שלי סנדביץ' בבוקר - אין לי זמן, אני רוצה לתקתק לבית ספר - אני צריכה לעמוד מול רשימה ארוכה של כל סוגי האלרגיות של כל מי שנמצא בתוך בית הספר.

עידית סילמן: אני מסכימה עם קטי שאי אפשר להפיל על ההורים, אבל אם אין אחיות, מי נמצא בבית ספר, מי אחראי?

עידית סילמן: איך אותה אימא שיושבת כאן יכולה לשלוח את אותה יהלי לבית ספר ולהרגיש בטוחה עד סוף היום במשרד?

עידית סילמן: איך היא יכולה לעבוד בראש שקט?

עידית סילמן: גם כשרוצים לחנך מערכת, צריך לעשות את זה בצורה מסודרת.

עידית סילמן: נאמר פה שיתחילו פיילוט של הוצאת הסייעות, אבל זה ייעשה איפה שהצוות מוכשר, זה ייעשה בסביבה נקייה.

עידית סילמן: אני מברכת על המהלך הזה של פיילוטים, אבל פיילוטים צריכים לגדול, להיות נרחבים, הם צריכים לכלול את כל המערכת ואת כל הגילאים.

עידית סילמן: אני נפגשתי עם עמותת יה"ל, עם אודליה שיושבת כאן, עם עשרות הארגונים שמתעסקים באלרגיות.

עידית סילמן: לא יכול להיות שהורים ישקרו לגבי הילדים שלהם שנכנסים לתוך המערכות האלו ויגידו שהם לא אלרגיים בזמן שהם כן אלרגיים.

עידית סילמן: אם יגלו שהם אלרגיים, יוציאו אותם ברגע האחרון מהמערכת.

עידית סילמן: אבא של יהלי, הילדה הקטנה שהייתה הבוקר, סיפר, וזה לא האבא הראשון שמספר, שהוא במשך שנה צריך את האישור הרפואי לאלרגיות.

עידית סילמן: צריך לראות אך אנחנו משפרים את התהליך גם בנושא הזה.

עידית סילמן: כולם בסוף צריכים לעבור הכשרה.

עידית סילמן: כל עובד הוראה צריך לדעת, כי במצבי חירום זה מי שצריך לתפקד.

עידית סילמן: כשאני שולחת את הילד שלי לבית ספר, אני רוצה לדעת שהוא הכי בטוח שם.

דסטה גדי יברקן: זה עניין של כסף.

עידית סילמן: נכון.

לידור ישראל: אני מפחדת ללכת לבית ספר ולהיות בלי סייעת.

לידור ישראל: אני עולה לכיתה ג'.

יעקב מרגי: בכיתה ב' הייתה לך סייעת?

לידור ישראל: כן.

יעקב מרגי: גם בכיתה א'?

לידור ישראל: כן.

יעקב מרגי: אמרו לך שבכיתה ג' את צריכה להסתדר לבד?

לידור ישראל: כן.

יעקב מרגי: את חוששת?

לידור ישראל: כן.

נעמה שמואלי: תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה.

נעמה שמואלי: אני מודה שהגעתי לפה מאוד כועסת.

נעמה שמואלי: הכעס שלי הוא לא רק שלי, הוא הכעס של כל מי שיושב מאחוריי פה, של כל אלפי ההורים שלא הגיעו לפה היום.

נעמה שמואלי: אני מייצגת אותם, לא רק את עצמי.

יעקב מרגי: על מה את כועסת?

נעמה שמואלי: העובדה שעד היום לא מת ילד אלרגי בבית ספר או במעון זה רק עניין של מזל.

נעמה שמואלי: אנחנו נתונים רק למזל.

נעמה שמואלי: אף אחד מאיתנו לא מוכן לבוא לכאן, לעמוד בוועדות חקירה שאתם תקימו בעוד כמה חודשים אחרי שילד אלרגי ימות.

נעמה שמואלי: אנחנו רוצים פתרונות היום, אנחנו רוצים פתרונות לפני שנת הלימודים הנוכחית.

נעמה שמואלי: אם לא יהיו לנו פתרונות, לא נוכל להביא את הילדים שלנו לבית ספר.

יעקב מרגי: בואי נשמע מה ההצעה שלך.

יעקב מרגי: מאחר ואת יודעת היטב מה היה בשנת תשע"ט, בשנת הלימודים האחרונה, בואי ותגידי לנו מה את מצפה שיהיה בשנת תש"ף.

נעמה שמואלי: הדבר היחיד שמשותף לכל ההורים לילדים אלרגיים שיושבים כאן, וגם לאלה שלא נמצאים פה, זה שכל אחד מהם החזיק את הילד שלו לפחות פעם אחת, וגם יותר מפעם אחת, במצב הכי קרוב למוות שיש.

נעמה שמואלי: אם חס וחלילה קורה משהו לילד שלנו במעון או בבית ספר, הציפייה שלנו היא שיהיה מי שיציל את הילד שלנו בשנייה שזה קורה.

נעמה שמואלי: אנחנו לא מנהלים דיונים על כסף.

יעקב מרגי: מה צריך לעשות כדי שזה יקרה?

יעקב אשר: היו דיונים רבים.

יעקב מרגי: תשע"ט התקיימה בסדר מסוים, בנוהל מסוים של משרד החינוך.

יעקב מרגי: את באת כועסת.

יעקב מרגי: על מה את כועסת?

יעקב מרגי: מה את מצפה שיהיה בתש"ף?

נעמה שמואלי: יושבת כאן יושבת-ראש הסתדרות המורים, הגברת יפה בן דוד, אישה שאני מאוד מכבדת אותה ברמה האישית, היא מנהיגת עובדים ראויה וחשובה, אבל היא הוציאה הודעה, הנחיה למורים לפני ארבעה חודשים: אתם לא יכולים לעבור הדרכה והכשרה לטיפול באלרגיות מזון לילדים.

נעמה שמואלי: משום שאין סייעות לילדים מכיתה ג' עד כיתה י"ב, וגם המורים לא מוכנים לקחת את האחריות, אני מבקשת שהוועדה הזאת תגיד להורים מי מטפל.

נעמה שמואלי: זה לא חייב להיות המורים.

נעמה שמואלי: אם משרד החינוך רוצה לתת פתרון אחר - שייתן.

נעמה שמואלי: אם זה לא המורים וגם לא סייעות, מי מציל את הילדים שלנו מחר בבוקר בבית ספר?

קטי קטרין שטרית: צריך פתרון מקצועי.

נעמה שמואלי: תמיד בסוף מגיעים לזה שאנחנו מסתכלים על כל הנושא דרך החור של הגרוש של מישהו.

נעמה שמואלי: אותי לא מעניין אם החור של הגרוש הזה עולה 300 מיליון, 30 מיליארד.

נעמה שמואלי: אנחנו לא במו"מ על כסף.

נעמה שמואלי: יש פה רק חיים של ילדים.

נעמה שמואלי: הדיון הזה הוא רק על חיים של ילדים, לא על כסף, לא על סייעות.

נעמה שמואלי: אנחנו רוצים לדעת מי יציל את הילד שלנו בבית ספר ובמעון.

מירב כהן: אני לא מקנאת במה שעובר עליכם.

מירב כהן: גם ככה לשלוח את הילדים לגן או לבית הספר זה סיכון.

יעקב מרגי: יום-יום, שעה-שעה.

מירב כהן: המחשבה הזאת מאוד קשה.

נעמה שמואלי: זה הדבר שהכי מפחיד אותנו בעולם.

מירב כהן: יש פה הרבה יותר מידי גורמים שמתעסקים בסיפור הזה - אנחנו רואים פה בדיון את הרווחה, את הבריאות, את הרשות המקומית, את משרד הכלכלה.

מירב כהן: זאת בעיה שהולכת ותופסת תאוצה.

מירב כהן: יש מקום שגורם אחד ירכז את הטיפול באוכלוסייה הזאת, כדי שלא יהיה טיפול שונה לילד במצב סוציו-אקונומי נמוך ולילד במצב סוציו-אקונומי גבוה.

מירב כהן: אני חושבת שצריך לחשוב ברמה המבנית.

מירב כהן: כבוד היושב-ראש, אם אני מבינה נכון, יש פה שני מוקדים של בעיות.

מירב כהן: הראשון, במעונות, כאלה שלא מקבלים מענה מהרווחה, אותם 350 ילדים.

יעקב מרגי: עד היום הם קיבלו.

יעקב מרגי: יש חשש שהם לא יקבלו.

מירב כהן: שזאת הידרדרות מהמצב הקיים.

יעקב מרגי: אני מבטיח לך שזה לא יהיה.

מירב כהן: המוקד השני, ילדים מעל כיתה ב', ששם עד היום האחריות הוטלה על המורים – אני מבינה את הבעייתיות בזה לחלוטין.

מירב כהן: יש פה שתי בעיות שאם לא פותרים אותן, לילדים האלה אין איך לפתוח את השנה.

מירב כהן: מה אנשי המקצוע מציעים לעשות?

מירב כהן: האם הם מציעים homeschooling?

מירב כהן: מה אנחנו מציעים?

יעקב אשר: תודה אדוני היושב-ראש על הישיבה הזאת.

יעקב אשר: אנחנו מכירים את הנושא הזה, אתה בעצמך הקדשת הרבה מאוד ישיבות.

יעקב אשר: בקדנציה הקודמת, צריך להזכיר, שרת השיכון דה היום, חברת הכנסת שאשא-ביטון, ניהלה על זה דיונים רחבים מאוד בוועדה לזכויות הילד.

יעקב אשר: הנושא הזה הוא נושא מאוד מאוד מורכב.

יעקב אשר: זה נושא שהוא לא רק נושא של איכות חיים, זה נושא של פיקוח נפש ממש.

יעקב אשר: אני לא מצליח להבין למה משרדי הממשלה כל פעם באים ועושים לנו דפיקות בלב, ואז הם הולכים לאוצר ואומרים שמה שהיה הוא שיהיה, לפחות בינתיים.

יעקב אשר: היו דיונים מאוד ממצים על ההסדרים החדשים, על הפיילוטים החדשים.

יעקב אשר: דובר על כך שעד שהנושא לא סגור, כולל, כמו שאמר היושב ראש, ביקורת שלנו כדי לראות שהמענה הוא נכון בכל התחומים, גם בבתי ספר וגם במעונות - ממשיכים את התקצוב ואת הדרך הקיימת היום.

יעקב אשר: תבינו, מדובר על שעתיים של סייעת ביום מתוך שמונה שעות שהילד נמצא במסגרת.

יעקב אשר: זה לא גן עדן, אבל זה איזה שהוא דבר שלסגת ממנו אסור.

יעקב אשר: אין מצב, כמו שנאמר כאן, שילד שיצטרך את זה, אם במעונות ואם בבתי הספר, לא יקבל כמו שהוא קיבל בשנה שעברה, ברור שזה מה שחייב להיות.

יעקב אשר: אני רוצה לגעת בעוד נושא.

יעקב אשר: דובר בזמנו על כך שיעשו את ההסדרים החדשים בבתי הספר.

יעקב אשר: אני אמרתי אז, ואני אומר גם היום, שצריך תמריץ למורות.

יעקב אשר: זו יכולה להיות מורה, שתיים, שלוש שיהיו אחראיות.

יעקב אשר: הן יהיו כמו האחות שהייתה פעם, נקרא לזה כך.

יעקב אשר: אנחנו לא יודעים מה ההסדר החדש, אנחנו רק יודעים שדיברנו עליו הרבה מאוד, אנחנו יודעים שהיו רעיונות כאלה ואחרים.

יעקב אשר: צריך לסגור את כל הפינות לגבי ההדרכה, לגבי איפה יהיו המזרקים, מי אחראי, מי לא אחראי.

יעקב אשר: שהמדינה גם תבין, סייעת עולה הרבה יותר כסף מאשר תמרוץ למישהו בתוך צוות בית הספר או למישהו בתוך צוות המעונות שיהיה אחראי.

יעקב אשר: אותה מורה יודעת שהיא לוקחת אחריות לא רק על המניעה ועל הדברים האלה, אלא גם על אם חלילה קורה מקרה.

יעקב אשר: הסיוט הגדול של ההורים זה מה קורה בשנייה שהילד מפרכס.

יעקב אשר: האם ילדים במוסדות הפטור מקבלים את אותו חלק יחסי?

אינה זלצמן: נכון.

יעקב אשר: ו-25% מממנת הרשות המקומית.

עדינה יוסף: המדיניות של משרד הבריאות היא לתת מענה רוחבי.

עדינה יוסף: אנחנו נשמח אם תהיה החלטה להחזיר את האחיות.

קרן ברק: את ממליצה?

קרן ברק: את מבינה שזה נדרש?

עדינה יוסף: זה נדרש, אבל זה לא יענה על מה שההורים עכשיו מעלים.

יעקב מרגי: אתם יודעים למה?

יעקב מרגי: כי גם הסתדרות האחיות תגיד שזו לא האחריות של האחיות.

קרן ברק: זה המקצוע שלהן.

יעקב אשר: אני רוצה לדעת שכל תלמיד מקבל את זה.

יעקב מרגי: כל תלמיד עד כיתה ב' מקבל, היא אמרה את זה בצורה מפורשת.

יבגני סובה: יש לי איזה סוג של דז'ה וו.

יבגני סובה: אני זוכר שכשדיברנו על המעונות, היה ויכוח בין משרד הרווחה למשרד החינוך.

יבגני סובה: לא הבנתי אם ילד עד גיל שלוש נמצא תחת פיקוח של משרד הרווחה.

יעקב מרגי: לא היה ויכוח בדיון הקודם.

יעקב מרגי: החוק מדבר בעד עצמו.

יבגני סובה: ילד בגיל שלוש נמצא תחת פיקוח של משרד החינוך?

יעקב מרגי: ילדים מלידה עד גיל שלוש נמצאים במסגרת משרד עבודה ורווחה, מגיל שלוש ואילך הם נמצאים תחת משרד החינוך.

יבגני סובה: אני חושב שמי שצריך להיות אחראי על הילדים בנושא של אלרגיה זה מנהל בית ספר.

יבגני סובה: נאמר פה שאסור לעשות הדרכה למורים אם פתאום יש מקרה קיצון.

יבגני סובה: מי שאחראי על האיסור הזה צריך לתת תשובה.

יבגני סובה: אני גדלתי במערכת חינוך אחרת.

יבגני סובה: עד גיל 17 לא גדלתי בישראל.

יבגני סובה: אני זוכר שבכל בית ספר הייתה אחות.

יעקב מרגי: גם אנחנו זוכרים שהייתה אחות.

יבגני סובה: יכול להיות שלדיון הבא צריך להזמין את נציג משרד האוצר, כדי שיסביר כמה זה עולה למדינה להחזיר את האחיות לבתי הספר.

יבגני סובה: אם תהיה אחות בכל בית ספר, היא תוכל לתת מענה לא רק לילד אלרגי, גם לילד שיש לו סכרת.

יבגני סובה: צריך שתהיה אחות משעה 07:00 בבוקר, כשבית הספר נפתח, עד שעה 16:00, ושהמדינה תממן את זה.

יבגני סובה: לא צריך סייעות.

יבגני סובה: קראתי שיש חשש לגבי ההסעות.

יבגני סובה: יכול להיות שלגבי הסעות צריך למצוא פתרון.

יבגני סובה: אם אתם שואלים אותי, צריכה להיות אחות בבית ספר שתפקח על כל הדברים האלה.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

יעקב מרגי: כל מי שיושב מסביב לשולחן תומך בקריאה להחזיר את האחיות לבתי הספר.

יבגני סובה: ואז אתה יכול לבטל את הסייעות.

יפה בן דויד: אני רוצה להתייחס לאמירה שאמרת אדוני היושב-ראש, על כך שחסר למשרד החינוך שהם לא יבצעו את מה שהם הסכימו והבטיחו פה.

יפה בן דויד: אני רוצה לעדכן אותך, יש הרבה דברים שהם הסכימו פה, הבטיחו פה - והם לא מקיימים.

יעקב מרגי: אני יודע.

יעקב מרגי: בילדים אלרגיים חסר להם.

יעקב מרגי: הבאתי את זה מהשכונה, את "החסר לך".

קטי קטרין שטרית: תשמעי מה הם עשו בעוטף עזה.

יפה בן דויד: אני רוצה לעשות קצת סדר.

יפה בן דויד: מי שהכריז סכסוך עבודה כאשר משרד החינוך ומשרד הבריאות רצו לבטל את הסייעות לבעלי אלרגיה מסכנת חיים זאת הייתה הסתדרות המורים.

יפה בן דויד: אחר כך הצטרפו אלינו עמותת יה"ל.

יפה בן דויד: משרד החינוך התחייב להשאיר את הסייעות, להקים ועדה, לדון ולראות אך לפתור את הבעיה.

יפה בן דויד: היו מספר ישיבות, אבל בזה זה נפסק.

יפה בן דויד: במשך שנה שלמה משרד החינוך לא עשה מאומה בנושא הזה.

יפה בן דויד: אני מודיע בצורה חד משמעית, עובדי הוראה למדו להורות, למדו פדגוגיה.

יפה בן דויד: אנחנו לא אחיות, אנחנו לא מתעסקים בנושא בריאות, בוודאי לא מזלזלים בחיי ילדים, בחיי אדם.

יפה בן דויד: מי שמזלזל, לצערי, זה משרד האוצר ומשרד החינוך.

יפה בן דויד: את האנשים הבכירים אני לא רואה פה.

יעקב מרגי: אני לא הזמנתי אותם.

יפה בן דויד: חשובים לנו חיי אדם, חשובים לנו חיי הילדים.

יפה בן דויד: במה שאנחנו לא בקיאים, במה שאנחנו לא יודעים אנחנו לא שם.

יפה בן דויד: מורה הלך ולמד ארבע שנים פדגוגיה.

יפה בן דויד: מישהו מצפה שעובד הוראה אחרי 30 שעות, אחרי 40 שעות ידע את כל התורה על רגל אחת?

יבגני סובה: זה מקרה קיצון.

יפה בן דויד: אני חוזרת ואומרת, למשרד החינוך יש כסף.

יפה בן דויד: העניין הוא לא כסף, אלא שמשרד החינוך מתווה את הכספים למקומות לא נכונים.

יפה בן דויד: 54 מיליון משרד החינוך משקיע בסקרים - כל יום ארבעה סקרים למנהלים, למורים.

יפה בן דויד: חברים, קחו את המיליונים משם, תשקיעו בחיי אדם.

יעקב מרגי: יהיה דיון לפי סעיף 7ב'.

יעקב מרגי: אנחנו נעסוק בהקצאת משאבי חינוך.

יפה בן דויד: שם צריך את הכסף.

יפה בן דויד: תראו, אני לא הייתי בתחילת הדיון, אבל אמרו לי חברים שהיו פה: תקשיבי, משרד החינוך אמר שיש פיילוט.

יפה בן דויד: חברים, משרד החינוך יושב עם עצמו, שואל את השאלות, עונה לעצמו על השאלות.

יפה בן דויד: אני מודיעה לכם, אין שום פיילוט.

נעמה שמואלי: זאת בדיוק הבעיה.

יפה בן דויד: את הפיילוט משרד החינוך עושה עם עצמו.

יפה בן דויד: אנחנו לא יודעים איזה פיילוט, אנחנו לא יודעים מי ישב על הפיילוט, באיזה נושא, מה נעשה.

יפה בן דויד: לנו חשובים מאוד חיי הילדים, אנחנו לא מזלזלים בהם חלילה.

יפה בן דויד: המורים, המנהלים, הגננות עוסקים יום-יום במלאכת קודש שנקראת חינוך.

יפה בן דויד: הם משקיעים, יש להם מסירות עד אין קץ.

יפה בן דויד: חברים, עובדי הוראה לא יכולים להתעסק בנושא בריאות.

יפה בן דויד: אתה יודע למה יש זילות במעמד המורה?

יפה בן דויד: כי לקחו את המחנך, נתנו לו את כל התפקידים שבעולם, רק שכחו שהוא צריך להתעסק בפדגוגיה.

יפה בן דויד: היום הם מחלקים אוכל, הם מפנים את האוכל, הם מלווים את הילדים בהסעות.

יפה בן דויד: בושה וכלימה למשרד החינוך.

יפה בן דויד: משרד החינוך הוא המעסיק, הוא היה צריך לבוא לפה ולומר את דברו, לא אני היום צריכה לבוא ולומר את הדברים האלה.

יעקב מרגי: כל הכבוד לך שבאת.

יעקב מרגי: אני מצר שאחרים שקשורים לארגוני הוראה לא באו.

יפה בן דויד: כיושבת-ראש הסתדרות המורים נבחרתי לייצג - -

יעקב מרגי: מי שלא הבין, יש הסתדרות מורים ויש ארגון המורים.

יעקב מרגי: ארגון המורים מדיר את רגליו מדיוני הוועדה.

יעקב מרגי: כנראה הוא נמצא במקומות אחרים.

קטי קטרין שטרית: כשהאלרגיה שם הרבה יותר קשה.

יפה בן דויד: חובתי לייצג את ציבור עובדי ההוראה.

יפה בן דויד: אנחנו לא ניתן שיטילו עומסים שעובדי הוראה לא הוכשרו ולא יכולים להיות מוכשרים לטפל בהם.

יפה בן דויד: חברים, חסרים היום 250 מנהלי בתי ספר.

יפה בן דויד: יש מחסור גדול מאוד של מורים, וזה לא רק בגלל שכר, זה בגלל העומסים, בגלל ההתנהלות של משרד החינוך שמדיר את רגליו מהדברים האלה ופשוט שם את המורים על המוקד.

יפה בן דויד: הוא מבחינתו רוצה להפריט את הכל, הוא לא רוצה לקבל שום אחריות, הוא רוצה להטיל את האחריות על המורים.

יפה בן דויד: אנחנו לא ניתן לזה יד.

יעקב מרגי: הפיילוט לא ייצא לדרך אם הוא לא יהיה בהסכמה.

יעקב מרגי: רק כשהמשרד ואנחנו נהיה משוכנעים שהילדים בטוחים, רק אז זה יתאפשר.

יעקב אשר: הם אפילו לא ישבו ביניהם.

יעקב מרגי: מההצהרה שלך אני מבין שלא תיתכן מציאות שהפיילוט יצליח או יופעל ללא הסכמת הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: זה חומר למחשבה.

יעקב אשר: אני לא מבין איך מדברים על פיילוט כשעוד לא הייתה הידברות בין המשרד לבין אלה שצריכים להיות במרכז הפיילוט.

קטי קטרין שטרית: עוד חודש מתחילים את שנת הלימודים.

קטי קטרין שטרית: מי דואג לילדים האלה?

יפה בן דויד: הדרישה שלנו אומרת להחזיר את האחיות, או שמשרד הבריאות ומשרד החינוך ימנו גורם לא מצוות ההוראה.

יפה בן דויד: זה לא עניין של תמרוץ, זה לא עניין של תגמול.

יפה בן דויד: אנחנו רוצים להיות מתומרצים ומתוגמלים על עבודת ההוראה המסורה שעובדי ההוראה עושים.

יעקב אשר: בזה אני חולק עלייך.

יעקב אשר: גננות לא לומדות עזרה ראשונה?

יעקב אשר: הן מחויבות בקורסים של עזרה ראשונה.

יפה בן דויד: לא מורות.

יעקב אשר: זה לא בסדר.

קטי קטרין שטרית: אל תשכח שיש סייעת בגן.

קטי קטרין שטרית: בכיתה המורה צריכה לדאוג ל-35 ילדים.

יעקב אשר: מורות מלוות בטיולים.

זאב גולדבלט: החטא הקדמון זה עצם העובדה שמימון הסייעות או יישום כלל הנחיות החוק מתחלק בין שלושה וארבעה משרדי ממשלה.

זאב גולדבלט: כל אחד ממשרדי הממשלה רואה רק את חלקתו המוגבלת, את הזווית הצרה שלו, לא את כל הפריזמה, וזה בשעה שהילדים וההורים שלהם משלמים את המחיר וזכויות היסוד שלהם נפגעות.

זאב גולדבלט: לא הגיעה העת שהמחוקק ינחה את הממשלה לאגד ולאחד את כל המרכיבים במשרד אחד כדי שהאחראי יהיה אחד והתקצוב יהיה אחד?

זאב גולדבלט: חובה למצוא מענה קביל וישים למתן עזרה ראשונה לילדים ותלמידים שנחשפו לאלרגן, כולל הזרקה - מענה שיהיה קביל גם על הסתדרות המורים.

זאב גולדבלט: לא במקרה אני אומר את זה, כי אין שום כוונה ליצור חיץ בין המורים להורים, כולנו רוצים את טובת הילדים.

זאב גולדבלט: חובה למצוא מענה גם לכל נושא ההזנה, תוך גיוס הסכמה של כלל ציבור ההורים.

זאב גולדבלט: הנהגת ההורים הארצית תשמח להתגייס ולפעול יחד איתכם.

זאב גולדבלט: חובה לחדד כאן ולהבהיר את נושא האחריות לשלומו של הילד והתלמיד, זו חובתכם כמחוקקים.

זאב גולדבלט: אני לא בטוח שאחיות יתנו מענה כולל, הן יתנו מענה כשהן יהיו קרובות למקום האירוע.

זאב גולדבלט: מי שנמצא צמוד לילד שחווה את ההתקפה צריך לתת מענה.

זאב גולדבלט: לימדו אותי בצבא שאם אתה נתקל במצב חירום - תן עזרה.

כרמית כהן: אם הילד אלרגי, לא תיתן לו עזרה?

יעקב אשר: לבטח אותם בעניין כזה – זה כן, אבל להגיד שהן לא אחראיות בכלל?

זאב גולדבלט: זה לא סוד שבין המועצה לשלום הילד ובינינו יש הסכמה כמעט על כל נושא שבעולם.

זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר שהסייעת לא נותנת מענה לכל מה שקורה בטיולים, לא נותנת מענה בהפסקה, לא נותנת כשההתקפה קורית בכמה כיתות בו זמנית.

זאב גולדבלט: אני באמת חושב שאפשר להגיע להסדר עם המורים, עם הסתדרות המורים, זה לא בשמיים.

קטי קטרין שטרית: אתה פוטר את משרד החינוך?

זאב גולדבלט: נהפוך הוא: הוא האחראי המוחלט.

קטי קטרין שטרית: למה אתם כל הזמן מחפשים את האקמול ולא את האנטיביוטיקה?

קטי קטרין שטרית: יש פה בעיה מאוד עמוקה.

קטי קטרין שטרית: אני מצפה ממך כהורה, כמי שמייצג את ההורים, לבוא ולהגיד: משרד החינוך, בואו תצ'פרו כיתה שיש בה ילד אלרגי, בואו שימו סייעת שתעזור גם למורה, גם לילדים, לא משנה איזה גילאים הם.

גלי עציון: כל הזמן דיברו פה על מוסדות חינוך ומעונות, אבל המעונות - -

יעקב מרגי: הם אורחים רצויים בדיון הזה.

גלי עציון: זה הילד החורג במערכת החינוך.

יעקב מרגי: הוא עדיין לא במערכת החינוך.

גלי עציון: הוא לא תחת משרד החינוך.

גלי עציון: ילדים לא נולדים בגיל שלוש, הם לא נולדים בגיל חמש.

גלי עציון: בגילאים המאוד צעירים יש הרבה יותר אלרגיות, זה הרבה יותר מסוכן.

גלי עציון: מטפלות שנמצאות במעון עם ילדים לא יכולות לדאוג לילדים.

גלי עציון: שמענו עכשיו שהם שקופים.

גלי עציון: בשנה שעברה הם קיבלו ממשרד הרווחה פחות סייעות ממה שקיבלה מערכת החינוך – היא גם לא מקבלת מספיק.

גלי עציון: זה מצב שהוא בלתי נסבל.

גלי עציון: תינוקות מגיל שלושה חודשים עד גיל שנה ושלושה זכאים במקרה של אלרגיה אחת.

גלי עציון: ילדים בני שנה ושלושה חודשים עד שנתיים זכאים רק אם הם מולטי אלרגיים.

גלי עציון: במעונות אין אפשרות לפיילוט הזה, יש שם מוצרי יסוד.

גלי עציון: חלב זה לא משהו שאפשר להוציא מהמעון.

גלי עציון: יש ילדים שהם אלרגיים לחלב, זה מסוכן להם.

יעקב מרגי: את מבינה למה משרד החינוך לא רוצה את המעונות?

גלי עציון: אני מבינה בהחלט.

יעקב מרגי: אני מבין גם אתכם כשאתם אומרים שאתם לא ששים לתקינה ולפיקוח.

גלי עציון: אנחנו מאוד ששים.

קטי קטרין שטרית: בדיון שהיה לנו לפני שבוע הייתה אימא שאמרה שהילד נחנק במעון –הוא נפטר, לצערנו הרב - והיא לא יודעת ממה.

קטי קטרין שטרית: יכול להיות שהוא היה ילד אלרגי והם לא ידעו על זה.

קטי קטרין שטרית: הכל יכול להיות.

יעקב מרגי: אני לא מאמין.

יעקב מרגי: אי אפשר לא להרגיש התקף אפילפטי.

גלי עציון: את כל מה ששמעתם פה תעצימו לפחות פי עשר כשמדובר במעונות.

גלי עציון: אנחנו מדברים כבר היום על בעיה בתקינה.

גלי עציון: תיקחו את בעיית התקינה ותלבישו על זה גם את נושא האלרגיות.

גלי עציון: לשאלת חברת הכנסת סילמן - יש חובה לקבל את כל הילדים, וזה בסדר גמור.

גלי עציון: אני יכולה לדבר על נעמ"ת, על כך שאין מצב כזה שאומרים לא.

קטי קטרין שטרית: יש ועדות קבלה.

קטי קטרין שטרית: בוועדות קבלה הם לא יגידו את זה, הם יתנו סיבה אחרת.

גלי עציון: במעונות צריך להיות פתרון של סייעת בדיוק כמו שיש במשרד החינוך, אפילו יותר.

גלי עציון: היום יש הרבה פחות.

גלי עציון: הילדים במעונות לא יכולים להיות שקופים למערכת.

קטי קטרין שטרית: תציגו לנו, נעמה, אם יש ילדים כאלה - אנחנו נטפל בזה - שלא מכניסים אותם למעון.

יעקב מרגי: מה לעשות שאתם הארגונים הוכחתם למשרד האוצר שהסייעות הן כל יכולות, שהן מ-07:00 עד 17:00 יכולות לעסוק ב-6,7 ו-8 ילדים.

גלי עציון: לא הוכחנו את זה.

גלי עציון: נהפוך הוא: אחת הדרישות היא דרישה להגדלת התקינה.

יעקב מרגי: הייתם צריכים לעשות סטופ, להגיד: אם אין תקינה - לא מתפקדים, כדי לא להכניס את הילדים לסכנה, אבל לא משנה, זה לא הדיון.

יהודה יוגד: אני אבא של ילד שהוא אלרגי.

יהודה יוגד: הוא היום בן 7, כמעט בן 8.

יהודה יוגד: השנה הוא סיים את כיתה ב', בשנה הבאה הוא עולה לכיתה ג'.

יהודה יוגד: קיבלנו הודעה על כך שבכיתה ג' אין סייעת.

יהודה יוגד: הוא אלרגי לכל מוצר שמכיל חלב, ביצים, בוטנים, שומשום ובשר.

יהודה יוגד: המוצרים האלה הם מוצרי יסוד, הם מוצרים שנמצאים בכל מקום.

יהודה יוגד: הוא גם איבד את ההכרה כתוצאה מחשיפה למוצרים האלה.

יעקב מרגי: האם כשהייתה לו סייעת בכיתה א' ובכיתה ב' הוא קיבל התקף?

יהודה יוגד: כן.

יעקב מרגי: למרות הסייעת.

יהודה יוגד: האלרגיה שלו לא מתבטאת רק באכילה, היא מתבטאת גם במגע יד.

יהודה יוגד: מספיק שהוא ייגע בילד שאוכל גבינה, חביתה וכו' כדי לקבל התקף.

יהודה יוגד: המשאפים לא תמיד עובדים במקרה הזה, הוא צריך לקבל אינהלציה.

יהודה יוגד: אם אין לו סייעת אין מי שייתן לו אינהלציה.

יהודה יוגד: האם מישהו פה יודע כמה ונטולין צריך, האם 0.4, האם 0.5?

יעקב מרגי: הוא מתמודד, הוא מודע לאלרגיה שלו.

יעקב מרגי: האם הוא לא יודע להתמודד, הוא לא יודע להגן על עצמו?

יהודה יוגד: חד משמעית לא.

יהודה יוגד: לא רק שהוא לא יודע, בסיטואציות כאלו לא ניתן.

יהודה יוגד: אני יכול לספר מה קרה באחד הפעמים שבבית הוא לגם מכוס עם חלב - הוא המשיך לחייך, הוא היה נראה טוב, אבל כל השרירים בגוף היו רפויים כך שהוא לא יכול היה אפילו להחזיק כוס, ודאי לא להזריק מזרק אפיפן.

יהודה יוגד: יש לו חצי דקה חלון של זמן שהוא צריך להזריק.

יהודה יוגד: אם ילד לא יודע ולא מגיע בזמן, חייבים מישהו שיהיה צמוד אליו שייתן לו את הסיוע הרפואי.

יהודה יוגד: מבחינת הגיל הבן שלי מתאים לכיתה ב' ולכן ניתן לאשר לו בכל זאת את הסיוע.

יהודה יוגד: צריך במצבי קיצון כאלה גם לאשר הלאה.

יהודה יוגד: אין שום התייחסות למצבי קיצון.

יעקב מרגי: אתה אומר שצריך להתייחס לגיל, לא לכיתה.

קטי קטרין שטרית: לעוצמת האלרגיה.

קטי קטרין שטרית: הילד הזה לא יכול לשבת בכיתה.

נעמה שמואלי: יש עשרות ומאות ילדים במצב הזה.

נעמה שמואלי: זה לא מצב רגיל.

יעקב מרגי: אל תפחדי, לא באנו לתת לו מענה פרטני.

נעמה שמואלי: הלוואי שיתנו לו מענה.

קטי קטרין שטרית: יעקב, זה 50 אלף.

קטי קטרין שטרית: משרד החינוך מסוגל לחשוב על זה שילד כזה יכול להזריק לעצמו?

קטי קטרין שטרית: מהשנים שהייתי במשרד החינוך אני יודעת שאפשר לקצץ בדברים אחרים כדי להעביר לילדים האלה.

קטי קטרין שטרית: מדובר פה בעניין של חיים ומוות.

קטי קטרין שטרית: במה אנחנו מתעסקים?

קטי קטרין שטרית: מתעסקים בחיים ומוות, ריבונו של עולם.

קטי קטרין שטרית: מה, מחכים למקרה הבא?

אוה ורסנו - יוגד: אני אימא של קאי, ילד אלרגי לחלב, בוטנים, קשיו ופיסטוק, וגם אסתמטי.

אוה ורסנו - יוגד: בשנת 2016 קבוצה של 40 הורים עתרה לבג"ץ על הסרת הסייעות.

יעקב מרגי: העתירה הייתה למשרד החינוך, או למשרד העבודה והרווחה?

אוה ורסנו - יוגד: העתירה הייתה למשרד החינוך, והמשיבים היו הסתדרות המורים, משרד החינוך, משרד הבריאות, המפקחת על הבריאות במשרד החינוך, השלטון המקומי.

אוה ורסנו - יוגד: ההחלטה אומרת: "הטיפול בסוגיה שהוצפה על ידי העותרים אין ראוי שתיבחן – במימוש הדברים על פי חוזר מנכ"ל ולשם כך על המשיבים –הכוונה המדינה - להמשיך בהיערכות ולוודא את ביצועם של הפתרונות שהתוו בחוזרי מנכ"ל".

אוה ורסנו - יוגד: בסעיף 5: "לא למותר להוסיף בהקשר למכלול כי מוצע שהמשיבים ישקלו אם לא הגיעה העת לבחון מחדש לחזור ולהנהיג את מוסד אחיות בית הספר, כפי שהיה נהוג בעבר".

אוה ורסנו - יוגד: בימינו אין אחיות בית ספר, ואת חוזרי המנכ"ל שההחלטה מתייחסת אליהם משרד החינוך מפר.

אוה ורסנו - יוגד: הילדים שמעל כיתה ב' נטולי סייעת ומופקרים.

אוה ורסנו - יוגד: ועדת החריגים לא מתפקדת מעל כיתות ג'.

אוה ורסנו - יוגד: הורים וילדים נלחמים על הנגשה, בדגש על המילה "נלחמים".

אוה ורסנו - יוגד: נתקלנו במקרה של ילד שלא נכנס מחצית שלמה לכיתת מדעים כי התעקשו לאכול בה חלב.

אוה ורסנו - יוגד: ילדים שמופלים מפעילות חברתית: יום המשפחה, פורים, שבועות – שמוצע להם לא להגיע לבית הספר.

אוה ורסנו - יוגד: ילדים שחווים התנכלויות ואיומים על רקע האלרגיה ויועצת בית הספר לא משוחחת איתם.

אוה ורסנו - יוגד: ילדים שלא יוצאים לפעילויות חוץ בית ספריות כי אין להם מלווים.

אוה ורסנו - יוגד: ילדים שנתקלים בספרי לימודים במדעים – במבט שני – בניסויים עם מזון כדוגמת המסת שוקולד, ובכיתות ה' – הפיכת חלב לפלסטיק.

אוה ורסנו - יוגד: ניצול של סייעות לסיוע בבית הספר לאב הבית לפרוק סחורה ושליחויות – אותו מקרה ילד עשה התקף בבית הספר וקראו לאימא שתיתן טיפול וכך נודע שהסייע יצא.

אוה ורסנו - יוגד: אין אכיפת חוזר מנכ"ל, אין סנקציות והילדים מופקרים.

אוה ורסנו - יוגד: מרבית מקרי המוות התרחשו בגיל ההתבגרות.

אוה ורסנו - יוגד: האלרגיה לא חולפת.

אוה ורסנו - יוגד: אלרגיה עם היבט סביבתי ואסתמה קיימת ומסוכנת מאוד גם לאדם מבוגר.

אוה ורסנו - יוגד: בדיון האחרון בעתירה בשנת 2017 אמר כבוד השופט מלצר כי האחריות היא על המורים.

אוה ורסנו - יוגד: בחוזר מנכ"ל נכתב כי הסגל החינוכי הוא זה שייתן מענה ראשוני בחירום, כלומר יזריק.

אוה ורסנו - יוגד: למד"א לוקח בממוצע 15-19 דקות להגיע וילד עשוי למות תוך דקות בודדות.

אוה ורסנו - יוגד: איך אתם ישנים בלילה כשהסתדרות המורים קוראת למורים לא להזריק תרופה מצילת חיים בחירום?

יפה בן דויד: אנחנו לא קראנו לכך.

אוה ורסנו - יוגד: הילדים שלנו הם לא הפקר.

אוה ורסנו - יוגד: כמו שהמנהלת אחראית על שלום כל תלמיד שנכנס בשער בית הספר, כך היא והמורים אחראים לשלום ילדינו.

אוה ורסנו - יוגד: כל אדם בוגר יודע להזריק.

אוה ורסנו - יוגד: גם אנחנו, ואנחנו לא רופאים ואחיות.

אוה ורסנו - יוגד: מדוע לא מקיימים הדרכות לסגל בית הספר?

אוה ורסנו - יוגד: למה אתם מחכים?

אוה ורסנו - יוגד: לאסון?

אוה ורסנו - יוגד: הכתובת היא על הקיר.

אוה ורסנו - יוגד: פיילוטים לא מספיקים.

אוה ורסנו - יוגד: מה יעזור פיילוט שילד אחד יבדל לחיים והשני יזוז לצד השני באקציה כי הוא לא בפיילוט?

אוה ורסנו - יוגד: השתגעתם?

אוה ורסנו - יוגד: תיישמו פתרון מערכתי כפי שהבטחתם בבג"ץ.

אוה ורסנו - יוגד: מעל כיתות ב' תחריגו בוועדות חריגים לא תלוי גיל – תלוי מקרה ומצב.

אוה ורסנו - יוגד: תדריכו את כל הסגל, את כל המבוגרים ששוהים ליד הילד, ותסבירו שחוזר המנכ"ל מבוסס על החוק, חוק שוויון זכויות.

אוה ורסנו - יוגד: לילדים שלנו יש את הזכות שיכבדו את החוק ויתנו להם ללמוד בבטחה וישמרו עליהם.

אוה ורסנו - יוגד: בנוסף, תחזירו שירותי רפואה לבית הספר, כי לכל הילדים יש זכות ללמוד בבטחה.

אמיתי שוחט: אנחנו, הנציבות, מגדירים את הילדים עם אלרגיות שפוגעות בתפקוד יום יומי כילדים עם מוגבלות.

אמיתי שוחט: יש לזה כל מיני השלכות, בין השאר בנושא של הדרכה על פי תקנות הנגישות הפרטנית.

אמיתי שוחט: כמובן שכל מקרה לגופו ולפי ההגדרה של אנשי המקצוע.

אמיתי שוחט: אנחנו מברכים על העבודה המקצועית שנעשתה בכתיבת חוזר מנכ"ל של משרד החינוך בשיתוף עם הציבור.

אמיתי שוחט: אנחנו מסתמכים על ההנחיות שלו גם בנושא אכיפה.

אמיתי שוחט: לגבי הרווחה, אנחנו מסתמכים על התקנות של משרד הבריאות בנושא הזה.

אמיתי שוחט: אנחנו, לצערי, כל קיץ בשנים האחרונות נפגשים בנושא הזה.

אמיתי שוחט: בשנים הראשונות זה היה רק על הסייעות, עכשיו גם על אופן היישום.

אמיתי שוחט: עמדתנו היא, כפי שגם הובהרה למשרדים, לגורמים השונים לאורך השנים, שבשום פנים ואופן המחלוקות לא יכולות לבוא על חשבון הילדים.

אמיתי שוחט: התרענו כבר לפני ארבעה חודשים כשיצא המכתב של הסתדרות המורים, שצריכים לשבת ולפתור את הסוגיה.

אמיתי שוחט: לצערנו זה לא קרה.

אמיתי שוחט: אנחנו מברכים על ההחלטה של משרד החינוך להשאיר את הסייעות עד שהנושא ייפתר.

אמיתי שוחט: אני רוצה לבקש שבמקום שהדיון כאן יסתיים וניפגש שום פעם בקיץ הבא - שנקיים דיון על זה בתחילת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: מאחר ואתה כפוף למשרד ממשלתי, אני קורא לך לא לחכות לדיון הבא בשנה הבאה.

יעקב מרגי: יש לך שנה שלמה כדי לוודא שאכן אותם ילדים עם מוגבלויות מקבלים את הזכויות שלהם.

קטי קטרין שטרית: משרד המשפטים זה הגורם הכי טוב.

יעקב מרגי: הוא נציבות.

יעקב מרגי: הלוואי והוא היה משרד המשפטים.

יעקב מרגי: הוא חונה במשרד המשפטים.

אמיתי שוחט: אנחנו יכולים לאכוף זכויות שניתנות לילדים.

יעקב מרגי: מותר לך גם ליזום דיון.

אמיתי שוחט: בשמחה.

שרון רוגוזינסקי: אני מייצגת כאן מאות גננות במדינה.

שרון רוגוזינסקי: אני מודאגת ששנת הלימודים מתקרבת וגני הילדים לא ערוכים למתן מענה לילדים האלרגיים.

שרון רוגוזינסקי: לצערי הרב הסתדרות המורים שדיברה פה דיברה בעיקר על המורים, על בתי הספר, היא לא דיברה על גני ילדים, שם הסכנה גדולה יותר.

שרון רוגוזינסקי: הסכנה מאוד מאוד גדולה בגני הילדים.

שרון רוגוזינסקי: בגני הילדים שוהים בין 29 ל-35 ילדים עם שניים או שלושה אנשי הצוות.

שרון רוגוזינסקי: נשות הצוות הן אלו שצריכות להיות אחראיות בלעדיות למתן מענה לילדים האלרגיים.

שרון רוגוזינסקי: אני לא רוצה לחשוב על הרגע שיוציאו סייעת לאלרגיה מגן הילדים.

שרון רוגוזינסקי: גננת או סייעת לא יכולות להיות צמודות במהלך היום לילד אחד ולהשאיר את שאר הילדים עם איש צוות אחד.

שרון רוגוזינסקי: היה לי, וגם יהיה לי בעתיד, ילד עם מולטי אלרגיה.

שרון רוגוזינסקי: זו סכנה.

שרון רוגוזינסקי: כשאנחנו מדברים על ילדים בגילאי שנתיים ושבעה חודשים אנחנו מדברים על ילדים שאין להם מודעות, על ילדים שלא מבינים את הסכנה.

שרון רוגוזינסקי: אנחנו צריכים להיות שם בכל רגע נתון, זה בלתי אפשרי.

שרון רוגוזינסקי: אני מאוד מבקשת שאם יעשו איזה שהוא פיילוט, שהפיילוט ייכלל בגני הילדים.

שרון רוגוזינסקי: להוריד סייעת רפואית זה חוסר אחריות ופשוט לא יעלה על הדעת.

קטי קטרין שטרית: יש תמונה מאוד מזעזעת מגן ילדים שמראה שגננת עם סייעת לילד אלרגי שמה את הילד בצד כשעשו יום הולדת לילד אחר רק בגלל שהוא היה אלרגי לשוקולד.

קטי קטרין שטרית: זה דבר חמור מאוד.

שרון רוגוזינסקי: זה חמור מאוד.

קטי קטרין שטרית: זה עונש כפול ומכופל.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה לא מעיד על הכלל.

שרון רוגוזינסקי: לגבי כל הנושא של עזרה ראשונה ולתת פתרון מציל חיים, לצערי הרב משרד החינוך לא מכיר כיום בשעות של ההשתלמויות של הגננות.

שרון רוגוזינסקי: אני מקווה שגם זה ישתנה.

אודליה אלבו: אני נמצאת כאן בכמה כובעים: גם כאימא לילד אלרגי בן 13, וגם מהיותי חובשת רפואת חירום ומדריכה במד"א.

אודליה אלבו: שמעתי נתונים על מה יותר מסוכן, פחות מסוכן.

אודליה אלבו: באשר לגילאים, מגיל 10 ומעלה אלה ילדים שנמצאים בסכנה מוחשית ואמיתית.

אודליה אלבו: אני אחזק את דברי נעמה חברתי.

אודליה אלבו: היה מקרה, וחבר הכנסת מכיר את המשפחה, של ילד בן 10 שכן מת לאחר שנחשף בבית הספר.

אודליה אלבו: אחרי מספר ימים הוא נפטר.

אודליה אלבו: אמרתם שאתם קובעים איזה ילד יקבל סייעת.

אודליה אלבו: מי קובע איזה ילד יקבל סייעת?

אודליה אלבו: על איזה סוגי אלרגיות הוא מקבל את הסייעת?

אודליה אלבו: אני יכולה להגיד לך שפנו אלי מספר הורים לגבי מקרה של אלרגיה לשומשום – טחינה נמצאת הרבה במעונות היום – שלא קיבל אישור לסייעת.

אודליה אלבו: הנתון של 350 הוא לא מדויק.

אודליה אלבו: רוב הנתונים שנמסרו פה לא מדויקים בעליל.

אודליה אלבו: דיברו על הנושא של הגיל.

אודליה אלבו: זה לא נכון מה שטען ארגון הגננות, אין יותר ופחות, כולם נמצאים בסכנת חיים.

אודליה אלבו: ישנם מוסדות חינוך שמתפקדים לעילא ולעילא, אבל יש גם כאלה שלא.

אודליה אלבו: יש כאן הורים שמעידים על התהליך.

אודליה אלבו: המורים לא עוברים את ההכשרה, כמו שאמרה יפה בן דוד, והם גם לא יעברו את ההכשרה.

אודליה אלבו: תבינו, מדובר בעניין של שנייה וחצי, זה כל כך פשוט, לא צריך להיות רופא, אנחנו ההורים עושים את זה חדשות לבקרים.

אודליה אלבו: זה עניין של להוציא את המזרק, להזריק לירך.

אודליה אלבו: זה קו טיפול ראשון.

אודליה אלבו: זה יותר פשוט מאשר לתת אקמול או נורופן.

יעקב מרגי: זו סוגיה שצריכה להתלבן בשולחן עגול עם כל הצדדים.

אודליה אלבו: מדובר על הילדים שלנו שנמצאים בסכנת חיים.

אודליה אלבו: כשאני שומעת פה שמדברים על זכויות, על כספים, על מגיע, על לא מגיע - -

יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת התחלנו שולחן עגול, אבל לא הצלחנו לסיים.

אודליה אלבו: ילד או נער לא יכול להזריק לעצמו, כשם שאדם שעובר התקף לב לא יכול לעסות את ליבו שלו.

אודליה אלבו: האחריות לשלומם של הילדים האלה מונח לפתחכם.

אודליה אלבו: כל אחד מהמשרדים, לא מעניין אותי מי, לא יוכל להגיד: הידיים לא שפכו את הדם הזה.

לידור ישראל: אני רוצה לחזור עם כל החברים שלי שהם אלרגיים הביתה בשלום ועם חיוך על הפנים.

בני פרץ: הנכד שלי עולה לכיתה א'.

בני פרץ: הבת שלי נתנה למנהל - ההרשמה הייתה במאי או ביוני - את האישורים ואת הכל.

בני פרץ: עד עכשיו משרד החינוך עוד לא הודיע אם הוא נותן בכלל סייעת.

בני פרץ: הוא במצב סיכון.

יעקב מרגי: הזכאויות כבר ניתנו?

אינה זלצמן: התחלנו לתת זכאויות.

אינה זלצמן: הרשויות מעבירות לנו בקשות עד סוף החודש.

אינה זלצמן: הגענו קרוב ל-900 זכאויות.

יעקב מרגי: זה באון-ליין, או שהן שומרות אצלן ואחר כך מעבירות?

אינה זלצמן: אחרי כל ועדה שמתקיימת זה נשלח און-ליין.

יעקב מרגי: את מבינה שזו אי ודאות להורים ולילדים.

אינה זלצמן: עד ה-31 אנשים עוד מגישים.

יעקב מרגי: מה לגבי אלה שהגישו?

אינה זלצמן: אלה שהגישו התחילו לקבל.

בני פרץ: אנשים לא מבינים מה זו אלרגיה שגורמת לסכנת חיים.

בני פרץ: זה שלילד מתנפח הצוואר, ויש הרבה ילדים כאלה, זה לא רק דבר שיכול לגרום למוות, זה יכול לגרום לפגיעה מוחית, זה יכול להפוך אותו לצמח.

בני פרץ: לפני שהתקיימה הישיבה היה לי דיון עם משרד החינוך ומשרד המשפטים.

בני פרץ: נתתי להם הצעות לפני הדיון, הצעתי להם לקחת מורה שתתפקד גם כסייעת.

בני פרץ: אני מציע שתיקחו את בנות השירות הלאומי.

בני פרץ: בנות השירות הלאומי לא יעלו הרבה כסף למדינה.

יעקב מרגי: זה עולה, אבל לא הרבה.

בני פרץ: זה לא יעלה כמו שעולה סייעת.

בני פרץ: נכשיר אותן בכל גיוס, במיוחד לכמויות שנדרשות.

בני פרץ: תזכרו, המציל נפש אחת בישראל הציל עולם ומלואו.

איציק קפלן: אני אב לשלושה ילדים.

איציק קפלן: לאחת מהם, האמצעית, יש אלרגיה לחלב.

איציק קפלן: בנוסף לאלרגיה יש לה גם אסתמה, היא חווה התקפי אסתמה קשים.

יעקב מרגי: בת כמה היא?

איציק קפלן: היא בת 6.

איציק קפלן: דובר פה על ידי משרד החינוך על כך שישנו תהליך שיהפוך את בית ספר למקום נקי מאלרגן.

איציק קפלן: חוזר מנכ"ל מספר 42 יצא קצת לפני חנוכה שנת תשע"ח, לפני קרוב לשנתיים.

איציק קפלן: האכיפה שלו לא מתבצעת, החל מהשלב ההתחלתי שמצריך פגישה עם סגל בית ספר – לי סורב לעשות את הפגישה הזאת - כלה בשלושה חודשים של מאבק על כך שהכיתה צריכה להיות כיתה סטרילית מהאלרגן, כולל ביוש של ההורים בזה שבגללם הילדים לא יכולים להביא קוטג' בסנדביצ'ים.

איציק קפלן: בסופו של דבר – זה היה אחרי מאבק רב שהגברת אודליה אלבו עזרה לי מול הרבה מהגופים שיושבים כאן באולם - נכפה על ידי בית הספר לאכוף את חזור המנכ"ל.

איציק קפלן: במייל שנשלח ובתכתובת שנאמרה הוצגו ההורים והוצג משרד החינוך ככאלה שכובלים את ידה של המנהלת, מביאים אותה למצב שבו יוצא האלרגן.

איציק קפלן: הכיתה נענשת בכך שהיא לא יכולה להשתתף בחדר מוזיקה, בספריה או בכל פעילות מחוץ לכיתה, כיוון שאין איך לעשות את זה, אלא אם כן ההורים יחתמו על מסמך שמסיר אחריות מבית הספר בכל הנושא.

איציק קפלן: רק לאחר שפניתי לנציבות לשוויון זכויות במשרד המשפטים שינו בית הספר והמועצה את העניין.

יעקב מרגי: נכון שאנחנו מצפים לחמלה, להבנה ולהכלה.

יעקב מרגי: אני לא יכול לדון את צוות ההוראה אם לא באו איתם בדברים ואם לא נעשה הכל בהסכמה.

יעקב מרגי: לא ציפיתי מהמנהלת שתכתוב את מה שתכתוב, אבל אני לא יכול לבוא אליה בטענות.

איציק קפלן: מכיוון שהדיון הוא בסופו של דבר על נחיצות הסייעות, אז לפחות ממה שאני חוויתי בקצה - -

יעקב מרגי: אני שומע ממך שאם נגיע למצב של סביבה נקייה מאלרגנים יהיה לך איזה ביטחון כלשהו.

נעמה שמואלי: אין דבר כזה.

איציק קפלן: אני חושב שסביבה סטרילית תעלה מאוד את הביטחון.

איציק קפלן: יש את כל מה שנדון בהמשך - למי ניתן את הטיפול.

איציק קפלן: גם לאחר שנהייתה סביבה סטרילית, לצערי הרב בתי חוותה פעמיים התקף כי היא נחשפה למוצר בבית ספר.

יעקב מרגי: למרות הסביבה הסטרילית.

איציק קפלן: משוקולד פרווה בהשגחת הבד"ץ, שבדיעבד התגלה שהוא עלול להכיל שאריות של חלב.

גלעד יצחק בר-טל: יש לי איזו ציפייה שכאשר הכנסת מחוקקת חוקים, הכנסת גם תוודא שהם מקוימים.

גלעד יצחק בר-טל: כשמשרד ממשלתי לא מקיים חוקים - אז אני שואל את עצמי - -

יעקב מרגי: מה הסנקציה.

גלעד יצחק בר-טל: לא רק מה הסנקציה, אלא מה אנחנו כחברה צריכים לעשות.

גלעד יצחק בר-טל: קודם כל, יש חוק אפיפן שלצערי הרב עוד לא מקבל תקנות כי יש שר כזה או אחר שאחראי על החוק הזה ולא מקיים אותו.

גלעד יצחק בר-טל: כאשר אנחנו מדברים על סביבה של אלרגנים או על סביבה סטרילית, אז אין סביבה סטרילית כאשר מדברים על מולטי אלרגנים.

גלעד יצחק בר-טל: חברתי יושבת ראש הסתדרות המורים, הגברת בן דוד, הוציאה את המכתב המפורסם שלה בחודש מרץ.

גלעד יצחק בר-טל: אין לי ויכוח או ריב איתה.

גלעד יצחק בר-טל: למרות הביקורת שיש לי, אני לא רב איתה, אני רק שואל את משרד החינוך ואת משרד המשפטים - כאשר עולה הנחיה או עולה פנייה של יושבת ראש ועד עובדים, שהוא אולי ועד העובדים הכי חזק במשק, ואנחנו אומרים לעצמנו שהדבר הזה יכול לעלות בחיי אדם - לא ליד, לא בערך - האם הגורמים הממשלתיים פונים ליועץ המשפטי לממשלה כדי לתקוף את הדבר הזה, האם המשרדים הממשלתיים מכנסים את הוועדות שלהם בתוך המשרדים?

יעקב מרגי: אתה יודע למה הם לא יפנו?

גלעד יצחק בר-טל: פוליטיקה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: יש צדק בטענה של המורים.

יעקב מרגי: צריך להמציא פתרון.

גלעד יצחק בר-טל: אדוני הציע שישבו בשולחן עגול.

גלעד יצחק בר-טל: אפילו לא פנו.

ינון אזולאי: אני מכיר את הדיון הזה מהפעמים הקודמות.

ינון אזולאי: אם נראה שיש פה מישהו שעומד להתעלף כל רגע ואנחנו צריכים לשים עליו עין, אף אחד מאיתנו לא יהיה מרוכז בדיון.

ינון אזולאי: לא יכול להיות שנרצה שמורה שמחנך את הילדים שלנו ישים בכל רגע עין על הילדים האלה.

ינון אזולאי: מצד שני, זה לא פוטר את המורים.

ינון אזולאי: בואו וניתן, כמו שבמעונות עשו שלקחו את המטפלות ונתנו להן - -

יעקב מרגי: תאמין לי, אם היה להם ארגון במעונות - זה מה שחסר להם, זה מה שצריך לעשות להם - הן לא היו כלבויניקיות.

ינון אזולאי: המטפלות עברו קורסים בכל הנוגע לילדים אלרגיים, אבל לא מנסים להטיל עליהן את האחריות, אלא אומרים להן: בואו תהיו אתן עם אוזן קשבת.

ינון אזולאי: אני לא בטוח שארגון המורים אומר: אנחנו זורקים את האחריות.

ינון אזולאי: הם לא זורקים את האחריות כי אם הילד הזה יתעלף הם יבואו ויעזרו לו, אבל אי אפשר להטיל רק עליהם את האחריות.

יעקב מרגי: צריך לדבר איתם.

קטי קטרין שטרית: אפילו לא מדברים איתם.

ינון אזולאי: הם מתעלקים על המורה כאילו הוא איזה עציץ בכיתה ומה שהם אומרים הוא צריך לעשות.

ינון אזולאי: רק שתדע שהוציאו את הסייעות של ילדי רווחה בגלל ויכוח עם משרד האוצר.

ינון אזולאי: אני חושב שאנחנו צריכים להטיל אחריות על האוצר.

ינון אזולאי: האוצר אומר על כל דבר שאין כסף.

ינון אזולאי: גם האוצר אחראי על זה.

ינון אזולאי: כשאתה מושיב בשולחן עגול אז גם הם צריכים לשבת.

יעקב מרגי: נראה לך שעשיתי שולחן עגול בלי האוצר?

ורדינה אוס: כעובדי מדינה, יש לנו מצד אחד את חוזר המנכ"ל המצוין שיש בו פירוט מאוד מדויק מה נדרש לעשות על מנת לשמור על חייהם של הילדים האלרגיים בתוך מערכת החינוך, אבל גם יש לנו את מכתבה של יושבת-ראש הסתדרות המורים.

ורדינה אוס: אלי כמנהלת, כאימא לילד אלרגי, כחברה בוועד עמותת יה"ל, מגיעים מורים ושואלים את שאלת ההיסוס.

ורדינה אוס: אני רוצה לשים פה על השולחן את ההיסוס.

ורדינה אוס: משמעו של היסוס הוא סיכון חיים.

ורדינה אוס: יש את האמרה: "לא תעמוד על דם רעך".

ורדינה אוס: כשאני אמרתי למורים שלי "לא תעמוד על דם רעך", הם היו בדילמה, הם אמרו לי: נקבל הדרכה או לא?

ורדינה אוס: לא בכל בית ספר במדינת ישראל יש מנהלת שאומרת: עזבו, אני אדריך אתכם.

ורדינה אוס: כל ההדרכה הזאת היא רק איך מטפלים בחירום.

ורדינה אוס: לא מלמדים את ההיסטוריה הרפואית, אלא שמים את התמונה של הילד מול העיניים במזכירות.

ורדינה אוס: למה?

ורדינה אוס: כי אם זה יקרה באולם הספורט והסייעת נמצאת בבניין א', וכולנו יודעים שבבתי הספר שלנו יש גם בניין ב', בניין ג', בניין ד' וכו', אז המבוגר שיהיה ליד הילד צריך לדעת מה עושים עם אותו ילד.

ורדינה אוס: זמן אמת הוא קצר, זמן מאוד קצר.

יעקב מרגי: ביושרה שלנו ובאחריות שלנו לא אמרנו למורים: סליחה, אתם מקשקשים.

יעקב מרגי: אנחנו לא ננצל את המצב הזה.

יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים לנצל את המצב ולהגיד "לא תעמוד על דם רעך".

יעקב מרגי: אנחנו במדינה מתוקנת, אנחנו רוצים שהנושא הזה יוסדר בהסכמה, בהבנה.

יעקב מרגי: יש כמה דרכים שאפשר לפתור את הבעיה הזאת.

יעקב מרגי: כל הכבוד לך שאמרת את מה שאמרת, אבל אני לא יכול לבנות על זה את המציאות.

ורדינה אוס: זאת מציאות של אלפי עובדי הוראה שלא מבינים.

יעקב מרגי: ההיסוס הוא חלק מסכנת חיים.

רויטל ליפמן שמר: אני חושבת שפעמיים בשנה אנחנו מתכנסים בנושא של האלרגיה.

יעקב מרגי: יותר אפילו.

רויטל ליפמן שמר: לא נמצא, לפחות בארבע השנים האחרונות, שום פתרון מעשי.

יעקב מרגי: אם לא הייתה אמירה נחרצת של ועדת החינוך כל ארבע שנים האלה, הייתם במציאות אחרת היום.

רויטל ליפמן שמר: נכון.

רויטל ליפמן שמר: שיח של גלגול האחריות שחוזר כל שנה, כל חצי שנה ולא מאפשר פתרון, מעלה את המחשבה שהפתרון צריך להיות רב ארגוני.

רויטל ליפמן שמר: צריך גם סייעות, גם לבצע את חוזר מנכ"ל כלפי מורים.

יעקב מרגי: וגם לראות שלא כל הילדים האלרגיים הם מקשה אחת, הבנה אחת, אלא יש עוצמות - -

רויטל ליפמן שמר: לא צריך לחפש פתרון אחד.

רויטל ליפמן שמר: הפתרון צריך לבוא מכל הכיוונים.

רויטל ליפמן שמר: גם אם מישהו יקבל כאן התקף אלרגיה, כולנו נצטרך להגיש עזרה לפי חוק "לא תעמוד על דם רעך", או לפחות להזמין את מי שיגיש את העזרה.

רויטל ליפמן שמר: הפתרון הוא לא האחיות שנותנות מענה חלקי, הוא לא רק הסייעות, הוא לא רק המורים, זה צריך להיות גם וגם וגם.

רויטל ליפמן שמר: בלי קמפיין לכלל האוכלוסייה ההורית, שזה כלל מדינת ישראל, בלי קמפיין משלים, לא תהיה טריטוריה נקייה מאלרגנים.

רויטל ליפמן שמר: קמפיין כזה לא צריך להיות מהלך של משרד החינוך בלבד.

יעקב מרגי: אז של מי?

יעקב מרגי: של שירות חירום לאומית?

יעקב מרגי: ודאי של משרד החינוך.

רויטל ליפמן שמר: מדובר בכל הנושא של ביוש , הדרה, גטו וכל הפעולות שעוברות על ילדים והורים.

רויטל ליפמן שמר: זה נושא חינוכי.

יעקב מרגי: איפה עומד כל נושא חוק האפיפן?

עדינה יוסף: חוק האפיפן חוקק לפני שנה.

עדינה יוסף: היישום כולל בתי ספר, גנים, צהרונים, מקומות ציבוריים אחרים.

יעקב מרגי: חוק שאני חוקקתי, חוק הצבת מכשירי החייאה, עובד.

יעקב מרגי: אוי ואבוי אם לא.

יעקב מרגי: למה אפיפן לא עובד?

יעקב מרגי: מישהו יכול לומר לי מה הסיבה?

עירית ליבנה: חוק מכשירי החייאה מתוקצב, משרד החינוך תקצב.

יעקב מרגי: לא היה לי ספק, רק עקצתי את מחוקק חוק האפיפן.

עירית ליבנה: חוק האפיפן חוקק על ידי משרד הבריאות, אבל התקנות עדיין לא התפרסמו.

עירית ליבנה: אנחנו, משרד החינוך, קיבלנו מסמך ממשרד הבריאות.

עירית ליבנה: שלחנו מנהל בית ספר לרכוש, אבל הוא לא יכול היה כי התקנות לא הותקנו.

עירית ליבנה: בכל זאת קיבלנו מסמך שאנחנו הולכים להפיץ למנהלי בתי ספר.

יעקב מרגי: האם משרד הבריאות יודע לומר לי מתי התקנות יותקנו?

עדינה יוסף: אני אבדוק.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל תשובה לוועדה.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע על כך שלא יהיה שום שינוי בסוגיית הסייעות לילדים אלרגיים במוסדות החינוך בשנת הלימודים תש"ף.

יעקב מרגי: לגבי אותו מיזם שמשרד החינוך מוביל – תקראו לו פיילוט, קדימון, כל מילה עברית או מילה לועזית אחרת שתרצו לבחור – הוועדה קוראת לעשות אותו בהבנה, בהסכמה, בתיאום עם כל הגורמים.

יעקב מרגי: כל הגורמים, מבחינתי, זה כל מי שנמצא בבתי הספר.

יעקב מרגי: בוודאי זה לא ייעשה עם שרת בית הספר, כבודו במקומו מונח, אבל עם המורים, עם הצוות שאתם בונים עליו את המענה.

יעקב מרגי: לפחות לדבר איתם.

יעקב מרגי: לא ייתכן שלא תהיה הידברות.

יעקב מרגי: אנחנו לא מטילים אחריות בלי לדעת איפה האבן נופלת.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבוע במשרד החינוך, במשרד העבודה והרווחה וכן במשרד הבריאות והאוצר הבחנה ברורה בין ילדים מולטי אלרגיים לילדים שהם אלרגיים למרכיב אחד בודד, ההסתכלות צריכה להיות שונה.

יעקב מרגי: גם תורת העבודה שלכם צריכה להתבסס על זה.

יעקב מרגי: כשאין הבחנה, ואני לא הורה לילד אלרגי, אז אני חרד.

יעקב מרגי: אם אין שתי תפיסות עולם - אני חרד.

יעקב מרגי: זה חייב להיות אל מול עיניכם כשאתם מדברים על העתיד, לא יכול להיות משהו אחר.

יעקב מרגי: שמענו כאן מהורה שגם בסביבה נקייה מאלרגנים יש חשיפות, כי מה לעשות, אנחנו בעולם מתועש, אנחנו אף פעם לא יודעים מה סמוי, מה גלוי.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבוע את ההבחנה הזאת.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הרווחה להמשיך ולתקצב את הילדים שהם לא רווחה בסייעת, כפי שהיה עד היום, עד שאנחנו נמשיך לדחוף ולברר את הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אנחנו לא נשאיר אותם לבד בחזית.

יעקב מרגי: הוועדה תבקש הסברים בנושא הזה.

יעקב מרגי: מנהלת הוועדה תוציא מכתב פנייה בנושא הזה למשרד האוצר ולמשרד העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: זה בשלב הזה.

יעקב מרגי: אני מודיע לכם שנקיים ישיבות מעקב בתחילת שנת הלימודים או במהלכה בסוגיות האלו שעומדות על הפרק.

יעקב מרגי: יש עדיין סוגיה פתוחה שלא הצלחנו לפתור אותה, שאני לא מבין את משרד הבריאות ואת משרד החינוך.

יעקב מרגי: בהזמנת שירותי חירום, כשמזמינים אמבולנס לילד שעבר התקף, חייבת המדינה לשאת.

יעקב מרגי: אם מנהל בית הספר ידע שאין לו כיסוי לזה, הוא יהסס, הוא לא יזמין שירותי חירום.

יעקב מרגי: זה מחדל, אני אומר לכם.

אוסנת הילה מארק: היום יצא זה של זק"א, הם יכולים להזעיק אותם.

יעקב מרגי: אני לא רוצה טובות מאף אחד.

יעקב מרגי: גם איחוד והצלה לא נוסע על מים.

יעקב מרגי: המים עולים כסף.

יעקב מרגי: סוגיה שנייה שפתוחה ולא קשורה לדיון, אנחנו קשובים ומנסים למצוא לה פתרון, זו אותה טענה שהעלו ההורים - שהפוליסה לביטוח תאונות אישיות לתלמידים 24/7 לא מכסה תאונה של ילדים שסובלים מאלרגיה כי יטענו שזה מזה או בעקבות זה.

יעקב מרגי: יש איזה מסלול שנוצר.

מיכל מנקס: בנוגע לביטוח תאונות אישיות לתלמידים – היות ואין ביטוח ספציפי, בהמלצת המפקח על הביטוח יצאנו למכרז שבו יינתן יתרון לחברות שיפנו ויציעו את היקף הכיסוי גם לדברים האלה.

יפה בן דויד: עניין הסייעות לא מבוטל רק בזכות זה שהכרזנו סכסוך עבודה בנושא.

יפה בן דויד: אני מציעה לכל האנשים שיושבים פה להסתכל על המכרז שהוציא משרד החינוך לאותן שתי חברות שזכו בנושא של ההדרכות, לראות מה הקריטריונים שהיו.

יפה בן דויד: הקריטריונים רחבים מאוד, לא מדובר רק על הזרקות.

יפה בן דויד: כל המורים והגננות שאותם אני מייצגת הם אזרחי מדינת ישראל, כולם מחויבים לחוק, כולם מחויבים ל"לא תעמוד על דם רעך".

קטי קטרין שטרית: אני מאמינה שאנחנו נמשיך לדבר על הנושא הזה גם במהלך השנה.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

קטי קטרין שטרית: התבשרנו היום שלחלק מיישובי עוטף עזה הסירו, ביטלו את מערך הצהרונים – את זה גם אתם צריכים לדעת בהסתדרות המורים - שפעל במסגרת תכנית מיל"ת.

קטי קטרין שטרית: נמצאים פה שני ראשי ישובים מעוטף עזה.

קטי קטרין שטרית: בגלל שהם עלו במדרג הסוציו אקונומי ביטלו להם את זה.

קטי קטרין שטרית: מדובר על עוטף עזה, ריבונו של עולם.

קטי קטרין שטרית: הגדר שלהם זה עזה.

קטי קטרין שטרית: זה אפילו לא שדרות.

יעקב מרגי: זה דיון בנפרד.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה דיון בנושא הזה.

יעקב מרגי: לא במסגרת מיל"ת.

יעקב מרגי: תודה, תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: נמשיך לעבוד.