ועדת הכספים, כנסת 21, פרוטוקול מספר 26, 2019-09-04 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת הכספים.

משה גפני: ראיתי שהייתה ביקורת על דני טל, על זה שאחראי על היטל היצף במשרד הכלכלה.

משה גפני: אני מבקש להגיד לוועדה, האיש, עם כל מה שהיה לנו במהלך כל התקופה האחרונה וגם לפני כן, הוא איש מקצוע, הוא עושה את עבודתו נאמנה, הוא הוציא את הנושא של היטל ההיצף, הוא עזר לנו בנושא של מפעל סינרג'י ובנושא של המלט.

משה גפני: הייתי אתמול בכנס.

משה גפני: אמר לי שם המנכ"ל של מלט הר-טוב שהם כנראה היום מפטרים 20 עובדים.

משה גפני: צריך להסתכל לאנשים בעיניים, להגיד: רוצים להוזיל את המחירים?

משה גפני: בסדר, אין בעיה, מה שיוזיל את המחירים זה שיתנו את העבודות לארדואן מתורכיה כך שלאנשים בשדרות לא יהיה ממה להתפרנס.

משה גפני: אם באמת זאת הכוונה, אם על זה רוצים ללכת, שיישירו מבט, שיגידו: אין מה לעשות, האנשים יפוטרו, ייצרו את המוצרים שמשתמשים כאן במדינות אחרות, כשבין יתר המדינות כאלה שלא ידועים כאוהבי ישראל.

משה גפני: אני מגבה את טל, הוא עושה את עבודתו נאמנה.

משה גפני: ביקשנו כמה פעמים בוועדה לבדוק את הנושא, לעשות חקירה על היטל היצף.

משה גפני: הוא באמת עשה את העבודה.

משה גפני: יש עוד דברים שעומדים על סדר היום.

משה גפני: אני מניח שמי שהוציא את ההתקפה נגדו זה יבואני המלט שרוצים שלא יהיה את הסיפור של היטל היצף, שרוצים להתפרנס ולהרוויח כסף מהייבוא הזה.

משה גפני: המשמעות של העניין זה שעובדים הולכים הביתה.

משה גפני: הנה אנחנו רואים את תחילת העניין.

משה גפני: חבל שאנחנו לא עובדים במלוא הקצב.

משה גפני: אם היינו עובדים במלוא הקצב, היינו קוראים להם, היינו מזמינים אותם כמו שעשינו בעבר, היינו מנסים לפתור את הבעיה.

שלמה קרעי: אדוני היושב ראש, הולכנו שולל בוועדת הכספים ובוועדת החינוך על ידי משרד האוצר ומשרד החינוך, בעיקר על ידי משרד האוצר.

שלמה קרעי: כמה שניסינו להגיע לפתרונות ולמצוא דרך לפתור את המשבר בגני הילדים של החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי, תמיד משרד האוצר שלח נציג או נציגה, תמיד בדרג נמוך, שאמרו: זה לא עניין שלנו, אין לנו מושג, זה לא קשור אלינו, נטפל, נפתור.

שלמה קרעי: הבטיחו שלא תיפתח שנת הלימודים אלא אם כן הנושא הזה ייפתר, הבטיחו שכן יאשרו את הצהרונים, שכן יאשרו את תשלומי ההורים.

משה גפני: צהרונים על סדר היום.

משה גפני: << דובר >> שלמה קרעי (הליכוד): << דובר >> נכון.

משה גפני: צהרונים נפתר.

משה גפני: אם נאשר את זה, זה נפתר.

שלמה קרעי: אמרו שנאשר את הצהרונים ובמקביל יאשרו את גני הילדים של החינוך המיוחד.

שלמה קרעי: היו הבטחות.

שלמה קרעי: הדבר הזה לא קרה.

שלמה קרעי: ילדי הגנים של החינוך המיוחד מקבלים 54% ממה שילד מיוחד רגיל אחר מקבל כאילו יש הבדל, כאילו יש סוג א' וסוג ב'.

שלמה קרעי: מה שעשו כאן

שלמה קרעי: משרד האוצר והחינוך זה לגלגל את הילדים המיוחדים האלה מכל המדרגות.

שלמה קרעי: השאירו אותם שוב פעם לאפליה - חצי כיסא גלגלים, חצי כל מה שמגיע.

שלמה קרעי: הם זכאים על פי חוק.

שלמה קרעי: גם משרד החינוך הודה שקיימת אפליה בסיפור הזה.

שלמה קרעי: אני לא מתכוון לאשר כאן.

שלמה קרעי: אנחנו נמצאים בתקופת בחירות.

שלמה קרעי: אם את זה אי אפשר לאשר בתקופת בחירות, גם את זה אי אפשר, נחכה אחרי הבחירות כדי לשבת ולדון על כל הדברים.

שלמה קרעי: מבחינתי, שום דבר לא יכול להיות מאושר, אלא אם כן יש משהו קריטי, משהו מאוד חשוב שלא נרצה לעצור אותו.

שלמה קרעי: כל עוד משרד האוצר לא ימצא את הפתרון הזה לגני הילדים של החינוך המיוחד, מבחינתי נעצור כאן.

משה גפני: עבדתי בכל הכוח כדי שיבואו העברות ממשרדי הממשלה, דברים שאינם שנויים במחלוקת, כמו למשל פתיחת תחנות משטרה, דברים במשרד הרווחה, דברים במשרד הכלכלה.

משה גפני: כל הדברים האלה הם דברים שאין להם שום קשר לעניין הזה.

משה גפני: עד עכשיו עצרו את זה.

משה גפני: אני חושב שאי אפשר לנהל ככה מדינה, זה דבר שהוא בלתי אפשרי.

משה גפני: בין יתר הדברים שמונחים על שולחננו זה סבסוד הצהרונים.

משה גפני: זאת הייתה אחת התביעות שלנו.

משה גפני: נכון שבגלל החינוך המיוחד לא הבאתי עד לרגע זה, כולל לא היום, את הנושא של משרד החינוך ומשרד האוצר בעקבות מה שאמרת.

משה גפני: יצטרכו לעבוד באופן סיזיפי, לא רק עם סיסמאות.

משה גפני: דיבר איתי אתמול שר החינוך שביקש ממני להעביר את העברות של החינוך.

משה גפני: אמרתי לו שאי אפשר להעביר, כיוון שאין עדיין אישור של ועדת ההסכמות על העברות של החינוך.

משה גפני: אמרתי לו שהוא צריך לתת לי איזו בשורה בנוגע לחינוך המיוחד שאני אוכל להגיד לחברים.

משה גפני: הוא אמר שעל 2020 הוא סיכם איתם.

משה גפני: ביקשתי שלפחות עכשיו יהיה פתרון חלקי.

משה גפני: הוא צריך להגיד לי, אבל לא משנה, זה לא על סדר היום.

שלמה קרעי: מה הוא סיכם?

משה גפני: היו שלוש העברות של משרד החינוך על סדר היום.

משה גפני: הצבענו על העודפים של משרד החינוך פה אחד, אבל הגשנו רביזיות.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל הנושא של סבסוד הצהרונים.

משה גפני: אמרנו שאם לא יסובסדו הצהרונים לא נבטל את הרביזיות.

משה גפני: שתי העברות נוספות של משרד החינוך לא הבאתי לדיון בגלל החינוך המיוחד.

משה גפני: כדי להביא אותן לדיון, צריך אישור של ועדת ההסכמות.

משה גפני: אין עדיין.

משה גפני: יש בקשה של מזכיר הממשלה, אין עדיין אישור של ועדת ההסכמות בגלל החינוך המיוחד.

משה גפני: תראו, המדינה צריכה להתנהל.

משה גפני: אתם לא יכולים לתאר לעצמכם, מדברים איתי שרים, מנכ"לים, פקידים שנמצאים במשרדים, הם אומרים: למה אתה מעכב לנו דברים, איפה בדיוק הבעיה?

משה גפני: אם יש דבר שנוי במחלוקת, או יש דבר שכתוצאה מזה שאנחנו מעכבים אותו אנחנו פותרים בעיה, בסדר, אבל אם לא - -

אורית פרקש הכהן: רציתי להצטרף לדבריו של חבר הכנסת קרעי.

אורית פרקש הכהן: נחשפתי לנושא של אי תקצוב שווה לילדי הגנים בחינוך המוכש"ר הבלתי מוכר.

אורית פרקש הכהן: זאת אפליה לא נתפסת.

אורית פרקש הכהן: אנחנו נדבר על זה בהמשך הדיון.

אורית פרקש הכהן: כשאנחנו עומדים להעביר 2.5 מיליארד שקלים מעודפים והרשאות - -

משה גפני: את העברה של שדה בוקר להעביר?

אורית פרקש הכהן: אני מדברת על הדיון הכללי, על העברות של 2.5 וחצי מיליארד שקלים.

אורית פרקש הכהן: אם יש 200 מיליון שקלים להעביר לשירותים דיגיטליים במהפכה התחרותית במערכת הבנקאות, שזה דבר חשוב מעין כמוהו, אפשר גם למצוא 80 מיליון שקלים לילדי החינוך המיוחד.

אורית פרקש הכהן: אנחנו נמצאים כאן יותר מידי פעמים, הרב גפני, בסוגיה הזאת.

אורית פרקש הכהן: זאת תהיה אחת הסיבות, דרך אגב, להתנגדות שלנו היום לפניות.

אורית פרקש הכהן: אנחנו נגיע לזה בהמשך, אבל חשוב לי להגיד את זה כאן בהתחלה.

יעקב מרגי: גם אם לא תתנגדו, תהיה רביזיה בסוף היום.

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא הראשון בסדר היום: אישור השקעת המדינה לבית הספר המרכזי למלונאות בע"מ (תדמור) בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות.

רועי כחלון: רשות החברות הממשלתיות מבקשת לאשר לפי סעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות השקעה בחברת תדמור, בסכום שלא יעלה על תשעה וחצי מיליון שקלים, לטובת מימון כל עלויות סיום העסקה של עובדי החברה.

רועי כחלון: נכון להיום יש בחברה כ-45 עובדים.

רועי כחלון: אנחנו מבקשים לאפשר את התקצוב הזה, את ההשקעה הזאת, כדי לאפשר למפרק החברה, שכרגע נמצא בחו"ל, לסיים את העסקה בהתאם לצרכים.

רועי כחלון: זה אומר שבפרק זמן של החודשים הקרובים החברה תסיים את העסקת העובדים בהדרגה כדי לעמוד במחויבויות שלה.

רועי כחלון: הסכום הזה, שלפי הערכת החברה, לפי הערכת המפרק הוא תשעה וחצי מיליון שקלים, ימצה את כל העלויות הכרוכות בסיום העסקת העובדים, לרבות עלויות שכבר חלקן שולמו על ידי החברה בשנתיים וחצי האחרונות.

רועי כחלון: זאת מהות הבקשה.

משה גפני: מה יהיה אחרי זה עם החברה?

משה גפני: אני ביקשתי את הכסף הזה, בגלל שהתברר אחרי כל הדיונים שניהלנו פה שלעובדים אין כסף.

משה גפני: אני נלחמתי על העניין הזה.

משה גפני: היו גם נציגים מהאופוזיציה אצלי בחדר.

אורלי פרומן: מגיע לעובדים ולמורים לקבל את מה שמגיע להם.

משה גפני: מה הולך להיות עם זה בסוף?

עמרי בן חורין: סיום העסקה יהיה בהתאם לסדר העדיפויות של החברה ותיאום עם העובדים.

משה גפני: יהיו פיצויים מוגדלים כמו שסוכם בהסכם?

משה גפני: הכל יהיה בפנים?

רועי כחלון: כן.

משה גפני: אני עוד אעקוב אחרי העניין הזה.

רועי כחלון: המפרק הכין בחינה מאוד מעמיקה של העלויות.

רועי כחלון: על פי הערכות של המפרק, סך העלויות לא יעבור את התשעה וחצי מיליון שקלים.

רועי כחלון: אנחנו קיבלנו את המידע לרשותנו, בחנו אותו, ואנחנו חושבים שזה ימצה את רוב הזכויות של העובדים כפי שהחברה התחייבה עליהן בשנים האחרונות.

משה גפני: לזה שהולכים לבחירות כבר פעם שנייה יש הרבה השלכות, כאשר אחת ההשלכות הברורות מבחינתי זה תדמור.

משה גפני: לא היינו נותנים לתדמור להיסגר, הוועדה הייתה מקיימת דיונים רציפים, היינו מביאים את האנשים.

משה גפני: מדובר על אחד מבתי הספר הטובים ביותר.

אורלי פרומן: היה פה דיון רציני.

אורלי פרומן: אני הייתי בין אלה שקראו לא לסגור את בית הספר, כי זה בית הספר המוביל בארץ למלונאות ולתיירות.

אורלי פרומן: הוחלט מה שהוחלט, אנחנו כבר אחרי.

אורלי פרומן: אין לי ספק שזאת אחת התוצאות החמורות של התקופה שאנחנו נמצאים בה - תקופת בחירות שנייה שנגררנו כולנו על ידי ראש הממשלה לשם.

אורלי פרומן: התלמידים כבר לא בבית הספר, אבל יש עשרות אנשי חינוך, אנשי הוראה שמגיעים כל יום לבית ספר כי לא הוסדר איתם הסדר הפרישה והפיצויים, שלא לדבר על זה שאנחנו כבר אחרי תחילת שנת הלימודים וכל איש הוראה כבר היה יכול להשתלב באיזו שהיא מערכת הוראה אחרת.

אורלי פרומן: הם שם כבני ערובה.

אורלי פרומן: אני קוראת להביא לידי מיצוי כל הזכויות של העובדים ועובדי ההוראה של תדמור.

אורלי פרומן: אני בטוחה שזאת תהיה בכייה לדורות סגירת בית הספר הזה.

משה גפני: אתם מתכוונים להביא עוד העברה מהסוג הזה, או שזה הכסף האחרון בעניין?

עמרי בן חורין: ככל שנגלה שהערכות שלנו הם לא כאלו, אז כן, אנחנו נצטרך.

משה גפני: ואם תצטרכו, אתה יודע כמה?

שגית אפיק: אתה מדבר רק על עלויות הפרישה.

שגית אפיק: השאלה אם תצטרכו כסף נוסף לצורך סגירת בית הספר, או שהוועדה מסיימת את תפקידה בכך שהיא מעבירה את הסכום האחרון.

משה גפני: אתם אמרתם לנו אז שעל הסגירה יצטרכו עוד כסף.

עמרי בן חורין: ההסכמים כרגע לא ידועים ולא סופיים.

עמרי בן חורין: אם נצטרך, אז כן, אנחנו נבוא.

משה גפני: אין כנסת שיכולה לפקח עליכם כמו שצריך.

יעקב מרגי: גם בסוגיית הגירעון אין מי שיפקח עליהם.

משה גפני: אני לא בגירעון עכשיו, אני עכשיו בתדמור.

משה גפני: אני מבין שיש עוד קורסים שעושים.

הראל בלינדה: אנחנו מנהלים כרגע את תהליך הסגירה בהתאם להנחיות של הגורמים המוסמכים.

הראל בלינדה: יש כרגע עוד קורסים פעילים.

צבי האוזר: מי הם הגורמים המוסמכים?

הראל בלינדה: הגורמים המוסמכים זה הממשלה.

הראל בלינדה: אנחנו זרוע מבצעת של הממשלה.

הראל בלינדה: אני מדבר על המפרק והצוות שלו.

הראל בלינדה: יש ועדת היגוי שהממשלה הקימה ואנחנו פועלים בהתאם להנחיות שלה.

צבי האוזר: ועדת ההיגוי הנחתה לסגור את תדמור?

צבי האוזר: ממשלת ישראל הנחתה לסגור את תדמור?

הראל בלינדה: ועדת ההיגוי בחנה מספר חלופות שאנחנו הצגנו בפניה.

הראל בלינדה: מבין החלופות נותרה רק החלופה הזאת, שזו החלופה שאנחנו מיישמים כרגע.

משה גפני: הממשלה לא החליטה לסגור את תדמור, שלא תהיה טעות בעניין הזה.

משה גפני: זה לא על פי החלטת ממשלה.

צבי האוזר: זה נסגר ככה?

משה גפני: כן.

משה גפני: יש ועדת היגוי, צוות היגוי.

צבי האוזר: מי מינה את צוות ההיגוי?

משה גפני: הממשלה.

צבי האוזר: הרב גפני, כמזכיר ממשלה לשעבר אני מכיר מה היא האחריות השילוחית של הממשלה.

צבי האוזר: אם היא ממנה צוות היגוי, הפה שמינה הוא הפה שהתיר.

משה גפני: כשאנחנו מדברים על בית ספר כמו תדמור, על כל ההשלכות שנובעות כתוצאה מהעניין, עם הנכסים שם, עם הקרקעות, עם העובדים, עם התלמידים, אין סמכות לצוות ההיגוי לסגור, אלא להביא את זה לממשלה, להחזיר ולהגיד: אתם שלחתם אותי, אתם צריכים עכשיו לקבל את ההחלטה הדרמטית.

משה גפני: אם אומרים שמחזיקים יותר עובדים, פחות עובדים, יותר תלמידים, פחות תלמידים, עושים קורסים כמו שהם עושים במהלך השנה הקרובה, זה דבר אחר, אבל כשמחליטים לסגור, אין דבר כזה שזה לא חוזר לממשלה.

משה גפני: אם היית מזכיר הממשלה, הייתי מרים אליך טלפון, הייתי אומר לך: היה דיון בוועדת הכספים, הם סוגרים את תדמור.

משה גפני: היית הופך את העולם.

צבי האוזר: לא יעלה על הדעת.

הראל בלינדה: על כל פנים, אנחנו ממשיכים בתהליך הזה.

הראל בלינדה: הקורסים שקיימים כרגע צפויים להימשך עד מרץ 2020, שזה פחות או יותר המועד שבו אנחנו צופים שנסיים את הפעילות.

הראל בלינדה: הסכום שמונח בפניכם כרגע הוא הסכום שמיועד לשלם את כל פיצויי הפיטורים של העובדים, כולל הזכויות הנוספות שהובטחו להם, שסוכמו איתם.

הראל בלינדה: הסכום לפי כל הבדיקות שלנו צריך להספיק לעניין הזה.

משה גפני: לא מאמין, אבל בסדר.

משה גפני: אני חושב שצריך עוד, בגלל ההטבות שהיו בעניין הפיטורים.

הראל בלינדה: הסכום הזה כולל את ההטבות.

משה גפני: נראה.

משה גפני: אם אני אתבדה, אני אתבדה.

הראל בלינדה: יש סיכוי סביר שלצורך המשך הפעילות של תדמור עד מרץ 2020, ולצורך השלמת הקורסים שאנחנו מחויבים ללקוחות, אנחנו נידרש לסכום נוסף שהוא לא לטובת ההטבות של העובדים.

משה גפני: עצוב מאוד המצב.

הראל בלינדה: בשבועות הקרובים נעשה את התחשיבים ואת האומדנים שלנו.

משה גפני: תעדכנו אותנו.

משה גפני: אני רוצה להיות איתכם בקשר.

משה גפני: הוועדה כאן השקיעה המון בתדמור.

משה גפני: דרך אגב, כשאומרים שאני סקטוריאלי, אז תדמור זו אחת הדוגמאות שאני לא.

משה גפני: אין לי שם שום אינטרס פוליטי, יש לי אינטרס ציבורי.

משה גפני: היינו שם, ראינו.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אתה חושב ששיחה בסגנון "אתם השתגעתם" יכולה לסייע כאן?

משה גפני: לא.

משה גפני: כבר אמרתי את זה.

משה גפני: אני אהיה איתכם בקשר.

משה גפני: יש שם עובדים שצריך לדאוג להם.

משה גפני: צריך לראות מה יהיה עם הכסף, אני מאוד מודאג מהעניין הזה.

הראל בלינדה: אנחנו רוצים לעשות סבב של פיטורים, על מנת לשחרר עובדים שלא נדרשים.

משה גפני: פיטרתם את כולם?

הראל בלינדה: עוד לא פיטרנו אף אחד.

משה גפני: אז תדברו איתי.

משה גפני: העובדים אצלי זה דבר רגיש.

הראל בלינדה: אחרי שהכסף יעבור, אנחנו מתכוונים לעשות סבב אחד של פיטורים, לשחרר את האנשים.

הראל בלינדה: אני חושב שחלקם הגדול מעוניינים ללכת בסיטואציה שנוצרה.

אלישבע דדון: אני פה רק על תקן להודות.

אלישבע דדון: אנחנו פה מבלים כבר כמעט ארבע שנים.

אלישבע דדון: אני לא ספרתי, אבל אני מניחה שעברנו את העשר פגישות על החברה המוכה והחבוטה והמופלאה שלנו.

אלישבע דדון: אני חייבת לנצל את הרגע הזה כדי להודות בראש וראשונה לך, הרב גפני.

אלישבע דדון: אני רוצה להגיד שכשהתחילה הסאגה הזאת של ה"אין משכורות", של ה"אין הפרשות סוציאליות בפיגור של חצי שנה לעובדים לשלם", פניתי לכל חברי הכנסת דאז ונתקלתי בדלתות סגורות ואטומות.

אלישבע דדון: אף אחד לא רצה לפתוח לנו את הדלת, אף אחד לא רצה לדבר ולהקשיב.

אלישבע דדון: היחיד מכל הכנסת הזאת שפתח לנו דלת אל הלב שלו היית אתה, הרב גפני, ואני מצדיעה לך במעמד הזה, לך ולצוות המדהים שלך.

אלישבע דדון: באמת אין עליכם.

אלישבע דדון: עזבתם את ירושלים, עזבתם את הכנסת, באתם אלינו, ראיתם, הקשבתם, אהבתם את העבודה שלנו.

אלישבע דדון: הרבה מאוד תודה בשמי ובשם כל העובדים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך, אני מודה גם לעובדים.

פרוספר ביטון: אנחנו באל חזור, כבר אין אפשרות להחזיר את הגלגל לקדמותו.

פרוספר ביטון: מה שצריך עכשיו זה לפקח ולדאוג שמה שחתמנו, ההסכם שחתמנו עליו בנוכחותך ייושם עד תומו.

פרוספר ביטון: צריך לבדוק גם אפשרות לפצות חלק מהמורים שנפגעו קצת יותר.

פרוספר ביטון: זאת ההזדמנות להודות לך.

משה גפני: כבר אין אפשרות למורים שיפוטרו לקבל עבודה במקום אחר.

משה גפני: לעובדים האלה, למורים האלה שיפוטרו אין לאן ללכת אחרי שהתחילה שנת הלימודים, תיקחו את זה בחשבון.

משה גפני: אי אפשר להשאיר ככה אנשים.

פרוספר ביטון: אמנם זה סוף תדמור, אבל אנחנו יוצאים לדרך חדש.

פרוספר ביטון: פניתי לכל השרים.

פרוספר ביטון: שר אחד נענה לבקשתי, זה היה עוזי לנדאו.

משה גפני: הוא כבר לא פה.

פרוספר ביטון: בתקופתו.

פרוספר ביטון: הוא היחידי שהסכים להיפגש איתנו.

פרוספר ביטון: כל השרים שלחו לנו את העוזרים שלהם.

פרוספר ביטון: היחידי שהסכים להיפגש איתנו עשרות פעמים זה אתה, אדוני היושב-ראש.

פרוספר ביטון: חשוב שכולם ידעו פה, אתה משרת ציבור.

פרוספר ביטון: משרת ציבור זה לא לשלוח את העוזר כשאתה מבקש פגישה.

פרוספר ביטון: אתה, אדוני היושב-ראש, משרת ציבור.

פרוספר ביטון: אנחנו מודים לך.

פרוספר ביטון: זה יבוא לידי ביטוי בכל המקומות האחרים.

פרוספר ביטון: בזכותכם הגענו להסכם הזה.

פרוספר ביטון: ההסכם הזה בזכותך.

פרוספר ביטון: רק בזכותך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: יש בקשה לאשר בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות.

משה גפני: הכסף הזה מיועד, כפי שנאמר פה על ידי הגורמים השונים, לעובדים.

משה גפני: בלי הכסף הזה לא יהיה איך לשלם את הפיצויים המוגדלים, את כל הדברים שצריך לשלם, וגם דברים שהעלינו פה, כמו העניין של המורים שיפוטרו עכשיו שלא יוכלו לקבל עבודה.

משה גפני: אני מציע שנאשר את זה.

משה גפני: מי בעד אישור השקעת המדינה בהתאם לסעיף 10 לגבי תדמור, מי נגד, מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: האישור התקבל.

משה גפני: אני רוצה להיות אתכם בקשר בנוגע לעובדים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה לכם.