ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 21, פרוטוקול מספר 8, 2019-08-05 14:00

יעקב מרגי: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 5 באוגוסט 2019, ד' באב התשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: היערכות לפתיחת שנת הלימודים תש"ף בחינוך הממלכתי, בהשתתפות שר החינוך ומנכ"ל משרד החינוך, מר שמואל אבוהב.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לנו - לי זו השנה הרביעית ברציפות שאנחנו זוכים בנוכחות הזו של שר, מנכ"ל בפתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: רק להזכיר – יש לנו ישיבה מיוחדת מייד אחרי זו, שתעסוק אך ורק בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: לכן הדיון, גם אם אשמע קצת נוקשה וקנאי לכך שנושאים של החינוך המיוחד לא ייכנסו בסבב הראשון, תבינו זאת.

יעקב מרגי: זה לא מתוך חוסר רגישות.

יעקב מרגי: יהיו כאלה שירצו להדגיש את חוסר הרגישות שלא קיים; זה יהיה בדיון נפרד.

יעקב מרגי: כשמייחדים משהו מיוחד, זה מעיד שיש לנו תשומת לב מיוחדת לאותו נושא מיוחד, שיהיה בדיון הבא.

יעקב מרגי: כדרכנו בקודש, לפני שאומר את דברי הפתיחה שלי, רשות ודיבור – אך ורק לפי אישור היושב-ראש.

יעקב מרגי: זו ועדת חינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: כל זה, רק כדי שיהיה דיון משמעותי, איכותי, אחד ישמע את השני, ואנשי הפרוטוקול לא יעבדו קשה אחר כך לפענח את מה שנאמר כאן בגלל קריאות הביניים.

יעקב מרגי: אני ממעט להתרגש, אבל אומר את דבריי מהכתב, בגלל ההתרגשות.

יעקב מרגי: לאחר מכן אעביר את רשות הדיבור לשר החינוך, הרב רפי פרץ.

יעקב מרגי: לאחר מכן סקירה עם מצגת של מנכ"ל משרד החינוך, ונפתח את הדיון.

יעקב מרגי: יש פה נוכחות מכובדת של חברי הכנסת לדיון הזה.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו – תוך כדי מערכת בחירות מאד סוערת, עם הרבה נושאים על סדר-היום, ובכל זאת מצאו חברי הכנסת את הזמן האיכותי לבוא – בלי ציניות.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לי כל פעם שיש מספר רב של חברי כנסת.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: אתם מכירים את זה מדיונים אחרים.

יעקב מרגי: בגלל הנוכחות המכובדת נעשה לא כדרכי בקודש אחד ואורח, אלא שניים-שלושה חברי כנסת ואורח.

יעקב מרגי: ברשותכם, ועדת החינוך בכנסת ה-20 קיימה כ-750 דיונים.

יעקב מרגי: רובם עסקו בחינוך הכללי והמיוחד.

יעקב מרגי: שיתופי פעולה וההיענות לחלק גדול ממסקנות הוועדה היו מאפייני תקופה נפלאה זו, שכולי תקווה שתימשך גם בקדנציה הבאה.

יעקב מרגי: העניינים העיקריים הם תלמידי ישראל ומורי ישראל.

יעקב מרגי: בקדנציה הזו, שאני מדבר עליה - תרשו לי להתעלם מהכנסת ה-21 בינתיים, כלומר בכנסת ה-20 יושמו רפורמות ושינויים משמעותיים במערכת החינוך.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: שינויים ורפורמות – אני אומר את זה ביחד.

יעקב מרגי: כי אם נתייחס רק לרפורמות, נחשוב שזה מה שקרה בארבע שנים, אבל תוך כדי הליכה מה שאפיין את הקדנציה הזו – שהמשרד היה קשוב יחד עם עוד גורמים, לשינויים רבים במערכת החינוך תוך כדי הליכה.

יעקב מרגי: אמנה את הרפורמות: תוכנית שהוביל שר החינוך הקודם, תוכניות לחיזוק לימודי המתמטיקה והאנגלית, צמצום מספר התלמידים בכיתות - מי שזוכר את מחאת הסרדינים, תקצוב הדיפרנציאלי וסימון בתי ספר ומדד טיפוח בית ספרי – גם כאן הלוואי ומשרדי ממשלה אחרים היו הולכים אחרי משרד החינוך.

יעקב מרגי: צריך להעצים זאת, להמשיך להעצים את המגמה הזו.

יעקב מרגי: רפורמה בחינוך המיוחד, שיישומה יחל כבר בשנת הלימודים הנוכחית במחוז צפון ובשנת תשפ"א תיושם בכל חלקי הארץ.

יעקב מרגי: כולנו תקווה שחבלי הלידה של הרפורמה הזו יעברו בהצלחה.

יעקב מרגי: אנחנו קשובים – יכול להיות שתוך כדי יישום ניתקל בדברים שלא חשבנו עליהם.

יעקב מרגי: גם המשרד, גם הוועדה ימשיכו לעקוב, ונהיה קשובים לכך.

יעקב מרגי: אני יכול לעדכן שהיתה ישיבה של ועדת החינוך במחוז צפון בשבוע שעבר, לעקוב אחר תהליכי העבודה של מחוז צפון לקראת יישום הרפורמה.

יעקב מרגי: לפעמים מחוקק, מחוקק משהו, ובשטח זה לא נראה, ויכול להיות שתוך כדי הצגה הציגו לנו את זה יותר מדי יפה וחלק, אבל כשאתה עוקב אחר הדרך, התהליכים שנעשו, אתה יכול להבין שזה תואם את המטרה.

יעקב מרגי: כולנו תקווה שזה יצליח.

יעקב מרגי: לי אין ספק, שעם כל מי ששותף לכך, ומחוז צפון יהיה המנטור לכל הארץ – אני מקווה שכך יהיה, אדוני המנכ"ל, לשנת הלימודים תש"ף.

יעקב מרגי: חוץ מהרפורמה, הסייעת השנייה בגני הילדים – כבר התרגלנו אליה, ושכחנו שזה לא היה.

יעקב מרגי: תוכניות הקייטנות של בתי הספר, בתי הספר של החופשות, חגים והקיץ, שאני לא מכיר הורה שלא מברך על דבר שהיה אך טבעי שיהיה הרבה שנים קודם, אבל הנה זה קרה.

יעקב מרגי: אני חייב לציין- שינויים אלו ורבים אחרים, שלא מוגדים כרפורמה, לא היו מתאפשרים ללא שיתופי פעולה הדוקים שהנהגנו – מנהג שהנהגנו כאן בוועדה, שיתופי פעולה בין משרד החינוך ו-וועדת החינוך, בין ועדת החינוך לשלטון המקומי והליווי הצמוד של הגב' מיכל מינקס – כמעט הרגשנו בה כחברת בוועדה.

יעקב מרגי: שיתופי פעולה עם ארגוני ההורים ומועצות תלמידים.

יעקב מרגי: מעל הכול בין הסתדרות המורים לוועדה מאז כניסת הגב' יפה בן דויד לתפקידה.

יעקב מרגי: לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: אני מזכיר – יש מושג שנקרא נוכח נעדר.

יעקב מרגי: פה היה נעדר קבוע – ארגוני המורים היו נעדרים קבועים בוועדה עד שזכינו לכניסתה של הגב' בן-דויד, אבל כל ההצלחות האלה, כל השינויים הללו לא היו קורים לולא ההבנה, שאין מציאות כזו, להתעלם מאחד הגורמים.

יעקב מרגי: מערכת החינוך מתקיימת פה בשילוב ידיים, שיתוף פעולה של גורמים רבים.

יעקב מרגי: רבותיי, שכרו ומעמדו של המורה.

יעקב מרגי: בשנים האחרונות התחזקו – גם המעמד, אבל עדיין יש לעשות רבות על-מנת לחזק את מעמד המורה, ולהציבו כמקצוע מבוקש ביותר במשק.

יעקב מרגי: אנחנו עדיין לא שם.

יעקב מרגי: עדיין המורים מתמודדים עם קשיים כאלה ואחרים, אבל שינוי זה יכול שיקרה ויתהווה רק אם יקבל את ברכת כל העוסקים במלאכה במשרדי הממשלה הייעודיים, ואני אומר, כפי שאתם שומעים אותי בנאומים רבים – לא עוד רפורמות על גבי רפורמות, אדוני השר.

יעקב מרגי: רפורמות על רפורמות – בסוף טייס יכול לקבל ורטיגו מרוב מהפכות.

יעקב מרגי: הוא לא יודע באיזה כיוון הוא נמצא.

יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן, אחרי 70 שנה שהמדינה עומדת, בהצלחה רבה בתחומים ובאתגרים רבים - לעשות שינוי מבני וארגוני אחד גדול ויסודי, שיביא למדינת ישראל מערכת חינוך תואמת שנות לא 2020 – אנחנו כבר בתוכן – אלא 2040.

יעקב מרגי: אנחנו נדרשים לעשות את זה.

יעקב מרגי: מערכת חינוך צופה פני עתיד.

יעקב מרגי: כולנו תקווה שזה השינוי שאנחנו מייחלים לו.

יעקב מרגי: אדוני השר, מכובדי המנכ"ל, עם כל השינויים והברכות, אנחנו עדיין מככבים במקום לא מכובד בפערים בחינוך במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אנחנו מעטרים את הטבלאות של המדינות שאנחנו רוצים להידמות להן.

יעקב מרגי: אנחנו מככבים שם במקום לא מכובד.

יעקב מרגי: מצד אחד, המשרד עושה המון.

יעקב מרגי: הזכרתי – הוא אפילו חלוץ.

יעקב מרגי: הוא לא יכול להיות חלוץ כי אני הייתי השר הראשון שהנהיג תקצוב דיפרנציאלי מלא בשירותי הדת, אבל אין ספק, בעוצמות, בגודל - כן.

יעקב מרגי: הלוואי שכל משרדי הממשלה ילכו אחרי משרד החינוך, אבל עדיין אנחנו מובילים.

יעקב מרגי: יד אחת נלחמת בפערים, ויד שנייה בתוך המשרד, לצערי הרב, מכובדי השר, מעצימה פערים – לא אומר בכוונת זדון, אלא הייתי אומר, ללא פיקוח, ללא בקרה, ללא משנה סדורה.

יעקב מרגי: צריכה להיות משנה סדורה, איך צריכה להיות מערכת חינוך שוויונית בחסות הממלכה.

יעקב מרגי: המושג ממלכתי או ממלכתי-דתי הפכו ביטוי פרוצדורלי בלבד.

יעקב מרגי: מערכת החינוך במגזר הערבי זקוקה לדחיפה רצינית.

יעקב מרגי: נעשתה בקדנציה האחרונה הסטת משאבים גדולה למערכת החינוך במגזר הערבי, אבל עדיין יש לעשות, לתת דחיפה רצינית של משאבים, ותוך פיקוח, תוך דחיפה של ההנהגה המקומית.

יעקב מרגי: לא תמיד – האזרחים מלינים על כך שבראש סדר מעייניהם צריך לדחוף את מערכת החינוך במגזר הערבי, להביא אותה להישגים, לפחות למה שקורה בחברה היהודית.

יעקב מרגי: כנ"ל החינוך החרדי, עדיין נתפס כבן חורג של מערכת החינוך, וכעוד אילוץ פוליטי, כאילו הילדים שם הם לא ילדי ישראל אלא ילדי מפלגות.

יעקב מרגי: אנחנו בני 70, ויש לנו היכולות והכוחות, ואנחנו יודעים להתמודד עם אתגרים, והגיע הזמן לשים את זה על סדר-היום.

יעקב מרגי: מכובדי השאר, על רגל אחת אמרנו גם את דברי התודה וגם את דברי הברכה.

יעקב מרגי: העלינו גם מקצת הכאבים שאנחנו עדיין מלווים בחלק – ובכוונה לא הזכרתי את החינוך המיוחד – רק על הרפורמה, כי כפי שאמרתי, יש דיון נפרד מלא רק על החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: עד כאן, אדוני השר.

יעקב מרגי: הבמה שלך.

רפאל (רפי) פרץ: תודה רבה.

רפאל (רפי) פרץ: שלום לכולם.

רפאל (רפי) פרץ: כבוד יושב-ראש הוועדה, ידידי חבר הכנסת יעקב מרגי, היושב בחן ובכישרון רב, עושה עבודה נפלאה בוועדת החינוך, מנכ"ל המשרד, ידידי שמואל אבוהב, חברי הכנסת היקרים וחברות הכנסת, אנשי המקצוע היקרים בכלל ואנשי המקצוע היקרים של משרד החינוך.

רפאל (רפי) פרץ: יפה בן דויד, שמאד מכובד שאת פה שותפה אתנו במפגש הזה.

רפאל (רפי) פרץ: מכובדיי כולם.

רפאל (רפי) פרץ: לפני כחודש נכנסתי לתפקיד שר החינוך.

רפאל (רפי) פרץ: גם לי זה כבר נראה היסטוריה בערך.

רפאל (רפי) פרץ: אני מתרגש כל יום מחדש למשימה המדהימה הזאת, לנווט את ספינת החינוך של ישראל יחד עם שותפיי היקרים.

רפאל (רפי) פרץ: אני מקבל את התפקיד במלוא ההערכה ובמלוא הצניעות, ומתכוון לשמור את יציבות המערכת ואת המשכיותה.

רפאל (רפי) פרץ: עם כניסתי לתפקיד הצבתי את הטמעת הערכים כאחת המטרות המרכזיות שנקדם במהלך השנה הקרובה.

רפאל (רפי) פרץ: אני מאמין שמערכת החינוך צריכה לחנך ולטעת ערכים לא פחות ממה שהיא צריכה להכשיר לשוק התעסוקה העתידי – מצוינות ולצדה ערכיות.

רפאל (רפי) פרץ: אני מאמין, שצריך לחנך לאהבת האדם, אהבת הארץ, חיזוק הערכים היהודיים והציוניים.

רפאל (רפי) פרץ: אני מאמין בחינוך שוויוני ששומר על זהותו הייחודית של כל מגזר ומיעוט בישראל – חילוניים ודתיים, דרוזיים, מוסלמים, נוצרים וצ'רקסים.

רפאל (רפי) פרץ: אני שר החינוך של כל ילדי ישראל.

רפאל (רפי) פרץ: בחוק החינוך, במטרות החינוך מופיע משפט – בעיניי מיוחד, על החינוך: לחנך אדם – ואני מזדהה עם כל מילה שם – להיות אוהב אדם, אוהב עמו ואוהב ארצו.

רפאל (רפי) פרץ: אזרח נאמן למדינת ישראל, המכבד את הוריו ומשפחתו, את מורשתו, את זהותו התרבותית ואת לשונו.

רפאל (רפי) פרץ: על רקע האירועים האחרונים בקיץ, שכולנו חווינו, יש לנו חובה לעצור ולעשות חשבון נפש גדול.

רפאל (רפי) פרץ: האירועים האחרונים הציגו לנו כחברה תמרור אזהרה.

רפאל (רפי) פרץ: אני לא מתכוון להמשיך את סדר-היום החינוכי שלנו לפני שנבחן, איך נכון להתייחס במערכת לאירועים הללו.

רפאל (רפי) פרץ: איך אנחנו מחזקים שיח חינוכי שמסביר היכן מתחילים ונגמרים גבולות ההתנהלות של כולנו – במרחב הציבורי ובזה הפרטי.

רפאל (רפי) פרץ: כצעד ראשון, ועוד עבודה רבה לפנינו, הנחיתי לפתוח את השנה בשיח על האירועים שהתרחשו.

רפאל (רפי) פרץ: השירות הפסיכולוגי הייעוצי של משרד החינוך, שפ"י, ייתן את הכלים כיצד לקיים את השיח הזה לפי שכבות הגיל, מותאם גיל ומותאם אוכלוסייה.

רפאל (רפי) פרץ: דווקא בעידן הזה, בו האתגרים גדולים ומורכבים, עבודתנו אינה נגמרת בתום יום הלימודים; תפקיד המערכת מכריע, בליווי התלמיד ובעיצוב דמותו, גם מחוץ לכותלי בית הספר.

רפאל (רפי) פרץ: אנו מחזקים ונחזק את תנועות הנוער, את שנת השירות, את המכינות, את החוגים והפעילויות בשעות הפנאי.

רפאל (רפי) פרץ: זה חלק אינטגרלי מהחינוך.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו רוצים לעצב פה חברה מוסרית, אוהבת אדם וחברה, שמרימה על נס את ערך הערבות ההדדית.

רפאל (רפי) פרץ: לכן הנושא המרכזי שבחרנו, שיהיה הנושא המרכז לכל שנת תש"ף, הינו ערבות הדדית.

רפאל (רפי) פרץ: מחויבות חברתית של בני נוער לעשייה חברתית, התנדבות, סולידריות בין הקבוצות השונות בתוך החברה הישראלית – נרצה לפתח את זה, נרצה לדבר על זה, ונרצה גם לעשות את זה.

רפאל (רפי) פרץ: המערכת שוקדת בימים הללו על בניית תוכנית מקיפה בנושא שייושם מהגן ועד החטיבות העליונות בנושא הערבות ההדדית בכל המגזרים, בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, ונציגה בהקדם.

רפאל (רפי) פרץ: וכחלק מאותה ערבות הדדית חשוב לי לציין – אני רואה בחינוך המיוחד שילוב והכלת התלמידים במערכת החינוך את אחד הדגלים המבורכים במדינת ישראל.

רפאל (רפי) פרץ: לכן ועדת החינוך הקדישה דיון ספציפי לנושא, מייד אחרי הדיון הנוכחי, ויבורך יושב-ראש הוועדה על כך.

רפאל (רפי) פרץ: שני נושאים נוספים שחשוב לי להזכירם כאן היום הם: אל"ף, חשיבות מעבר מעונות היום מגיל לידה עד גיל 3 תחת אחריות משרד החינוך.

רפאל (רפי) פרץ: מבחינתי, זה אירוע משמעותי וחשוב.

רפאל (רפי) פרץ: חשוב, שגוף אחד ממלכתי יהיה אחראי על חינוך הילדים שלנו.

רפאל (רפי) פרץ: כולנו יודעים, שמחקרים מראים ששלוש השנים הראשונות של ילד הן קריטיות להתפתחותו בכל התחומים – הפיזי, הנפשי והקוגניטיבי.

רפאל (רפי) פרץ: לכן תפקידנו, להעניק לפעוטות את התנאים הטובים ביותר.

רפאל (רפי) פרץ: המעבר הזה הוא חיוני, ואני בטוח שמשרד החינוך יכול מניסיונו ליישם את המשימה החשובה הזו גם בפיקוח, גם בבקרה, גם בבניית מקומות מרווחים ומאורגנים וגם בהכשרת הסגל.

רפאל (רפי) פרץ: כמובן שהדבר כרוך בתוספות תקציביות מתאימות ובהחלטת ממשלה, אבל היה אור ירוק בתחילת הדרך.

רפאל (רפי) פרץ: יש לנו צוותי חשיבה בסוגיות הללו כבר.

רפאל (רפי) פרץ: דבר נוסף, הטיפול במניעת נשירת תלמידים ממסגרות החינוך - נושא שאנחנו מטפלים בו ואנו מתכוונים ביתר שאת להתייחס אליו במהלך השנה הקרובה.

רפאל (רפי) פרץ: יש לנו היום במערכת כ-20,000 תלמידים נושרים בשנת התשע"ט.

רפאל (רפי) פרץ: המשרד הצליח ליצור קשר עם 14,000 מתוך אותם 20,000.

רפאל (רפי) פרץ: זה הישג ראוי.

רפאל (רפי) פרץ: לא עם כולם, אבל עם רובם.

רפאל (רפי) פרץ: בשנת הלימודים תש"ף נמשיך בפעילות האיתור, בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות, הקב"סים וקידום הנוער, ולראשונה קבענו יעד לשנה הבאה, להחזיר 2,000 מהנושרים, למסגרות חינוכיות שונות.

רפאל (רפי) פרץ: התפקיד שלנו, לחנך ולטפח ילדים ערכיים.

רפאל (רפי) פרץ: את האופן שבו מסתכל תלמיד על העולם, את האמונה שלו בעצמו, סל הערכים שהוא לוקח אתו לדרך, וכל זה, כפי שאמרתי בראשית דבריי, לא סותר את ערך המצוינות והיבטים של למידה והשקעה, אלא זה מה שמשלים ומחזקם.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו ממשיכים בתוכנית הלאומית לקידום מצוינות בפריפריה.

רפאל (רפי) פרץ: המטרה לקדם מצוינות במתמטיקה, אנגלית ומדעים בד בבד עם מצוינות חברתית.

רפאל (רפי) פרץ: אני מודה ומשבח את השר נפתלי בנט, שהיה שר החינוך, בעבודה היקרה שהשקיע בקידום המצוינות.

רפאל (רפי) פרץ: אנו רוצים לחזק את תחושת המסוגלות אצל התלמידים, להחליש את הקשר בין המצב הסוציו אקונומי לבין הישגי התלמידים.

רפאל (רפי) פרץ: כמובן, במילים פשוטות – החיזוק של הציר המנטלי הוא חשוב ביותר.

רפאל (רפי) פרץ: נרחיב השנה את התוכנית ל-12 ישובים חדשים.

רפאל (רפי) פרץ: היו 14 ישובים.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו כמעט מכפילים את כמות הישובים שבהם נפעיל את המצוינות הלימודית והחברתית, ולראשונה, כפי שאמרתי, התוכנית גם תכלול דגש בציר המנטלי, בציר של בניין האישיות.

רפאל (רפי) פרץ: אני לא רוצה שבן הפריפריה ירגיש שהוא מאחור.

רפאל (רפי) פרץ: נחזק את זה בדרכים שונות כדי שהוא יידע שהוא בקו החזית.

קריאה: הוא לגמרי בחוץ.

יעקב מרגי: זו ההערה האחרונה שלך.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו מדברים על קריית שמונה, על מגדל העמק, על כסייפה, על שדרות, על שפרעם, על דימונה, שיש בה עשרה בתי ספר ועוד ועוד.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו הולכים להיכנס למרחב ישובים פריפריאליים מאד בעיניי, מבורך.

רפאל (רפי) פרץ: הנחיתי את המשרד להעמיד את צמצום הפערים והמצוינות בפריפריה כמטרות מרכזיות ומובילות של מערכת החינוך.

רפאל (רפי) פרץ: אני שמח שהצלחנו בזמן הקצר הזה שלי כשר חינוך להמשיך את תוכנית צהרוני ניצנים לשנת תש"ף.

רפאל (רפי) פרץ: זה לאחר שהתקבלה החלטת ממשלה להמשך תקצוב התוכנית בהרבה מאד בתי ספר, בכ-930 מיליון ש"ח.

רפאל (רפי) פרץ: פירושו של דבר רק בכותרת, שמעשירון 1 עד 3, במקום לשלם 1,300 שקל לחודש, ישלם הורה 50 שקל.

רפאל (רפי) פרץ: כל השאר - המשרד יסבסד.

רפאל (רפי) פרץ: בנוסף, הצלחנו להוסיף 50 מיליון ₪ לטובת פעולות בתחומים חברתיים חשובים כגון חיזוק תנועות הנוער, פעילויות קיץ, ארגוני הנוער, שיפוץ כפרי נוער ופנימיות, מתן מלגות ליוצאי אתיופיה, תוכניות בפריפריה, כפרי סטודנטים בפריפריה.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו רואים ערך עליון בחיזוק החינוך הבלתי-פורמלי כחלק מאותה תמונה כוללת של החינוך בישראל.

רפאל (רפי) פרץ: לסיום, אני מזמין את כולם להירתם למשימה החשובה של כולנו, ששנת הלימודים תיפתח כסדרה.

רפאל (רפי) פרץ: השבועיים האחרונים פגשתי את מר רן ארז, יושב-ראש ארגון המורים העל-יסודיים ואת הגב' יפה בן דויד, שנמצאת אתנו כאן, מזכ"לית ההסתדרות של המורים.

רפאל (רפי) פרץ: קיימנו שיחות היכרות ארוכות, חשובות.

רפאל (רפי) פרץ: יש לנו שיח עם האוצר – עוד אעדכן אותך.

רפאל (רפי) פרץ: אנחנו בהחלט מתקדמים בדברים האלה, ואני פונה לשניהם כשותפים עיקריים, שנמשיך בשיח הפורה שהתחלנו בו למען קידום החינוך בישראל וקידום המורים בישראל – יקר וחשוב לנו מפז.

רפאל (רפי) פרץ: אני מקווה שאמשיך בחינוך – כבר התאהבתי במשרד הזה.

רפאל (רפי) פרץ: אני מאחל לכולם המשך חופש נעים ובטוח.

רפאל (רפי) פרץ: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, מנהג קבוע – כל חברי הכנסת הנוכחים בוועדת החינוך בדיון ידברו.

יעקב מרגי: אורחים צריכים להירשם.

יעקב מרגי: לא להירשם יותר, כי גם אם נקיים דיון עד 20:00 בערב, יש לנו מספיק דוברים.

יעקב מרגי: אדוני המנכ"ל.

שמואל אבואב: שלום לכולם.

שמואל אבואב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר.

שמואל אבואב: כמנהג המקום בימים שבהם שנה שמסתיימת לפתחה של שנה חדשה, המשרד מגיש דוח על היעדים והמטרות שהוצבו כאן בשנה שעברה אל מול מה שהוגשם הלכה למעשה בשנה שעברה.

שמואל אבואב: היעד הראשון, ולאו דווקא בסדר עדיפות, זה המעבר של תלמידים ל-5 יחידות במתמטיקה.

שמואל אבואב: תחילת המשבר הוא בשנת 2012.

שמואל אבואב: פחות מ-10% מתלמידי ישראל הגיעו ל-5 יחידות במתמטיקה.

שמואל אבואב: זה הוגדר כמשבר לאומי.

שמואל אבואב: לכן המשרד לקח את היעד הזה כאחד היעדים המרכזיים.

שמואל אבואב: הגענו בשנת 2019 ל-19,200 תלמידים יותר מהיעד שהוצב, ו-15.4% מכלל התלמידים נמצאים ב-5 יחידות במתמטיקה.

שמואל אבואב: אם נמשיך במגמה הזאת, נגעי אל עבר היעדים המצופים לקראת שנת 2022, שכ-17% מהתלמידים יהיו ב-5 יחידות.

שמואל אבואב: המטרה השנייה – אנגלית, ולא רק אנגלית אלא אנגלית דבורה.

שמואל אבואב: בוגר מערכת החינוך, בסיומו של המסע החינוכי, יש בו יכולת לדבר את השפה באופן שוטף.

שמואל אבואב: כדי להגיע לתוצאה הזו היינו צריכים להעביר את התלמידים ל-4 ו-5 יחידות באנגלית.

שמואל אבואב: לכן הגענו השנה ל-67% מכלל התלמידים שנבחנו ב-4 ו-5 יחידות באנגלית.

שמואל אבואב: לא רק הצבנו את היעד אלא הוספנו שעה, לאנגלית דבורה בחטיבות הביניים, לשעה תוספתית בכיתות י' ובצורה הדרגתית לאפשר יותר שיח ויותר דיבור בשפה האנגלית.

שמואל אבואב: המטרה השלישית היא לשפר את השפה העברית, ובאותה מידה את שפת האם בערבית.

שמואל אבואב: לכן הגדרנו שלושה נושאים מרכזיים, שבהם עשינו שינוי בתוכנית הלימוד: האחת זה היכולת לדבר בפני קהל, ביטחון לשוחח ולדבר.

שמואל אבואב: המטרה השנייה היא לשפר ולהעמיק את הכתיבה, והשלישית - לעודד לקריאה.

שמואל אבואב: המטרה הרביעית שהצבנו כאן בשנה שעברה היה החינוך הטכנולוגי – כיצד אנחנו מביאים יותר תלמידים לחינוך הטכנולוגי, כיצד אנחנו מתאימים יותר מגמות לעולם של שוק התעסוקה, וכיצד אנו מגבירים את מספר המוסמכים בקרב לומדי הטכנולוגיה.

שמואל אבואב: אז מה היעדים ומה הצלחנו להגיע.

שמואל אבואב: בשנת 2017 רק 38% מכלל התלמידים למדו בחינוך הטכנולוגי.

שמואל אבואב: בשנה זו הגענו ל-40%.

שמואל אבואב: כ-158,000 תלמידים בקרב תלמידי התיכון, י'-י"ב, לומדים במגמות הטכנולוגיות.

שמואל אבואב: המטרה הבאה היתה להעלות את ההסמכה.

שמואל אבואב: תמונת המצב היתה שרק 35% מכלל הלומדים במגמות הטכנולוגיות מגיעים להסמכה.

שמואל אבואב: בשנה זו הצלחנו להגיע ל-54% מכלל מסיימי י"ב בקרב לומדי הלימוד הטכנולוגי.

שמואל אבואב: הגיעו להסמכה כ-27,000.

שמואל אבואב: המטרה הבאה היתה כיצד לבנות ולהעמיק את הקומה השנייה של מערכת החינוך, את החינוך הבלתי פורמלי.

שמואל אבואב: בתוך כך העלאת מספר התלמידים שהולכים לתנועות הנוער וארגוני הנוער.

שמואל אבואב: בשנת 2017 486,000 תלמידים היו בארגונים ובתנועות הנוער.

שמואל אבואב: הצלחנו להגיע בשנה זו ל-572,000 תלמידים, והמבט הצופה לעתיד – לעבור את 600,000 התלמידים שנמצאים בארגונים ובתנועות נוער, ולא צריך להכביר במילים בדבר החשיבות של הימצאות התלמידים במסגרות הללו.

שמואל אבואב: פתחנו 67 סניפים בשנה האחרונה גם בארגונים וגם בתנועות הנוער, בשתולים ובמעלה עילון ובתל כביר בתל-אביב ובפוריה ובבקעה אל גרבייה ובפורדיס וכיוצא באלה – מגוון המקומות שבהם נפתחו סניפים של תנועות נוער וארגוני נוער.

שמואל אבואב: המטרה הבאה היתה להמשיך ולצמצם את מספר התלמידים בכיתה.

שמואל אבואב: המסע התחיל בשנת 2017, שפוצלו כיתות א'.

שמואל אבואב: סיימנו את שנת 2019 בפיצול של כיתות א', ב', ג' ו-ד'.

שמואל אבואב: הגענו ללמעלה מ-1,500 כיתות שפוצלו, למספרים קטנים: לא עוד 40 ילדים בכיתה.

שמואל אבואב: 34, ובמקומות הסוציו אקונומיים המורכבים יותר – 32.

שמואל אבואב: שנה הבאה נעבור לכיתות ה', ועוד שנתיים – כיתות ו', ובכך נסיים את המהלך של צמצום מספר הילדים בכיתות הלימוד בבתי הספר היסודיים.

שמואל אבואב: המטרה הבאה היתה להגיע לאותם ילדים שנשרו מהמערכת, ולא נמצאים במסגרות חינוכיות.

שמואל אבואב: אלה, כפי שהשר ציין, היו 20,000 במניין.

שמואל אבואב: לקחנו 14,000 תעודות זהות ושמות של תלמידים, לקחנו את כל 750 הקב"סים שפרוסים ברחבי הארץ מקריית שמונה ועד אילת, והוצאנו אותם שלוש פעמים במהלך השנה לאתר את הילדים – היכן הם נמצאים, באילו מסגרות, באיזו השגחה.

שמואל אבואב: את אותה משימה נמשיך באופן קבוע, חוזר ונשנה, בשנה הבאה ובעוד שנתיים, וכפי שהשר אמר – 2,000 מתוך הנושרים נשיב למערכות מסגרות חינוכיות.

שמואל אבואב: המטרה הבאה היתה לאפשר לתלמידים שלא התאפשר להם להימצא בחוגים, לקבל מימון על-ידי המדינה, ארגון החוגים על-ידי המדינה, ו-88,000 תלמידים בשנה זו היו בחוגים.

שמואל אבואב: הילדים שילמו 10 שקלים בחודש, החוג עלה כ-110 שקלים, וב-100 שקלים ילד היה יכול למצוא את עצמו בחוגים.

שמואל אבואב: מי הילדים שהיו זכאים לקבל חינוך, על-פי סדר העדיפות של המדיניות החברתית שנקבעה: ישראלים יוצאי אתיופיה, תלמידי צפון הארץ, תלמידי עוטף עזה, תלמידים במגזר החרדי ותלמידים במגזר הערבי.

שמואל אבואב: כל מי שהסתובב במהלך השנה ראה חוגים במדעים וברובוטיקה ובאומנות ובתיאטרון ובמוזיקה וברכיבה ובטבע ובסיורים, באותם דברים שהיו חיזיון נפרץ בעיני הילדים האלה, שהיכולת המשפחתית לא אפשרה להורים לממן עלות חוגים, נמצאו חוגים, וחוגים ראויים תוך כדי השגחה ובניית תשתית איכותית וטובה.

שמואל אבואב: במהלך השנה נדרשנו לקצר את מספר הימים שהילדים נמצאים בחופש, וההורים בעבודה, ואין השגחה עבור אותם ילדים.

שמואל אבואב: מתוך אותה מטרה נבנו המסגרות של קייטנה או בתי הספר של חנוכה, בתי ספר של פסח, של האביב, ובתי ספר באופן המשכי שהתחיל כבר לפני מספר שנים, בחופש הגדול.

שמואל אבואב: 590,000 ילדים בגני הילדים, א', ב' ו-ג' היו בקייטנות של חנוכה, פסח או בז'רגון של החברה הערבית – בחופשת האביב וחופשת החורף.

שמואל אבואב: בחופש הגדול 320,000 ילדים באו בשערי הקייטנות - כיתות א', ב' ו-ג'.

שמואל אבואב: האשכולות 1 עד 4 סוציו אקונומי - חינם ללא עלות.

שמואל אבואב: האחרים – בצורה הדרגתית.

שמואל אבואב: שוב – התקציב הולך דיפרנציאלית, לפי סדר עדיפות חברתי.

שמואל אבואב: יש כאלה שמשחררים אותם לחלוטין מהתשלום, והאחרים נדרשים לשלם מחיר ציבורי וסביר.

שמואל אבואב: כפי שנאמר, לפני שנתיים ובשנה האחרונה הרחבנו משמעותית את כל המסגרות של צהרונים, המסגרות של ניצנים, מסגרות הילדים שבהמשך ליום הלימודים נשארים, זוכים גם לחוגים וגם למערך של תמיכה לימודית.

שמואל אבואב: לאשכולות 1, 2 ו-3 העלות היא 50 שקלים לחודש, ובמקומות האחרים באופן הדרגתי.

שמואל אבואב: 12,000 מסגרות נפתחו ברחבי הארץ, מקריית שמונה עד אילת.

שמואל אבואב: הצלחנו להביא למעלה מ-220,000 ילדים לצהרונים בבניית תשתית, בשיתוף פעולה עם השלטון המקומי ועם כל השותפים האחרים.

שמואל אבואב: בשנה הזאת קלטנו 9,000 מורים חדשים למערכת החינוך.

שמואל אבואב: מרבית המורים מלווים על-ידי מורים אמונים ו ומנוסים כדי לעזור להם להיקלט ולהתערות במערכת החינוך, ולעבור את חבלי הקליטה בצורה הקלה ביותר, כדי לצמצם את הנשירה בקרב המורים החדשים.

שמואל אבואב: ראינו במחקרים שלנו, שהמורים החדשים בחלוף חמש שנים, אחוזים ניכרים מהם אינם נשארים במערכת.

שמואל אבואב: התוכנית של להצמיד מורה מנוסה למורה חדש, הביא את פירות הביכורים הראשונים, והנשירה ירדה משמעותית.

שמואל אבואב: מה עשינו בסביבת הלמידה כדי להתאים את בתי הספר שנבנו לפני עשרות שנים, ונבנו בראייה של אז, אל עבר המצופה ממערכת החינוך, לעבור את ההתחדשות והשינויים.

שמואל אבואב: למעלה מ-2,000 בתי ספר קיבלו ואוצ'רים ותקציבים כדי ליצור מרחבי למידה חדשים.

שמואל אבואב: אפשר לראות את הדוגמאות, איך בתי ספר שנראו באופן מאד מיושן, איך לבשו התחדשות מותאמת לפדגוגיה העתידית.

שמואל אבואב: אפשר לראות כאן דוגמה נוספת באור יהודה ובמקומות אחרים.

קריאה: תגדיר, מה זה M21.

שמואל אבואב: ממרחב שמותאם למאה ה-21, מרחב שמותאם לפדגוגיה החדשנית שבית ספר מוצא לנכון להוציא תחת ידו.

שמואל אבואב: בית הספר מתכנן, אנחנו מממנים יחד עם הרשויות המקומיות.

שמואל אבואב: החללים, הכיתות והמסדרונות לובשים התאמה שלא רק מהווה אכסניה פיזית אלא מסגרת שמתאימה כחלל לימודי.

שמואל אבואב: הקמנו בשנה האחרונה 131 חדרי הכלה לאותם ילדים שמתקשים להימצא בסדר-היום הרגיל.

שמואל אבואב: הם לא יכולים לשבת בכיתות כל היום.

שמואל אבואב: בשנה הבאה אנחנו הולכים לבנות עוד כ-150 חדרי הכלה, כדי לאפשר לאותם ילדים שקשה להם להימצא במסגרת, להימצא במקומות עם ליווי מקצועי שמאפשר להביא לידי ביטוי.

שמואל אבואב: כך בנינו בקציר חדר הכלה כדוגמה.

שמואל אבואב: המשימה הבאה היתה להתאים את כל הסדנאות של הטכנולוגויה שהיתה שייכת לעבר, ולהתאימה לעבר הטכנולוגיה והמגמות החדשניות.

שמואל אבואב: בתוך כך ציידנו 867 מקומות שבהם הכנסנו טכנולוגיה חדשה.

שמואל אבואב: את הספריות כיוונו לכיוון מרכזי מידע.

שמואל אבואב: בשנה זו שיפצנו והתאמנו וציידנו 77 ספריות.

שמואל אבואב: בשנה הבאה נוסיף את הפעימה השנייה של עוד כ-70, ונמשיך במגמה של חמש שנים כדי לשנות את הספריות לכיוון ספריות מרכזי למידה.

שמואל אבואב: חדרי המורים.

שמואל אבואב: היינו צריכים לסיים את המהלך של פינות העבודה בבתי הספר.

שמואל אבואב: השלמנו 162 פינות עבודה, והמבט לשנים הבאות – לחדש את חדרי המורים.

שמואל אבואב: אנחנו יושבים בימים אלה יחד עם האוצר למהלך גדול כדי להגיע ללמעלה מ-2,000 חדרי מורים בתהליך סדור, לא בבת אחת, הדרגתי, אבל להביא למורים את היכולת להימצא בסביבה שמאפשרת להם לעבוד בצורה נאותה.

שמואל אבואב: אלו מעט ועיקרי הדברים שהצגנו בשנה שעברה כיעדים.

שמואל אבואב: מצאנו עצמנו מחויבים להגיש דוח מסודר על מה שהושג, וכפי שנאמר, אודות הרפורמה הגדולה של החינוך המיוחד, נדבר בישיבה הבאה, נפרדת, ונוכל לגולל את גודל היריעה ואת העשייה ואת המורכבויות ואת האתגרים הרבים שרובצים לפתחנו בנושא החינוך המיוחד ובכלל.

שמואל אבואב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לאדוני המנכ"ל.

יעקב מרגי: כפי שאתם רואים, נעשית עבודה ביום-יום.

יעקב מרגי: עדיין יש הרבה מה לעשות.

יעקב מרגי: תוך כדי הליכה צצים כל מיני עניינים שקשורים לחינוך.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בישיבה מקדימה – זה אחד המשרדים המורכבים במשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: תקציבית כבר שבר את השיא ועבר את משרד הביטחון בשנה מסוימת.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה ילך וימשיך ויגדל, שיצטמצמו האתגרים בביטחון, ונפנה את המשאבים – חלום של כולנו – לטובת החינוך, לטובת ילדי ישראל.

יעקב מרגי: כאמור, נתחיל עם חברי הכנסת, לפי סדר הגעתם.

יעקב מרגי: כולם ידברו.

יעקב מרגי: אגביל בזמן את חברי הכנסת – נשתדל דקתיים.

יעקב מרגי: יכול להיות שאחד יתפספס, אבל כולם רשומים.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בדרך כלל ישיבות ועדת החינוך הן ישיבות חשובות.

אחמד טיבי: הישיבה הזו של כל שנה בפתיחת שנת הלימודים, היא אחת החשובות בהן, כי בדרך כלל גם השר נוכח, המנכ"ל נוכח, הסתדרות המורים, ארגון המורים, אנשי מערכת, ראשי רשויות והמון חברי כנסת.

אחמד טיבי: אני מקווה שכולם ישובו בכנסת הבאה להיות חברי כנסת.

אחמד טיבי: אני רוצה לפתוח, אדוני, בדבר הכואב ביותר בחברה הערבית, שיש למערכת החינוך נגיעה ישירה אליו, וזה אלימות ופשיעה.

אחמד טיבי: יש קשר אורגני, ישיר, חזק בין מערכת חינוך לבין רמת האלימות בכל חברה שהיא.

אחמד טיבי: החברה הערבית כורעת תחת נטל האלימות והפשיעה באופן לא פרופורציונלי לבין מקרי הרצח, בין 50% ל-60%, הם בחברה הערבית, לצד מקרי ירי, שימוש באלימות פיזית ואלימות בקרב תלמידים בתוך בתי ספר, גם.

אחמד טיבי: אפילו שימוש בנשק בחלק מבתי הספר, והיו מקרים כאלה, שבנו בהם.

אחמד טיבי: הטיפול בפשיעה בדרך כלל בכל מדינה הוא לגופי האכיפה, מקום ראשון – משטרה, רשויות החוק.

אחמד טיבי: גם לחברה יש תפקיד.

אחמד טיבי: לנו כמובילי דעת קהל, נבחרי ציבור, ראשי רשויות, אנשי דת, אנשי חינוך, מדיה, בבית.

אחמד טיבי: למערכת החינוך יש תפקיד מובנה, משפיע בהתאם בחינוך לאי-אלימות.

אחמד טיבי: כי כשאתה נוטע בתלמיד בשנים האלה, גם ביסודי, ביניים וחטיבה עליונה, חינוך לאי-אלימות, ושהאלימות היא לא דרך חיים, זה משתקף בעתיד.

אחמד טיבי: לכן אני מבקש, ובעצם דורש, אדוני השר, אדוני המנכ"ל, בשם הרשימה המשותפת, אבל בעצם כל הציבור הערבי, ששנת הלימודים הבאה תהיה תחת הכותרת:

אחמד טיבי: בסימן המאבק בפשיעה בחינוך -אלימות.

אחמד טיבי: הדבר הזה דורש תקציב, דורש מאמץ, דורש הכנה, אבל אי-אפשר להמתין יותר.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על זה הרבה, ואתם מדברים על זה הרבה, והדבר הזה לא מיושם.

אחמד טיבי: לכן אני לא רואה שום חסם למילוי הדרישה הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנו טוב את המסר, וצריך לעבור לדובר הבא.

אחמד טיבי: הנושא השני, ואני זוכר שאני מעלה אותו תמיד, אנחנו כחברי כנסת – נושא – יש בין 12,000 ל-14,000 מורים ומורות ערבים מובטלים.

אחמד טיבי: זה לא רק בעיה פדגוגית.

אחמד טיבי: זו בעיה חברתית קשה ביותר.

אחמד טיבי: יש אנשים, ומורות בעיקר, נשים, 16 שנה סיימה, והיא עדין לא נקלטה במערכת, והיא רואה שהשכנה שלה סיימה לפני שנה, לפני שנתיים, וכן נקלטה.

אחמד טיבי: ואז אומרים לך: שיטת הניקוד.

אחמד טיבי: דיברנו, שמואל, על שיטת הניקוד.

אחמד טיבי: כנראה שיש בעיה בשיטת הניקוד.

יעקב מרגי: יש ציר עוקף בתוך הרשות המקומית במנהלי בתי הספר.

יעקב מרגי: בלי להטיל דופי.

יעקב מרגי: המשרד העובד – אני אומר לך - בקנאות על שיטת הניקוד.

יעקב מרגי: אני לפעמים נדרש לזה.

יעקב מרגי: שומרים בקנאות, אבל כנראה שיש פטנט שאפילו המשרד לא יכול להתגבר עליו, על-ידי כל מיני תרגילים של מנהלי בתי הספר.

אחמד טיבי: לפעמים כשמישהו נמצא במקום 2 מבחינת ניקוד, ושנה הבאה יורד ל-6, איך זה?

אחמד טיבי: יש בעיה.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לפתור את זה.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה הנגזרת מזו - העברות.

אחמד טיבי: מורים מהצפון שנמצאים בנגב, בדרום.

אחמד טיבי: אתה יודע שיש מקרים, שתי מורות אחיות מערבא, נוסעות כל יום לנגב, ומורים, עשרות, נוסעים כל יום לנגב, יוצאים ב-05:00, וחוזרים באותו יום.

אחמד טיבי: הם נמצאים בנגב 13, 14, 15, 10 שנים.

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: אין ספק, שתפקיד ההוראה הוא חלוצי.

יעקב מרגי: מכובדי, שתי נקודות הכי כואבות.

אחמד טיבי: דקה.

אחמד טיבי: נושא הוועדה המייעצת של החינוך הערבי.

אחמד טיבי: גם על זה דיברנו.

אחמד טיבי: יש החלטה.

אחמד טיבי: גם בג"ץ, גם אתם החלטתם במשרד.

אחמד טיבי: זה לא יצא אל הפועל עד רגע זה.

אחמד טיבי: אני מבקש שזה ייצא לפועל.

אחמד טיבי: הנושא השני, התקצוב הדיפרנציאלי.

אחמד טיבי: יש בעיות של ה-15 מיליון.

אחמד טיבי: אני ויוסף טיפלנו בזה מול המשרד, מול המנכ"ל.

אחמד טיבי: יש החלטה – אנחנו מברכים עליה - 15 מיליון שקל בחינוך דיפרנציאלי בחטיבה העליונה.

אחמד טיבי: יש פילוט.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים הטמעה בכל בתי הספר.

אחמד טיבי: אי-אפשר בלי מילים טובות למנכ"ל הפעם, ביקורי השטח שלו, ביקורי כמעט פתע, הם חשובים, במיוחד הדגשים שלו על איכות הוראה.

אחמד טיבי: אמרנו כמה פעמים שדוח מקנזי מדבר על איכות המורה כמדד להצלחת התלמידים.

אחמד טיבי: חינוך לא פורמלי וצמצום פערים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש לנו קדנציה שלמה.

אחמד טיבי: אסיים, כי אני לא בטוח שהשר פרץ יישאר בתפקיד אחרי הבחירות, אז אני חייב משפט אחד.

יעקב מרגי: השר פרץ יהיה שר החינוך.

אחמד טיבי: הרב פרץ אמר שישמור על זהות כל מיעוט, ואז הוא אמר: דרוזים, מוסלמים, נוצרים וצ'רקסים.

אחמד טיבי: אלה לא מיעוטים.

אחמד טיבי: זה עדה.

אחמד טיבי: מוסלמים זה עדה, דרוזים זה עדה, נוצרים זה עדה.

אחמד טיבי: יש מיעוט אחד, ערבי.

אחמד טיבי: החינוך הוא לגבי המיעוט הערבי.

אחמד טיבי: אני מקבל מה שאתה אומר – לשמור על הזהות של המיעוט הערבי.

אחמד טיבי: למשל, מערכת חינוך במסגרת משרד החינוך.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: נקודה רגישה.

אחמד טיבי: לכן חשבתי שצריך להעיר.

יעקב מרגי: בבקשה, יוסף, דקתיים.

יוסף ג'בארין: החשיבות של הדיון – להצביע על כמה נקודות בוערות ולא פתורות לקראת פתיחת שנת הלימודים, גם לתשומת הלב של השר וגם למנכ"ל, שאני שותף להערכה מהפעילות שלו בשטח, הביקורים בבתי הספר בחברה הערבית, ומקווה גם שנוכל להשלים את זה בתשובה לנושאים שאני מעלה.

יוסף ג'בארין: לגבי חינוך דיפרנציאלי, אני חושב שהיה פילוט מאד מוצלח, גם ביסודי וגם בחטיבות הבינים, אבל עדיין הבעיה הקשה קיימת בתיכונים, בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על פער של אלפי שקלים.

יוסף ג'בארין: זה יכול להגיע ל-8,000 שקל - פער בין תלמיד ערבי בתיכון לתלמיד יהודי.

יוסף ג'בארין: אני לא חושב שמישהו כאן יכול להשלים עם מציאות כזו, ובלי שתהיה תוכנית כוללת של תקצוב דיפרנציאלי בתיכונים, לפחות תוכנית חומש, נראה לי שהקושי הזה והאפליה הזו, לצערי, תמשיך ללוות אותנו.

יוסף ג'בארין: כל שנה אנחנו מעלים את הסוגיה של מחסור בכיתות לימוד.

יוסף ג'בארין: אני רואה גם חלק מהאחראיים במשרד החינוך על הנושא הזה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על אלפי כיתות לימוד חסרות.

יוסף ג'בארין: הגיע הזמן, כבוד יושב-ראש הוועדה, להיפטר מהנושא הזה בכל פתיחת שנת לימודים.

יוסף ג'בארין: זה אלפי כיתות לימוד, ואני עדיין לא רואה תוכנית חומש פותרת את הבעיה הזו.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אתה עדיין חדש בתפקיד, ויכול להיות שהנושא הזה לא מוכר לך.

יוסף ג'בארין: בחינוך בנגב עד היום אנחנו מדברים על אלפי תלמידים בגילאי חובה, 3 עד 5 – בעיקר אלפי ילדים – שמחוץ למסגרת.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שאני מכיר – ואני חושב שהם נכונים – השנה אנחנו מדברים על לפחות 3,000 ילדים שכנראה לא ישתלבו במערכת החינוך בעוד כחודש.

יעקב מרגי: היה נתון של 5,000.

יעקב מרגי: יש לוועדה הזאת קצת זכויות.

יוסף ג'בארין: נכון, זה ירד.

יוסף ג'בארין: קיבלנו פנייה – לא כפי שאמרת, יושב-ראש הוועדה, שאומרים שחברי הכנסת לא מטפלים בסוגיות האלה.

יוסף ג'בארין: דווקא הסוגיות אלה הכי בוערות אצלנו.

יוסף ג'בארין: קיבלנו פנייה מהמועצה האזורית קאסום.

אחמד טיבי: העברתי לך.

יוסף ג'בארין: לעניין אלפי תלמידים מהישובים הלא מוכרים, הכפרים הלא מוכרים שלומדים שם, והם לא זוכים לתקצוב.

יוסף ג'בארין: זה עשרות-מיליוני שקלים של תקצוב.

יעקב מרגי: אעדכן אותך.

יעקב מרגי: היתה אצלי ישיבה שלא מן המניין של שולחן עגול, יחד עם צמרת משרד חינוך, כל הגורמים.

יעקב מרגי: נשאלו שאלות, הם התבקשו לתת תשובות, ואני ממשיך לעקוב.

יוסף ג'בארין: מצוין.

יוסף ג'בארין: גם בהקשר הנגב, התוכנית המדוברת של השלמת השכלה למבוגרים – תוכנית שגם המנכ"ל מודע אליה, תוכנית שמאות – בעיקר נשים, אגב – השלבו בה.

יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים שיש תקציב לסוף 2019, תוכנית שגם אתה מכיר, וצריך להבטיח את הימשכותה של התוכנית הזו.

יוסף ג'בארין: תוכנית מאד חשובה ומעשירה.

יוסף ג'בארין: אלה סוגיות בוערות בפתיחת שנת הלימודים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שיהיה חשוב לנו לשמוע תשובות לגבי הסוגיות הללו.

יוסף ג'בארין: אפשר גם בכתב.

יוסף ג'בארין: אני רואה גם את האחראיים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לסיים בהערה פוליטית יותר.

יעקב מרגי: מבקש שהיא תישאר ללא תגובה – אין לנו זמן לזה.

יוסף ג'בארין: ביום חמישי, כפי שפורסם ב"הארץ", יתקיים יום העיון לזכרו של הרב יצחק גינזבורג.

יוסף ג'בארין: הרב גינזבורג תומך במדינת הלכה.

יוסף ג'בארין: הוא שיבח את מעשה הטבח בחברון.

יוסף ג'בארין: הרב גינזבורג כתב דברי הסתה מאד קשים נגד הציבורי הערבי – אין להם מקום במדינת ישראל.

יוסף ג'בארין: הרב גינזבורג כתב גם בשבח ספר תורת המלך.

יוסף ג'בארין: לצערי, השר כנראה ישתתף ביום העיון הזה, ואני פונה אליו מכאן לא להשתתף ביום העיון הזה, כי על דברי הסתה לא צריך לתת פרס של השתתפות ביום העיון.

אחמד טיבי: איך הוא לא משובץ בימין?

יעקב מרגי: השר הודיע שהוא לא משתתף.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: יושב-ראש הוועדה, שר החינוך רפי פרץ, המנכ"ל שמואל אבוהב, הצוות.

מיכאל ביטון: הסקירה שלכם, יש בה הרבה עין טובה.

מיכאל ביטון: באמת נעשו מעשים טובים, וכשהשר והמנכ"ל שלו מדברים על שוויון בחינוך, מההיכרות שלי את שניהם, זה נושא אמיתי.

מיכאל ביטון: ונעשו דברים בתקצוב דיפרנציאלי בעקבות מאבק שניהלנו לפני שנים.

מיכאל ביטון: היסודי מתחיל להיות דיפרנציאלי, הגנים לא מספיק דיפרנציאלי, התיכונים בכלל לא, חטיבת הביניים כן.

מיכאל ביטון: יש עוד הרבה עבודה בשוויון בחינוך.

מיכאל ביטון: זה מרכיב אחד.

מיכאל ביטון: המרכיב השני בשוויון בחינוך הוא תשלומי הורים, שנתן התחייבות לציבור להקטין אותם בשנים הקרובות.

מיכאל ביטון: צריך בתקציב 2020 לשים כמה מאות מיליונים, שלא תבואו לוועדה ותגידו: אין לנו כסף – כבר בתקציב 2020, שיש שם הכסף, להקטין תשלומי הורים, ואם רוצים לעשת דיפרנציאלי לפי רשויות ולא לפי ילדים, לעשות את זה בהקדם.

מיכאל ביטון: אבל הדיון הזה שנקבע היום, קראנו לו דיון על היערכות לחינוך הממלכתי בישראל, ויש שתי דרכים להשתמש בביטוי הזה: ממלכתי.

מיכאל ביטון: יש תלמידי ישיבת מרכז הרב, והם ממלכתיים, כי ממלכתיות זה הקמת מדינת ישראל, יסוד כיסא השם בעולם.

מיכאל ביטון: זה ממלכתיות.

מיכאל ביטון: אבל יש ממלכתיות אחרת, ששר וממשלה בישראל דואגת לכל אזרח, לכל אדם, לא משנה באיזה ישוב – יהודי, ערבי, דתי או חילוני.

מיכאל ביטון: זו הממלכתיות שנדרשת מכם בעת הזו, והציבור הכי לא מוגן מבחינה תקציבית וארגונית זה הציבור הממלכתי.

מיכאל ביטון: איך זה קורה – קודם כל, עובדתית, ובדוחות שלכם, בהבדלים בתקצוב בין ממלכתי דתי לממלכתי, יש פערים, וזרמים מסוימים יש להם במשרד החינוך מינהל לחינוך התיישבותי.

מיכאל ביטון: לא החרדים המציאו את זה.

מיכאל ביטון: יש מינהל לחינוך התיישבותי - הוא ידאג לאינטרס של החינוך ההתיישבותי.

מיכאל ביטון: אחרי זה יש מינהל לחינוך ממלכתי דתי, ויש מינהל לחינוך עצמאי, ויש מינהל לחינוך של מעיין החינוך התורני.

מיכאל ביטון: אבל אין מינהל חינוך ממלכתי.

מיכאל ביטון: והשאלה שלי, כשתציגו לנו בשקיפות - האם יש פערים בתקצוב של הזרם הממלכתי, והאם מספרי התלמידים בממלכתי יותר, וממלכתי זה גם דתי, ולא דתי, שמוכנים ללמוד יחד.

מיכאל ביטון: אלה השאלות שמבחינתי חשובות, ולמה שלא יקום מינהל לחינוך ממלכתי, שידאג שכל ילד בישראל יהיה שווה.

מיכאל ביטון: חוץ מהמגזרים שדאגו לעניין המגזרי, נתחיל פה חשיבה ממלכתית על כל ילד במדינה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הגב' יפה בן דויד, בבקשה.

יפה בן דויד: שלום לכולם.

יפה בן דויד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כל להודות לך על העשייה הברוכה שלך משך שנתיים, מאז כניסתי לתפקיד.

יפה בן דויד: אנחנו נמצאים פה בוועדות, והן מתנהלות בצורה מקצועית לאוזנך הקשובה.

יפה בן דויד: שר החינוך, הרב רפי פרץ, והמנכ"ל שמואל אבוהב.

יפה בן דויד: אני לא באתי עם מצגות.

יפה בן דויד: אני באתי להציף את הדברים ממה שקורה בשטח.

יפה בן דויד: אני לא רוצה לקלקל שום שמחה ושום היערכות לפתיחת שנת הלימודים, אבל הודעתי ואני חוזרת ומודיעה בצורה רשמית ובצורה חד-משמעית: שנת הלימודים לא תיפתח אם לא יסתיים הנושא של הפנסיה וימי מחלה.

יפה בן דויד: הודענו את זה לאוצר, לצערנו ממשיכים לגרור רגליים, אבל אנחנו לא נפתח את שנת הלימודים.

יפה בן דויד: כולם מדברים על ההון האנושי של מערכת החינוך במדינת ישראל, אבל לצערנו דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

יפה בן דויד: חייבים – ואני פונה פה גם לחברי הכנסת – אם מישהו רוצה לקדם את מערכת החינוך במדינת ישראל, קודם כל זה פשוט להתמקד בנושא מעמד המורה, מעמד עובדי הוראה.

יפה בן דויד: זה יהיה בחקיקה.

יפה בן דויד: אם יהיה בחקיקה, יזוזו דברים.

יפה בן דויד: כל עוד זה לא נעשה בחקיקה, כך נראים הדברים.

יפה בן דויד: לצערנו, חלק ממעמד המורה, שהוא נמוך, זה לא רק השכר; חלק מכך, שמטילים על אנשי ההוראה תפקידים שאינם של אנשי חינוך.

יפה בן דויד: אנחנו השכם והערב נתקלים בכל מיני עומסים וכל מיני טפסים שאנחנו לא מבינים מה תרומתם בכלל לילדים.

יפה בן דויד: פעם הילד היה במרכז.

יפה בן דויד: המורה, הגננת, המנהלת הסתכלה על הילד והוא היה המרכז.

יפה בן דויד: היום לצערי, פחות, ולו רק מהסיבה של העומסים המטורפים האלה, שגורמים לאנשים לעזוב את המערכת – גם בגלל חוסר גיבוי, גם – למרות שיושב פה המנכ"ל של הנהגת ההורים -בגלל התערבות ההורים הגסה.

יפה בן דויד: אנחנו בעד מעורבות של הורים.

יפה בן דויד: אנחנו מעודדים מעורבות של הורים, אבל אנחנו נגד התערבות של הורים.

יפה בן דויד: לא ייתכן שבמקצוע רפואה אף אדם לא יעיז להתערב להחלטת רופא, ולהחלטה של מנהלת או של עובד הוראה – כולם מתערבים.

יפה בן דויד: מקצוע ההוראה הוא מקצוע חשוב ביותר, הוא המקצוע המאתגר והמורכב ביותר, כי אותו עובד הוראה צריך להתייחס וגם צריך להתמודד עם אוכלוסיות מגוונות – עם הילדים, עם ההורים, עם משרד החינוך.

יפה בן דויד: יש לו הרבה אנשים על הראש.

יפה בן דויד: לכן, אם לא תיתנו לו כוח וסמכות, אם לא תחזירו את הסמכות המורית, אם לא תיתנו את האוטונומיה למנהלי בתי הספר, לגננות ולמורים - המערכת תלך ותדעך.

יפה בן דויד: יש הרבה כסף במשרד החינוך.

יפה בן דויד: יש מיליארדים.

יפה בן דויד: השאלה, היכן הם הולכים.

יפה בן דויד: יש לווסת את הכסף למקומות הנכונים.

יפה בן דויד: יש לצמצם את מספר הילדים בכיתות, יש לצמצם מספר הילדים בגנים, וצריך להעלות את השכר גם של המורה המתחיל וגם של כלל עובדי הוראה ומנהלים.

יפה בן דויד: היום אנחנו במצב – הזכרתם את הרפורמה של החינוך המיוחד.

יפה בן דויד: אני ארחיב בה כשתתקיים הישיבה, אך אם היום חסרים מנהלים, חסרים מורים, חסרים למעלה מ-500 עובדי הוראה במקצועות הפארא רפואיים, כאשר עוד לפני תחילת הרפורמה של החינוך המיוחד - ומדברים פה על שוויון, אני שואלת – איזה שוויון?

יפה בן דויד: אותם עובדי הוראה חסרים בדרום ובצפון, ולכן צריך לתמרץ.

יפה בן דויד: צריך להשקיע, להשקיע גם בהכשרת המורים.

יפה בן דויד: כשנכנסת אליהם הרפרומה – אנחנו לא מתנגדים לשילוב, אנחנו בעדו, אבל אנחנו מתנגדים לשילוב שלא נעשה בצורה הנכונה, בצורה שתתרום לאותם ילדים, ולא תזיק גם למערכת שהילדים משולבים בה, ובוודאי לילדים שקיבלו מעטפת במסגרות של החינוך המיוחד.

יפה בן דויד: לכן האחריות היא רבה, העבודה היא רבה, ולכן עם כל הכבוד שכולם רוצים לפתוח את השנה, חברים, אני חוזרת ואומרת – שנת הלימודים לא תיפתח אם לא יינתן הנושא של הפנסיה שאנחנו דנים בו למעלה משנתיים.

יפה בן דויד: סחבת של האוצר – ונושא העושק של ימי המחלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: צהריים טובים למכובדיי.

אורלי פרומן: אין ספק – אני מתרגשת.

אורלי פרומן: זו הפעם הראשונה בישיבת פתיחת שנת הלימודים.

אורלי פרומן: אני מהצד השני של השולחן, וזו הזדמנות גם לשתף מניסיוני ושנותיי במערכת.

אורלי פרומן: אדוני שר החינוך, איני יודעת כמה זמן תישאר בתפקידך או כמה זמן תכננת להישאר בתפקידך, אבל דע לך שכהונתך קצובה, ולא ברמה האישית אני אומרת.

אורלי פרומן: יושבים פה בחדר אנשים שבמהלך שנותיהם במערכת החינוך, במהלך 12 שנים, מ-א' עד י"ב, החליפו 10 או 11 שרי חינוך.

אורלי פרומן: האם היה עולה בדעתו של מישהו להחליף שר ביטחון כל שנה, שנה וחצי?

אורלי פרומן: או שר אחר?

אורלי פרומן: או כל משרד אחר?

אורלי פרומן: בעיניי זו הפקרות, זו בושה, ועוד במערכת שכל המשק, אומת הסטארט אפ, המוח היהודי נסמך עליה.

אורלי פרומן: היתה לי הזכות לשרת את מערכת החינוך למעלה מ-30 שנה, החל מהקמה וניהול של בית ספר תיכון, ניהול באגפי חינוך, כמנהלת מחוז תל אביב.

אורלי פרומן: שימו לב, רבותיי, לנתון הבא: במשך שנונה שנים שניהלתי את מחוז תל אביב, חלקן תחתיך, ידידי המנכ"ל, התחלפו משך שמונה שנים חמישה שרים וחמישה מנכ"לים.

אורלי פרומן: כל שר מביא את המנכ"ל שלו, את המדיניות שלו, את הרפורמות שלו, את התרבות הניהולית שלו.

אורלי פרומן: כל אחד מבין שהמצב הזה מביא למערכת מטולטלת, למנהלים מטולטלים, לאנשי חינוך מטולטלים ובסוף גם לילדים מטולטלים.

אורלי פרומן: אני ביקשתי להציג מצגת, והבנתי שאי-אפשר.

יעקב מרגי: יהיו לנו הרבה הזדמנויות.

אורלי פרומן: אבל אני רוצה להראות את הגרף הזה, שמתאר בצד אחד, בשנת ה-X שלו, את שנת סיום שנת הלימודים של כל אחד מהנוכחים, ובציר ה-Y את מספר שרי החינוך שהיו לאורך אותה תקופה של 12 שנים.

אורלי פרומן: רואים את ההבדל המאד משמעותי, הממוצע של תחילת השנים מ-1948 עד 1990 אל מול מה שקרה מ-1990 עד 2019.

אורלי פרומן: כל הסטארט אפיסטים והמוחות הטובים שאנחנו מדברים עליהם – זה בא באיחור של דור.

אורלי פרומן: לכן את התוצאות של השנים האלה עוד נראה לעתיד.

אורלי פרומן: כמובן שזה משפיע דרמטית על יכולת ליישם חוקים או אי-יישום חוקים.

אורלי פרומן: קחו את יום לימודים ארוך, את ההזנה, את התקנות לחוק הפיקוח על המעונות שטרם תוקנו – נושא קריטי וחם בתקופה האחרונה.

אורלי פרומן: את כל הנושא של הפן הערכי, המוסרי, החברה המוסרית - השר, דיברת עליה, על מדד האלימות.

אורלי פרומן: אנחנו חווים קיץ מאד קשה לאחרונה.

יעקב מרגי: סיכום.

אורלי פרומן: מייד.

אורלי פרומן: אני רוצה לדבר על אנשי החינוך, שהם עמוד התווך של מערכת החינוך.

אורלי פרומן: חסר במורים, חסר בגננות, חסר באיוש משרות מנהלים.

אורלי פרומן: ומי מבטיח שהסייעת הזאת שמחר, תהיה גם מחרתיים?

אורלי פרומן: הרי כל יום פוגש הילד בסייעת אחרת בגן ילדים.

אורלי פרומן: וזה לא פלא שלאור זה נסתכל על תוצאות הדוח של ה-OECD.

אורלי פרומן: אדוני המנכ"ל, סיפרת את המתווה שהיה מבורך של הקטנת מספר התלמידים בכיתה, אבל הדוח של הממ"מ- -

יעקב מרגי: יהיו לנו עוד הרבה הזדמנויות לגעת בזה.

אורלי פרומן: הדוח של הממ"מ מציין שגם אז לא יהיה ביחס ל-OECD, אנחנו רחוקים.

אורלי פרומן: אקצר.

אורלי פרומן: כנראה שב-1 בספטמבר תצא הודעה ממשרד החינוך ששנת הלימודים נפתחה כסדרה, אבל כל מי שמכיר את המערכת יודע, שהיא מלאה בתחלואים.

אורלי פרומן: ידידי המנכ"ל שמוליק, תסתכל לי בעיניים.

אורלי פרומן: אתה ואני חלק מאותה סטטיסטיקה.

אורלי פרומן: אני יודעת שאתה מודאג, ואתה תצא מפה מודאג, כי חוסר רציפות שלטונית במשרד החינוך זה אפס משילות, זה אפס רציפות, זה אפס יציבות.

אורלי פרומן: אתה מנכ"ל רציני ומוערך.

אורלי פרומן: אני אומרת זאת מניסיוני האישי – הייתי תחת שרביטך כמנהלת מחוז, אבל לצערי, אין בידך את הכלים כדי לפתור את תחלואות המערכת.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי פרומן: תן לי רק לאחל הצלחה לאנשי משרד החינוך, לאנשי מערכת החינוך, לתלמידים ולתלמידות, ושתהיה לנו שנה יותר טובה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טל רוסו, בבקשה.

יעקב מרגי: תראו איך איש צבא עומד בדקתיים.

טל רוסו: גם לי זו פעם ראשונה.

טל רוסו: הנושא של הדיון הוא מערכת החינוך לקראת שנת הלימודים.

טל רוסו: שמעתי את ההישגים, והם מרשימים, של מה שנעשה.

טל רוסו: חסר לי מהות הדיון – איך אנו ערוכים בתחילת שנת הלימודים, מה הפערים, איך סוגרים אותם, ומה ממשיכים במהלך השנה.

טל רוסו: זה לא שמעתי פה.

טל רוסו: כל אחד פה יציג כמה דברים ובעיות.

טל רוסו: חסר לי הנושא הזה.

טל רוסו: עד כאן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תלמדו ממנו.

יעקב מרגי: מסר חד.

יעקב מרגי: עוד איש צבא, שישמש דוגמה, בבקשה.

עוזי דיין: שלום לכולם.

עוזי דיין: קודם כל, אני רוצה לחזק את ידי משרד החינוך, במאמץ שלו של מדינת ישראל, שתהיה יותר יהודית ויותר דמוקרטית.

עוזי דיין: אני יודע שזה לא פופולרי בהכרח בכל המקומות.

עוזי דיין: אתן דוגמה אחת.

עוזי דיין: אני חושב שזה שלא נותנים בכל כיתה בישראל את עכנאי - זה פספוס.

עוזי דיין: בדיוק המקום – רוב התלמידים לא יודעים במה מדובר, גם חלק גדול מהמורים, אבל זה בדיוק המקום שבו אתה מבין מה זה לא בשמיים היא, אתה מבין מה זה אחרי רבים לעשות, ואתה מבין מה זה ניצחוני בניי ניצחוני.

עוזי דיין: אם זה לא לקח לימודי במדינה יהודית דמוקרטית, לא ברור לי מה כן.

עוזי דיין: הדבר השני שמחזק את הלכידות הלאומית הוא השפה, גם בעברית וגם בערבית – דבר שצריך מאד להקפיד עליו.

עוזי דיין: זה נעשה, ונא לא להפסיק בכך.

עוזי דיין: הדבר השלישי מתבטא בביטוי היהודי צא ולמד.

עוזי דיין: בסופו של דבר יש לך הזהות התרבותית, לפעמים דתית.

עוזי דיין: יש לך השפה, ויש לך המולדת או ארץ מולדתך.

עוזי דיין: אני חושב שאנחנו לא מספיק נמצאים בחוץ.

עוזי דיין: יש ביטוי יהודי יפה, צא ולמד.

עוזי דיין: זו לא הכוונה, אבל אני מציע לצאת הרבה מהכיתות, וכך ללמוד.

עוזי דיין: שאר הדברים – נעסוק בהם בהמשך.

עוזי דיין: אני מציע למשרד החינוך ולכל הגופים, עיבוד ברים שנעשו בשנים האחרונות.

עוזי דיין: אני לא חושב שמספר התלמידים בכיתה הוא הדבר החשוב אלא המורים, וצריך להקדיש להם את הפרק העיקרי והמיוחד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפני שנמשיך אני רוצה להודות לשר החינוך, שנתן לנו בתחילת הדרך חצי שעה, נשאר אתנו כמעט שעה וחצי.

יעקב מרגי: אני מברך אותו ביציאתו.

יעקב מרגי: המנכ"ל נשאר אתנו.

יעקב מרגי: צמרת המשרד.

קארין אלהרר: חשוב שהשר יהיה.

יעקב מרגי: לשר יש לו"ז, אני לא מחליט לו, וזה מה שנשאר.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: נמשיך כאן את הדיון יחד עם המנכ"ל.

קארין אלהרר: החינוך המיוחד לא מעניין את השר.

קארין אלהרר: מדהים שהחינוך המיוחד לא מעניין את השר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: השר מעצב את המדיניות, ומי שעושה את העבודה, נמצא אתנו כאן.

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל ביטון: שאלנו שאלות את השר.

יעקב מרגי: יהיו תשובות בסוף.

יעקב מרגי: שלום בן-משה, בבקשה.

שלום בן משה: אדוני השר, שלום, אני ראש העיר ראש העין ויושב-ראש ועדת החינוך של השלטון המקומי.

שלום בן משה: זו פעם ראשונה לי כאן, ולכבוד גדול.

שלום בן משה: שמעתי את הסקירה של המנכ"ל ושלך, ויש הישגים יפים מאד.

שלום בן משה: אני מבקש, כיוון שהזמן קצר – לומר שתי נקודות: אחת, התקצוב וההרשאה שצריך לתת לשלטון המקומי ולרשויות המקומיות חייב להיות כל הזמן ובזמן – אחרת אי-אפשר לבנות את גני הילדים ובתי הספר.

שלום בן משה: האמינו לי שאני בונה הרבה, ויש בעיה לא פשוטה, ואני מייצג הרבה רשויות.

שלום בן משה: שתיים, הנושא של הצהרונים – החלטה טובה מאד, בזמנה, והנושא של ההצמדה לילדים אלרגיים – החלטה טובה מאד, בזמנה.

שלום בן משה: דבר שלישי, מעונות יום.

יעקב מרגי: אנחנו עלולים להבין שהיה בזמנה וכרגע היא לא טובה.

שלום בן משה: להפך.

שלום בן משה: ההמשך שלה הוא בזמנה.

שלום בן משה: אני לא מעלה בדעתי - וסיוע להורים ולאימהות העובדות.

שלום בן משה: מעונות יום חייב לעבור למשרד החינוך.

שלום בן משה: כל שנה שזה נמצא – נזק גדול לילדים שלנו בגיל הרך.

שלום בן משה: הדבר האחרון, המורה הוא הציר המרכזי של החינוך.

שלום בן משה: יש לחזקו מכל הכיוונים.

שלום בן משה: נסתפק בזה.

שלום בן משה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמצא אתנו גם יושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: בבקשה.

עמית ריבק: תודה רבה על הדיון הזה, אדוני היושב-ראש, אדוני המנכ"ל.

עמית ריבק: אני עמית ריבק.

עמית ריבק: אני נבחרתי בחודש האחרון ליושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.

עמית ריבק: אתחיל בתחילה שאנחנו מאד מודים על הזכות שלנו לבוא לוועדה, להשמיע את הקול של בני הנוער בוועדה הזו.

יעקב מרגי: אתם מוזמנים תדיר.

עמית ריבק: אני מנופית, עולה לכיתה י"ב.

עמית ריבק: כמועצת התלמידים הארצית אנחנו משמשים כגוף הנבחר ומייצג את בני הנוער בישראל.

עמית ריבק: מעבר לייצוגיות, אנחנו מקפידים להשמיע את קול הנוער בקבלת ההחלטות, ביישום ההחלטות, ולוודא שהשיח בין משרד החינוך, בין חברי הכנסת והממשלה נוצר בשיתוף עם בני הנוער, בשיתוף עם הדור הצעיר.

עמית ריבק: אנחנו גם מקפידים לקדם התנדבות וחברה טובה יותר, לקדם תיקון עולם דרך פעילות של בני הנוער.

עמית ריבק: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לקרוא דווקא מכאן לחברי הכנסת ולכל המועמדים לבחירות: המודל לחיקוי שאתם תציגו בבחירות הקרובות, הוא המודל לחיקוי שבני הנוער רואים.

עמית ריבק: כל פעם שאתם מדברים ברמה ציבורית, אנחנו מבקשים מכם לזכור שגם בני הנוער רואים את המסרים האלה, והדרך שבה נבחרי הציבור שלנו ידברו אל הציבור, היא גם הדרך שבה הציבור יתנהג בסופו של דבר.

עמית ריבק: אני מבקש לאחל לכולנו שנה של שיתופי פעולה, שנה ערכית יותר, מחדשת יותר, מוצלחת יותר, ושמחים על הזכות להיות.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לנו.

יעקב מרגי: מאחלים לכם הצלחה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טסלר לא נמצא.

יעקב מרגי: חברת הכנסת עומר ינקלביץ', בבקשה.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, מכובדיי, אדוני היושב-ראש.

עומר ינקלביץ': יש פה נקודה שאני מבקשת להעלות – הנושא של החברות הפריפריאליות גם גיאוגרפית אבל גם פריפריאלי - דרוזים, בדואים, ערבים, חרדים, בני עולים.

עומר ינקלביץ': יש תחושה שכחלק מהתוכניות הנפלאות שהיו פה, אלה תוכניות שנשכחות.

עומר ינקלביץ': אני רוצה לדבר על המהות.

עומר ינקלביץ': הוציאו לי נתון, שב-60 תיכונים ברחבי הארץ לומדים דווקא את מקצועות האופנה, הבישול.

יעקב מרגי: היתה כתבה היום.

עומר ינקלביץ': 75% נמצאים באזורים הפריפריאליים ובחברות הפריפריאליות.

יעקב מרגי: חשבת שברמת אביב ילמדו תפירה?

עומר ינקלביץ': למה לא?

יעקב מרגי: אני שואל למה כן שם.

עומר ינקלביץ': היי טק ומקצועות מכובדים נלמדים ברת השרון, ואין לי בעיה שילמדו שם.

עומר ינקלביץ': אנחנו צריכים לעשות עבודת הסברה גם לחברות הפריפריאליות, גם לאזורים הפריפריאליים, ולתת להם את ההזדמנות ואת האפשרות ללמוד גם בישול ואפייה שזה נפלא, אך גם ללמוד תחומים נוספים.

עומר ינקלביץ': נושאים נוספים שעלו פה במצגת, ונעשית בהם עבודה נהדרת, אבל הם נשכחים בחברות הפריפריאליות זה תוכנית החופשה.

עומר ינקלביץ': שלאור בדיקה שעשינו, דווקא במגזרים המודרים והפריפריאליים זו תוכנית שבחלקה לא קיימת וחבל.

עומר ינקלביץ': נושא הצהרונים – גם שם לא קיימת.

עומר ינקלביץ': הנושא של נוער נושר – דווקא בחברות הפריפריאליות יש שם נוער נושר רב, ודווקא שם התוכניות הללו לא קיימות.

עומר ינקלביץ': זה חבל.

עומר ינקלביץ': הנושא של מוגנות.

עומר ינקלביץ': אדוני המנכ"ל, שלחתי לכם מכתב בנושא מוגנות.

עומר ינקלביץ': יש לכם חוזר מנכ"ל במשרד שמתעסק בנושא של סדנאות למוגנות, וזה לא נאכף, בטח לא בחברות הפריפריאליות.

עומר ינקלביץ': הנושא של מוגנות הוא נושא קריטי, ודווקא בחברות המודרות והפריפריאליות.

עומר ינקלביץ': אין שם אכיפה, אין שם סדנאות, אין שם הכשרת מורים.

עומר ינקלביץ': חובת דיווח היא בגדר המלצה וזה דיני נפשות.

עומר ינקלביץ': נושא מיגון בדרום ובבאר שבע.

עומר ינקלביץ': קיבלתי פנייה מגנים בבאר שבע שאין להם תוכנית מיגון.

עומר ינקלביץ': יש לי כל ההתכתבות מולם – משרד החינוך שולח לפיקוד העורף, פיקוד העורף שולח פה, לעירייה, הם לשם, ונכנסים ילדים במקומות שבהם הם לא יכולים ללמוד בלי מוגנות, ולומדים שם.

עומר ינקלביץ': משרד החינוך חייב ללמוד, לפקח.

עומר ינקלביץ': יש לי פה התכתבות – אשמח לשבת עם אדוני ולהעביר לו את המטריה הזו, אבל 340 ילד הולכים להתחיל את שנת הלימודים בלי כיתות מוגנות.

יעקב מרגי: הם בחינוך הממלכתי?

יעקב מרגי: את לא חייבת לתת לי תשובה

עומר ינקלביץ': אני במקרה מדברת על ילדי חב"ד, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: ילדים הם ילדים.

יעקב מרגי: גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני מתכוון לשבור את השיא – מי שידבר הכי מעט זמן.

דסטה גדי יברקן: האמת היא שאני רוצה להתייחס לנושא אחד, שבעיניי מסכם את כל נושא החינוך – מעמד המורה הוא קריטי לעיצוב התלמידים והחברה.

דסטה גדי יברקן: איך שמעמד המורה ייראה, כך תיראה מערכת החינוך.

דסטה גדי יברקן: בכנסת הבאה אני שהכנסת צריכה להוביל חקיקה הזה, ובזה זה יסתיים, כי אם באמת מעמד המורה יעלה, הן בשכר, הן ביחס של התלמידים למורה ולחברה, אמר את זה האלוף טל רוסו – ששאלו, לאן אתה הולך – אם היה אומר:

דסטה גדי יברקן: לחינוך – לא היה מתווכח אלא היה משחרר אותו.

דסטה גדי יברקן: הרבה אנשים רוצים להיכנס למערכת, אבל בואו נחזק את מעמד המורה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגות ההורים, בבקשה.

זאב גולדבלט: אני רוצה לברך את משרד החינוך ואת הוועדה ואת הורי ישראל ששנת הלימודים תיפתח כסדרה.

זאב גולדבלט: זו הזדמנות להעלות על נס כמה נושאים שלא קיבלו מענה בשנים הקודמות.

זאב גולדבלט: אחד זה יישום חוקים שאתם חוקקתם כבר כמו חוק חינוך חובה חינם וחוק יום לימודים ארוך שכל שנה מחדש, זה נדחה במסגרת חוק ההסדרים, ומהווים חטוטרת על כל מערך החינוך.

זאב גולדבלט: הדבר השני זה חקיקה, שגם הגב' בן-דויד דיברה קודם, סוף-סוף הגיע הזמן שתעגנו בחקיקה את מעמד המורים ואת מעמד ההורים.

יפה בן דויד: אני דיברתי על מעמד המורים.

זאב גולדבלט: אני יודע.

זאב גולדבלט: הוספתי גם את זה.

זאב גולדבלט: הנושא השלישי הוא נושא הצפיפות.

זאב גולדבלט: הגיע הזמן להתחיל להיערך להרחבה של הקטנת הצפיפות גם בגני הילדים, החזרת שעות הפיצול שנגרעו מכיתות א'-ב' בהחלטה מינהלית בלי סיבה, ובעצם אנחנו פוגעים בתשתית שעליה כל מערכת החינוך בנויה, כל נושא שיטות הלימוד ומבנה הכיתה שנשארו כפי שהיו במאה ה-19, להרחיב את בית הספר של החופש הגדול, שכולנו מהללים אותו, גם לכיוון הגנים – הגיע הזמן.

זאב גולדבלט: אני רוצה להסב תשומת לב הוועדה שבית ספר של החגים אין לו מענה כרגע בכל הקשור לפסח אלא רק לחנוכה.

זאב גולדבלט: בנוסף, לסייע לנו להקים ועדי הורים גם בשני מגזרים שפגועים בנושא הזה – המגזר הערבי והמגזר החרדי.

יעקב מרגי: בבקשה.

אריק קפלן: אריק קפלן, סגן יושב-ראש ההורים הארצי ויושב-ראש עיר ירושלים.

אריק קפלן: לגבי מה שאמרה יפה בן-דויד – ההורים לא רוצים להתערב, ואני חושב שלהורים אסור להתערב בניהול מערכת החינוך, אבל ההורים, כמו בכל דבר בחיים, צריכים להיות מעורבים.

יעקב מרגי: היא הסכימה אתך.

אריק קפלן: לחלוטין.

אריק קפלן: אני חושב שככל שנשתף פעולה עם המשרד ביחס, הכוח של המשרד יהיה חזק יותר, הכוח של המורים יהיה חזק יותר, והתלמידים ירוויחו.

אריק קפלן: לא צריך להדיר את ההורים.

אריק קפלן: יש לשתף אתנו פעולה, ואני חושב שאם זה יהיה המסר שייצא מכולם, כולל מהסתדרות המורים, כולנו נרוויח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טסלר.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, המנכ"ל הנכבד, ראשית, אני מצטרף לחברים.

יעקב טסלר: לא אגזול מזמנכם.

יעקב טסלר: לא ראיתי שיש דיון מיוחד, אם זה נכנס בקטגוריה של הממלכתי.

יעקב טסלר: יש מוסדות הפטור והמוכשר.

יעקב מרגי: יש דיון ביום רביעי.

יעקב מרגי: לא דיון מיוחד.

יעקב טסלר: אנחנו כל הזמן עושים מאמצים, וראיתי את המצגת ואת ההישגים המרשימים, מה שעשו עד כה.

יעקב טסלר: אכן הצוות המקצועי במשרד עושה הכול מעל ומעבר.

יעקב טסלר: אין מושלמות, אבל אנחנו שואפים להגיע ליעדים, לתת את החינוך הטוב לכל אחד באשר הוא מתושבי מדינת ישראל.

יעקב טסלר: לא סוד שאנו מופלים לרעה בנושא התקצוב במוכשר ובפטור.

יעקב טסלר: לצערנו, הילדים במגזר החרדי נמצאים כבני ערובה על המציאות הפוליטית שמאותו יום, מגזירות – אני קורא לזה פירון, שקיצצו והוציאו מהתקציב את הכספים האלה, בפועל כרגע לא שיש ה-75%, 55%, בפועל אנו מתוקצבים בהרבה-הרבה יותר.

יעקב טסלר: אני שואל את אדוני היושב-ראש, את המנכ"ל הנכבד, שעושים דברים טובים, אם אנחנו כחלק מההיערכות ופתיחת שנת הלימודים, שתהיה כסדרה, והילדים, מה אנחנו חושבים?

יעקב טסלר: מה רואים לנכון לבוא ולצמצם ולקבל מה שמגיע לנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ראש עיריית טייבה, בבקשה.

שועאע מסארווה: שלום, אני עו"ד שועאע מסארווה, ראש עיריית טייבה.

שועאע מסארווה: אדוני היושב-ראש, כבוד המנכ"ל, חברי הכנסת, קודם כל, אני אתחיל בתודה, כי לשמוע את השטח – זה לא כל יום קורה כאן בוועדה.

שועאע מסארווה: תודה עמוקה למנכ"ל ולצוות המשרד עבדאללה ולכל מי שפועל במלאכה על השקעה פורייה בחינוך, במיוחד במגזר הערבי.

שועאע מסארווה: אני מדבר על טייבה בפרט.

שועאע מסארווה: זכינו להרבה תקציבים, זכינו למרכז הטכנולוגי הראשון במגזר הערבי, אז אני חייב לפתוח בתודה.

שועאע מסארווה: היד נטויה.

שועאע מסארווה: אנחנו מקווים לעוד תקציבים.

שועאע מסארווה: יחד עם זאת, יש לנו הרבה בעיות.

שועאע מסארווה: אני א-פוליטי, אבל הפוליטיקאים לא אוהבים את המושג שנקרא צמצום פערים או אפליה מתקנת.

שועאע מסארווה: במשרד החינוך חייבים אפליה מתקנת למגזר הערבי, ואסביר בקצרה מדוע.

שועאע מסארווה: אנחנו חיים במדינה מאד שסועה.

יעקב מרגי: הרגשת את זה בשנים האחרונות, אפליה מתקנת?

שועאע מסארווה: פתחתי בתודה למנכ"ל ולצוות משרדו על העדפה.

שועאע מסארווה: השקענו בטייבה בחינוך מעל 350 מיליון שקל רק בבינוי.

שועאע מסארווה: זה אומר הכול.

שועאע מסארווה: יחד עם זאת, אנחנו חיים במדינה מאד שסועה, והחינוך הוא הדבר היחיד שמאחד את כולנו.

שועאע מסארווה: להשקיע בילדים של כולנו – לא משנה אם ערבי, יהודי, דרוזי , צ'רקסי.

שועאע מסארווה: אני לא אוהב את הטרמינולוגיה הזאת, אבל יש להשקיע.

שועאע מסארווה: חבר הכנסת טיבי נגע בשתי בעיות אמיתיות, ואני חושב ששמואל אבוהב מודע להן, ואנחנו מבקשים שעות בשבילך כך – בעיית החינוך – אם לא יהיה טוב לילדי טייבה ורהט ונצרת ושפרעם, זה יזלוג גם למגזר היהודי.

שועאע מסארווה: לכן אנחנו צריכים המון שעות, אדוני המנכ"ל, כדי להשקיע בחינוך למיגור תופעת האלימות שמתחילה מבתי הספר ויוצאת החוצה.

שועאע מסארווה: התופעה השנייה היא האבטלה המרה של מעל 13,000 מורים במגזר היהודי.

שועאע מסארווה: יחד עם זאת אני שומע את נציגת ההסתדרות, שבמגזר היהודי יש אפילו מחסור במורים.

שועאע מסארווה: צריך תוכנית מאזנת כדי שהמגזר הערבי יזכה.

שועאע מסארווה: זה עניין תקציבי גרידא.

שועאע מסארווה: כל עוד לא מושקע במגזר הערבי התקציבים באפליה המתקנת, הפערים ימשיכו.

שועאע מסארווה: התחלנו בצמצום הפערים אתך, שמואל.

שועאע מסארווה: אני מקווה שהיציבות השלטונית שדיבר עליה לפני כן עוזי, תמשיך.

שועאע מסארווה: אני רואה מה קורה במשרדי ממשלה.

שועאע מסארווה: משרדי החינוך והתחבורה, יש בהם שגרת ניהול יציבה.

שועאע מסארווה: זה מביא את התוצאות שלו.

שועאע מסארווה: תודה.

יעקב מרגי: אם יש משרדים שיש בהם יציבות שלטונית, זה בחינוך.

יעקב מרגי: הפקידות שולטת שם.

יעקב מרגי: לפעמים זה טוב.

יעקב מרגי: יש שהייתי אומר להם מזמן: העולם השתנה.

יעקב מרגי: יש יציבות שלטונית.

יעקב מרגי: לא יכולתי להתאפק.

יעקב מרגי: יש טובים וראויים לשבח.

אחמד טיבי: הוא התכוון למנכ"ל.

יעקב מרגי: בבקשה.

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה להישמע, והבטחת שהדיון על המוכשר יהיה ביום רביעי, אבל זה בדיוק מה שמפריע לי.

יצחק פינדרוס: כפי שהעלה ראש עיריית טייבה, כשאתה מדבר על היערכות לשנת הלימודים, ואתה מדבר על 2 מיליון תלמידים, ויש לך חצי מיליון תלמידים במערכת החינוך החרדית ולא פחות במערכת כאן, ואתה לא מדבר על צמצום הפערים כתוכנית אסטרטגית בהכנת השנה, זה תורם מאד.

יצחק פינדרוס: כשיש לך חלק גדול מילדי ישראל כילדים חורגים, והילד החורג הזה מתחיל להיות 20% ו-30% מהחינוך, זה משפיע על כל המדינה, זה משפיע על התל"ג במדינת ישראל, זה משפיע על החינוך במדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: יש לזה משמעויות.

יצחק פינדרוס: תיארת נכון, אמרת כתושב באר-שבע, שבטח זה גני חב"ד, ובטח לא התכוונת רק חב"ד אלא גנים, אבל בסוף אנחנו פוגשים את זה באותו מקום.

יצחק פינדרוס: חייבת להיות תוכנית אסטרטגית, במסגרת היערכות לשנת הלימודים - איך מצמצמים את הפערים בגננות, בגנים, בחינוך הרגיל, בבינוי.

יצחק פינדרוס: בכל המערכת.

יצחק פינדרוס: כבוגר ירושלים, ועשינו חינוך בירושלים, ואני יודע מה הפערים בבינוי ובכל המערכות האלה.

יצחק פינדרוס: המצגת מאד יפה, אך בסופו של דבר אנחנו מדברים על בעיות אמיתיות שיוצרות פערים, וצריך שזה יהיה חלק מדיון היערכות ולא ביום רביעי שנעשה אותו.

יעקב מרגי: בשנים שגרתיות הפרדנו, אבל אנחנו בפגרת בחירות, לכן צמצמנו את זה לשתי ישיבות ארוכות.

יעקב מרגי: לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: אמרת – החינוך המיוחד והכללי, ועכשיו ניתן להם התייחסות.

יעקב מרגי: אמרתי בדברי הפתיחה: הבעיה – שצריך להפסיק להסתכל על מערכת החינוך במגזר החרדי ובחברה החרדית כעוד אילוץ פוליטי או חצר אחורית.

יעקב מרגי: צריך לתת אותה דחיפה כדי להביא אותם לנקודת זינוק.

יעקב מרגי: תודה על ההערה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת עידית סילמן.

עידית סילמן: מרגי, ציינת בוועדות קודמות, שזה לא מגזר אלא זו חברה ערבית וחברה חרדית שאליה אנחנו צריכים להתייחס, וזה אופן ההתייחסות.

עידית סילמן: אני רוצה לומר יישר כוח לצמרת המשרד, לשר ולמנכ"ל שמגיעים הנה ומציגים לנו את פתיחת השנה.

עידית סילמן: זה לא מובן מאליו.

עידית סילמן: זה יפה ואני מברכת על זה.

עידית סילמן: אני רוצה כן לברך את השר רפי פרץ, שאמנם לא נמצא כאן, והוא גם מהסיעה שלי ויושב-ראש המפלגה, שנכנס לתפקיד, ואחמד טיבי, ככל הנראה תצטרך להתרגל, אבל הוא יהיה כאן גם בקדנציה הבאה שר חינוך, ויהיה שר חינוך מצוין שחינך אלפי ילדים גם כהיותו ראש מכינה, איש צבא שהיה בכל התפקידים הללו וניהל אותם בהצלחה מרובה.

עידית סילמן: המציאות הפוליטית מי יהיה השר ותוך כמה זמן יתחלף.

עידית סילמן: זו משילות.

עידית סילמן: אליה אנחנו מתרגלים.

אורלי פרומן: - - -

עידית סילמן: זו המציאות הפוליטית.

עידית סילמן: הרבה תהליכים, שהיה נראה שייקחו הרבה זמן, ואם פעם חלמנו על סייעות ועל כיתות קטנות, ואם פעם חלמנו על בית ספר של החופש הגדול, היום זה משהו שנראה כתהליך טבעי ואינטגרלי בתוך מערכת החינוך, ויש הרבה דברים שיש לברך עליהם.

עידית סילמן: אנחנו רואים שמשנה לשנה זה גדל עוד כיתה ועוד כיתה.

עידית סילמן: אני רואה גם, שהשלטון המקומי הוא קריטי בהצלחת כל התהליכים הללו.

עידית סילמן: זה חלק מאד חשוב למהלך הזה.

עידית סילמן: אנחנו רואים בהם שותפים טבעיים.

עידית סילמן: אנחנו כחברי כנסת מקבלים אתם את אותה תמיכה.

עידית סילמן: גם חברי הכנסת שיושבים כאן יודעים שההצלחה שלנו תלויה באחדות שלנו, אם לא באחידות כשותפים לתהליכים משותפים.

עידית סילמן: הימים הללו הם ימי צוק איתן, שבהם אנו מציינים חמש שנים לצוק איתן.

עידית סילמן: לא סתם שר החינוך בחר לבוא ולהביא את הנושא של ערבות הדדית לתוך מערכת החינוך ולראות את הדברים שיכולים לחבר בין כולנו, וזה ערכים שנמצאים על סדר-היום שלו, ובטח כהיותו מפקד ומי שבא לבשר למשפחת גולדין את אותה בשורה, ואמון מאז על הנושא של השבת הבנים, ולוחם למען זה, כמוני וכמו כל הסיעה - יכול להיות שמתוך הילדים האלה, שיידעו לקיים את הערבות ההדדית, כי אנחנו קצת מפספסים, במיוחד בתקופת בחירות ושסעים – כן אני יכולה לומר, שצריך לזכור שמדובר בהישגים משמעותיים גם בתחום של הגיל הרך, שחשבנו שהפעם זה לא יעבור למשרד החינוך, והינה יש פה הצלחה, גם בזמן קצר, גם בתחומים של הילדים האלרגיים שאנחנו מטפלים בהם, והנושא לא מוצה עד תום.

עידית סילמן: גם בתחום הגיל הרך הרב רפי נפגש עם אותן משפחות של הורים, וגם עם העמותות ועם ההורים של הילדים האלרגיים, וזה נמצא על סדר-היום, וזו המחויבות של כולנו.

קטי קטרין שטרית: אל תציגי את זה כך.

קטי קטרין שטרית: הרבה ישמעו אותי בנושא.

עידית סילמן: אני חושבת שאוטונומיה למנהלים של בתי הספר זה דבר שנכנס וצריך להיכנס ביתר שאת, כי הוא חשוב, וגם נושאים שאם ראינו באירועים האחרונים נוער שלא מתנהל לפי הכללים ואמות המידה המצופות, וזו אחריות שלנו כמחנכים וכהורים להכניס גם את הנושא של החינוך המיני ביתר שאת לבתי הספר ולפקח עליו, בסופו של דבר שיימינג ברשתות חברתיות זה באחריותנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קארין אלהרר.

קארין אלהרר: אדוני, תודה.

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, אני רוצה למחות על כך שהשר לא נשאר ולו להתחלה של הדיון בנושא ילדי החינוך המיוחד.

קארין אלהרר: הוא הצהיר שהוא שר החינוך של כולם.

קארין אלהרר: זה כולל גם ילדי החינוך המיוחד.

קארין אלהרר: אדבר באריכות בדיון של החינוך המיוחד, אבל אני רוצה שאלה מאוד פשוטה: אני רוצה נורא לברך את ראש הממשלה על מעבר הפעוטונים למשרד החינוך.

קארין אלהרר: אשמח שתפרט, מה נעשה מעבר להודעה לתקשורת.

קארין אלהרר: אני רוצה תשובה.

קארין אלהרר: העם דורש תשובה.

קארין אלהרר: באנו רק לראות מצגת או גם לקבל תשובות?

יעקב מרגי: גם לקבל תשובות.

יעקב מרגי: לא השארתם זמן, מה לעשות?

יעקב מרגי: בבקשה, אבי קמינסקי.

אבי קמינסקי: קודם כל, תודה רבה על הזמן שניתן לי.

אבי קמינסקי: קודם כל, אני רוצה להודות גם לך על המעורבות והעשייה של הוועדה בנושא החינוך, וגם להודות למשרד החינוך על שיתוף הפעולה – גם למנכ"ל וגם לצוות המקצועי שפה על שיתוף הפעולה, וגם על החיזוק של המשרד לעבודה המקצועית והראויה של עשייה בתוך מערכת החינוך.

אבי קמינסקי: אני מדגש את הנושא של העבודה המקצועית בכל דבר ועניין.

אבי קמינסקי: אני רוצה לגעת במספר נושאים בקצרה.

אבי קמינסקי: אחד, הנושא של הגיל הרך.

אבי קמינסקי: אתה יודע וגם המנכ"ל יודע את דעתי בנושא העברת המעונות לחינוך.

אבי קמינסקי: רק שהנושא, לא להעביר את זה בחיפזון אלא להעביר את זה בחוכמה.

אבי קמינסקי: דברים שנעשו הרבה מאד שנים כפי שנעשו, יש להעבירם בצורה מסודרת, מתוקצבת ראויה, עם סייעות נכונות.

אבי קמינסקי: כל הדברים האלה – אם להעביר רפורמה כזו, בצורה ראויה ונכונה ולא בחיפזון.

אבי קמינסקי: זה יקבל את החלק המקצועי.

אבי קמינסקי: הנושא הנוסף שאני רוצה להדגיש, ואני רוצה לחזק את ידיהם של ארגוני המורים – שכרו ומעמדו של המורה.

אבי קמינסקי: כולנו יודעים שבסופו של דבר, השיח שיש בין המורה לתלמיד.

אבי קמינסקי: זה מרכז ההוויה והעשייה, ואם יהיו מורים ומנהלים טובים, נפתור הרבה מאד בעיות במערכת החינוכית והפדגוגית שלנו.

אבי קמינסקי: יש חוסרים בכוח אדם.

אבי קמינסקי: מעבר למורים ומנהלים, זה פסיכולוגית וקב"סים ולבורנטים וסייעות.

אבי קמינסקי: כל הדברים האלה יש לקחת אותם לתכנון לטווח ארוך, ולראות איך אנחנו פותרים את הבעיות האלה.

אבי קמינסקי: הנושא המרכזי שלא דיבר עליו אף אחד מאתנו – מחויב להיפתח ציר עבודה בין חינוך ומשרד הרווחה, בין השיח הזה שבתוך המעטפת החינוכית שיש לבתי הספר ומוסדות החינוך.

אבי קמינסקי: מחויב להיות קשר הדוק, יותר נכון ומתומצת עם הרבה מאד עשייה בקשר המשפחה, הקהילה.

אבי קמינסקי: הקשר בין חינוך לרווחה חייב להיות הרבה יותר רחב.

יעקב מרגי: יזהר שי, אני חייב לך התנצלות.

יעקב מרגי: היית אמור לדבר קודם.

יעקב מרגי: בבקשה.

יזהר שי: תודה.

יזהר שי: קודם כל, תודה על הדיון החשוב הזה, תודה לשר החינוך שהיה פה, ולצערי איננו, והצלחה לרב רפי בפתיחת שנת הלימודים ולך מנכ"ל המשרד ולכל העושים במלאכה.

יזהר שי: אני רוצה להתייחס לנושא שעלה פה ברמיזה.

יזהר שי: אנחנו נראים טוב בפרמטרים השונים של מתמטיקה ואנגלית ועלינו והשתפרנו, ונהדר, ואני מניח שנמשיך, אבל הילדים שחזרו מקפריסין לפני כשבוע הם הילדים של כולנו והתקבלו בשדה התעופה ברוב טקס ופאר למרבה הבושה, והם תוצאה של אותה מערכת.

יזהר שי: לדעתי, רובם יצאו ממערכת הלימודים הזאת לפני מספר שבועות, והינה הם עושים מה שעושים.

יזהר שי: הבשורות הטובות לרב רפי – לפחות לפי הדיווחים הקשים מקפריסין, הם לא צריכים לעבור טיפולי המרה, אבל כן צריך לחשוב על איך מערכת החינוך נערכת בצורה מערכתית, מסודרת, כזו שתיענה לאתגרי החינוך, שכנראה לא מקבלים פתרונות מבית.

יזהר שי: בגלל הזמן הקצר אני רוצה להקריא מספר משפטים שכתב מנהל בית הספר התיכון הריאלי בחיפה, מנדי רבינוביץ במאמר ארוך ונוקב: "לא נוכל יותר לתת מבטחנו רק בחיסון הערכים מבית.

יזהר שי: אנחנו מחויבים לקחת אחריות רחבה ויתר על עיצוב פני הדור הצעיר.

יזהר שי: לעסוק יותר" בכל מה שצוין כאן, בכשל המוסרי שהוא מפרט אותו.

יזהר שי: אנחנו כנראה עושים פחות.

יזהר שי: לשם כך צריך שעות מחנך ולא בהכרח תוכנית לימודים מתוקנת, צריך מענה בבחירה של כל מחנך לפעול – הוא מדבר על עצמאות, על אוטונומיה.

יזהר שי: אני מציע לכולנו ולכולכם במערכת לקרוא את הדברים שלו ושל אחרים.

יזהר שי: היה פה כשל, והוא של כולנו.

יעקב מרגי: חשבתי רק של מערכת החינוך.

יזהר שי: חלילה.

יזהר שי: של כולנו, אבל מערכת החינוך היא זו שנושאת את הדגל.

יעקב מרגי: אל תשחרר את ההורים, את המשפחה.

יזהר שי: חלילה.

יזהר שי: הכשל הוא של כולנו.

יעקב מרגי: עידן רול, בבקשה.

עידן רול: אדוני היושב-ראש, כבוד המנכ"ל, חברים וחברות.

עידן רול: קודם כל, אני מצר על העובדה ששר החינוך לא נשאר להשיב על שאלות גם הנציגים וגם של חברי הכנסת.

עידן רול: שר חינוך, לא משנה אם זה לוקח חצי שעה, שעה או אפילו ארבע – לא יכול לחשוב מה חשוב יותר מפתיחת שנת הלימודים לשר חינוך.

עידן רול: כולנו פינינו את הזמן.

יעקב מרגי: הייתי מאחל לך להיות שר, ואז היית רואה אם אתה יכול לשבת יותר מרבע שעה בוועדה.

עידן רול: עוד יגיע היום.

עידן רול: אם אנחנו מדברים על חילופי שרים, אני לא מצטרף לחברתי עידית סילמן.

עידן רול: אני פונה למנכ"ל משרד החינוך, כי אני מקווה ומאמין שהוא יאריך ימים יותר מהשר, לכן אשמח להתייחס לשתי נקודות מקצועיות.

עידן רול: כמובן שהתכוונתי לתפקיד.

עידן רול: יש שתי סוגיות שהן בוערות, והן נושא של חינוך, ולא כל כך נושא של תקציבים או שיפוץ כיתות, שהם דברים חשובים, אבל אלה דברים שחייבים לקרות כבר בשנת הלימודים שמתחילה ממש עוד מעט.

עידן רול: הנושא הראשון – שר החינוך דיבר כאן

עידן רול: על ערבות הדדית בתור הנושא השנתי.

עידן רול: ערבות הדדית נשענת על שני דברים: על סובלנות ועל קבלת האחר.

עידן רול: הם הבסיס שעליהם נבנית ערבות הדדית.

עידן רול: לכן מה שרציתי לשאול את השר זה האם בכוונתו לקדם כבר בשנת הלימודים הזו תוכנית חינוך ממלכתית מחייבת בנושא סובלנות וקבלת מענה, שתיתן מענה?

עידן רול: אני מייצג ציבור מאד רחב, ליברלי, שמרגיש שמערכת החינוך הולכת ונעלמת לו.

עידן רול: כבר לא נותנת לו את המענה לדברים שהוא צריך.

עידן רול: אנחנו צריכים לראות פה תוכנית חינוך, לימודי חובה לקבלת האחר וסובלנות.

עידן רול: העובדה שהיא שזה לא קורה.

עידן רול: ראינו דבריו של שר החינוך בנושא טיפולי המרה.

עידן רול: בהתחלה הוא דיבר בעד טיפולי המרה, אר כך חזר בו, אבל למעשים יש נזק, ועכשיו הגיע הזמן למעשים מתקנים.

עידן רול: ציבור של תלמידים שלא מרגיש בטוח ושווה בבתי הספר זה לא רק אוכלוסיית הלהט"ב; זה גם יוצאי אתיופיה, זה גם המגזר הערבי וגם הנושא המשלים – חינוך מיני.

עידן רול: לא תמיד זה נוח, ולא תמיד שר החינוך רוצה בכך או קהילת המורים, אך אנו חייבים חינוך אמיתי, שמתייחס לסוגיות שקיימות היום.

עידן רול: בנושא של שיימינג, של סרטונים ברשת, בנושא של כבוד האשה.

עידן רול: יש פה גם נשים שנכנסות לסוגיה הזאת, שלא מרגישות בטוחות במערכת החינוך.

עידן רול: אני מבקש שתהיה התייחסות לזה.

יעקב מרגי: קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לברך את המנכ"ל ואת צוות המשרד.

קטי קטרין שטרית: כמי שעבדה כראש מטה של שר החינוך, יש פה צוות שאני רואה עכשיו בגעגועים רבים, צוות מצוין – גילה, סוזי, עבאללה וכל החבר'ה.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שאתם עושים עבודה מצוינת.

קטי קטרין שטרית: גם לך המנכ"ל יישר כוח.

קטי קטרין שטרית: שמחתי לשמוע שהשר קיבל אחריות אישית על החינוך המיוחד.

קטי קטרין שטרית: כפי שאנו יודעים, אין ילדים סוג א', סוג ב'.

קטי קטרין שטרית: ילדי החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי, חייבים לתת להם כל מה שילד בחינוך הרגיל מקבל.

קטי קטרין שטרית: אמרו את זה חבריי לפניי.

קטי קטרין שטרית: אני מדגישה שלצערי לא אוכל להיום ביום רביעי בדיון.

קטי קטרין שטרית: אני מציינת שלא ארפה מזה.

קטי קטרין שטרית: כפי שטיפלו בנושא הצהרונים, אין הבדל בין טיפול בצהרונים – באותה מידה אפשר לטפל גם בילדים האלה.

קטי קטרין שטרית: זה גם מה שסוכם בוועדת כספים – לא רק פה.

קטי קטרין שטרית: לכן אני אומרת שאני מקווה שנפתור את הבעיה עוד לפני פתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: תודה.

קטי קטרין שטרית: לגבי הנושא השני, פונה למנכ"ל.

קטי קטרין שטרית: כפי שידוע לך ודאי, יש ישובי עוטף עזה, ביניהם נתיב העשרה.

קטי קטרין שטרית: גם פניתי ליושב-ראש הוועדה כדי לדון בנושא הזה של להעביר גן טרום חובה מ- - - ליום חינוך ארוך.

קטי קטרין שטרית: לא הגיוני, אדוני המנכ"ל, שצריך לפנות לבג"ץ כדי לאלץ את המשרד לטפל בסוגיה.

קטי קטרין שטרית: לא מקובל עליי שאנו כנבחרי ציבור, שהדבר הזה מועלה על-ידינו – גם אנשי המשרד ממליצים בפניהם לטפל באמצעות בג"ץ.

קטי קטרין שטרית: חמור מאד שהילדים שנמצאים בגדר עוטף עזה, צריכים להתחנן לקבל מה שמגיע להם.

קטי קטרין שטרית: בעיר שדרות פנו לבג"ץ, וקיבלו את התשובה.

קטי קטרין שטרית: לגבי הילדים האלרגיים, קיימנו פה דיון, הוא היה טוב אך לא מספק.

קטי קטרין שטרית: אדוני המנכ"ל, לא היית בשיחה, אבל אחד הדברים שהדיר את עיניי משינה נורמלית של מי שמגיע אחרי יום עבודה מאד ארוך זה אותו אב של ילד בכיתה ג', שתיאר באופן פרטני ביותר, שכשהבן שלו מקבל את ההתקף של האלרגיה, כל שריריו הופכים להיות ג'לי.

קטי קטרין שטרית: לכן אותו ילד לא יכול לפתוח את התיק, להוציא את המזרק ולהזריק.

קטי קטרין שטרית: אני חוזרת ואומרת – לא ניתן להטיל על עובדי ההוראה את הנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: לא ניתן להטיל על המורים גם לדאוג לפדגוגיה, שזה תפקידם העיקרי.

קטי קטרין שטרית: על זה הם מגיעים.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר לתת להם להאכיל את הילדים, לפנות את האוכל, לדאוג שאחד לא יהרוג את השני בכיתה, וגם לדאוג לכך שילד עם התקף אלרגיה – לעזוב הכול ולטפל בו.

קטי קטרין שטרית: יש לי אחות מנהלת בית ספר.

קטי קטרין שטרית: היא נכנסת להיסטריה כשילד עם אלרגיה מקבל התקפה.

קטי קטרין שטרית: היא לא יכולה לעשות.

קטי קטרין שטרית: שני נושאים מאד קצרים: אחד, הסתה באוניברסיטאות.

קטי קטרין שטרית: לא ייתכן שסטודנטים שהגיעו עם חולצה של אם תרצו, המרצה מגרש אותם רק כי דעותיו הפוליטיות לא מתאימות לדעותיהם של הסטודנטים.

קטי קטרין שטרית: גם סטודנטים מהימין לא יכולים להביע דעתם – מייד הם מוצאים מהכיתה.

קטי קטרין שטרית: אני מבקשת מהמל"ג לקיים דיון בנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: לא ייתכן שאנחנו נמצאים במצב במדינה יהודית, שסטודנטים שמאמינים – השקפת העולמם היא מסוימת – שהם ידירו רגלם.

קטי קטרין שטרית: מעמד המורה.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר להטיל על המורים כל כך הרבה דברים, ולהשאיר אותם עד הדקה ה-90 בפנסיה.

קטי קטרין שטרית: אני הייתי מורה.

קטי קטרין שטרית: קשה מאד.

קטי קטרין שטרית: טפלו בהם בנושא הזכויות שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יבגני.

יבגני סובה: אני מתנצל שלא השתתפתי בשעה הראשונה, אבל הבוקר נפגשתי עם רן ארז, יושב-ראש ארגון המורים.

יבגני סובה: דיברנו בין היתר גם על הנושא הזה.

יבגני סובה: הבנתי שדיברו על מעמד המורה ועל השכר.

יבגני סובה: אני חושב שצריך להסתכל בצורה יותר מערכתית.

יבגני סובה: אולי בממשלה הבאה – אני לא יודע מי יהיה ראש הממשלה ואיזו ממשלה תהיה, אבל אולי שר החינוך יהיה גם ראש הממשלה, וכשראש הממשלה מחזיק את התיק הזה, אולי יתייחסו לחינוך בצורה שונה.

יבגני סובה: ושוב אני מתנצל שלא הייתי בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ינון אזולאי.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש, על הדיון.

ינון אזולאי: כבוד המנכ"ל, יש פה הסכמה מלאה שאתה יכול להמשיך בתפקיד שנים, זה כבר ברכה.

ינון אזולאי: לגבי הכיתות של המגזר החרדי, רק בתלמוד תורה של הבן שלי – יש לי שני בנים שנמצאים בכיתה, בן אחד בקרוואן.

ינון אזולאי: יש אפילו גני ילדים בקרוואנים, אז אם אפשר לתת גם על זה את הדעת.

ינון אזולאי: לגבי הצהרונים, רציתי לדעת איך הולך התמחור.

ינון אזולאי: אם ילד ברשת החינוך משלם 75 שקלים, והמוכשר משלם 225, והפטור 345, בממלכתי אני עדיין לא יודע – אשמח גם את זה לדעת.

ינון אזולאי: עשיתם חוגים.

ינון אזולאי: זה דבר גדול.

ינון אזולאי: הבנתי שכ-6,600 ילדים מהמגזר החרדי.

ינון אזולאי: אם נסתכל על האוכלוסייה, 12% - קצת יותר מ-,6,600 שצריכים להיכנס.

ינון אזולאי: יש פה אפליה.

ינון אזולאי: הייתי רוצה גם על זה לתת את הדעת.

ינון אזולאי: הסתדרות המורים בסכסוך על ימי מחלה של מורה.

ינון אזולאי: כך נודע לי, שיום מחלה של מורה, הוא משלם עליו 1.4.

ינון אזולאי: יש כאלה ששילמו 1.9.

ינון אזולאי: פשוט גוזלים את המורים.

ינון אזולאי: אני לא מבין איך זה קורה.

ינון אזולאי: בהמשך למה שאמרה יושבת-ראש הסתדרות המורים יפה, דיברנו על זה, גם שהמורים לא צריכים להיות אלה שבכיתה יזריקו.

ינון אזולאי: אבא שלי ז"ל היה בהוראה 22 שנה, אימא שלי בהוראה, אחים שלי בהוראה.

ינון אזולאי: רק אני נפלתי בין הכיסאות.

ינון אזולאי: הוא אמר דבר אחד: פעם היו מחנכים; היום זה עובדי הוראה.

ינון אזולאי: אולי אם נתחיל שוב להסתכל על המורים כמחנכים, ניתן להם לחנך ולא לעבוד בדברים שהם לא אמורים להיות.

ינון אזולאי: הצעה קטנה: תסתכלו במגזר החרדי.

ינון אזולאי: יש לי ילד בן 5, בן 6.

ינון אזולאי: הילד שלי מכיתה ב' מתחילים ללמוד עד 16:00.

ינון אזולאי: הבנים שלי עדיין לא יצאו לחופשה.

ינון אזולאי: שבוע הבא הם יוצאים לשלושה שבועות חופשה.

ינון אזולאי: יש הרבה מה ללמוד מאתנו.

ינון אזולאי: כך אפשר לעשות שהחינוך יהיה טוב יותר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: קודם כל, רציתי להגיד תודה.

קרן ברק: אני אימא לילד בן 9 שסיים כעת כיתה ג', והרבה מאד מהמצגת שהצגת, חלה הלכה למעשה על הילד שלי – צמצום הכיתה, פחות מ-20 ילדים בכיתה, בחדרי הכלה, במרחב לימודי, בבית ספר של החגים, בבית ספר של החופש הגדול.

קרן ברק: אני מדברת בשם עצמי.

קרן ברק: הבן שלי לומד בבית ספר רגיל, לא ייחודי, בתל-אביב.

קרן ברק: אני צרכנית של מערכת החינוך, וכצרכנית של מערכת החינוך בשנים האחרונות – אני רואה את השינויים.

קרן ברק: חדרי ההכלה לא התחילו כשהיה בכיתה א' אלא עכשיו.

קרן ברק: הספרייה – כל מה שהוצג פה – אני מבינה את העניין שמביאים מצגות ואנשים לא מכירים את זה הלכה למעשה, ואני רציתי להיות עדה של ההלכה למעשה.

קרן ברק: אני צרכנית של האירועים האלה.

קרן ברק: כל הדברים שנאמרו פה, חלים על בני בכיתה ג'.

קרן ברק: לכן אני יכולה לומר תודה.

קרן ברק: אני מאחלת לכל שאר ההורים גם ליהנות מהדברים האלה ולהיות צרכנים מרוצים כמוני.

יעקב מרגי: אם רון חולדאי היה מושלם, הייתי אומר שכולם יזכו לראש עיר כמו רון חולדאי.

יעקב מרגי: אבל את הקטע הזה בדאגה לחינוך – שכולם יהיו כמו רון חולדאי.

קרן ברק: זה הכול יחד.

קרן ברק: יחד עם זה, יש הרבה דברים שאני כאשה וכמחוקקת, וכמי שנושאים רבים מטרידים אותה, רציתי לשאול ולבקש שיתייחסו לזה שוב.

קרן ברק: אנחנו עכשיו נוגעים בקצה המזלג, אבל אני הולכת להתעסק אתם בשנים הקרובות, בעזרת השם.

קרן ברק: אתם מכירים את יכולת הנדנוד שלי, אז אני שמה את הדברים על השולחן כבר.

קרן ברק: אמרו פה על הנוער באיה נאפה.

קרן ברק: אני מרחיבה את זה על שאר האירועים הטרגיים שאנחנו שומעים עליהם בזמן האחרון, ודאי על האונס של הילדה בת ה-7, שלצורך העניין, כנראה שזה קרה בגלל משהו שקרה בבית הספר.

קרן ברק: אני מאד מוטרדת מתופעת הפדופילים.

יעקב מרגי: עוד לא דיברנו על בת ה-11.

קרן ברק: זה הכול יחד.

קרן ברק: זה מתקשר להרבה דברים.

קרן ברק: זה מתקשר להרבה דברים – למערכת שאני יודעת שהיתה צריכה להיות מוטמעת, של מערכת פשו, של ההתראות לגבי אנשים חשודים או נאשמים בתחומים האלה.

קרן ברק: הרי כולנו יודעים שהם יגיעו לקרבת ילדים, שזה בדרך כלל בית ספר, בין אם זה מורים, נותני שירות, בין אם זה הסעדה, הסעות.

קרן ברק: גם שלחתי על זה שאילתא.

קרן ברק: כל האירוע הזה חייב להיות מטופל, ולא ארפה עד שיטופל, כי הילדים שלנו חשובים יותר מכול.

קרן ברק: נושא שני – מניעה.

קרן ברק: כל הנושא של החינוך לשוויון מגדרי, שגם עליו אני הולכת לתת דגש מאד גדול.

קרן ברק: אני יודעת שיש כל מיני תוכניות בתיכון שהן בחירה.

קרן ברק: זה חייב להיות חובה.

קרן ברק: דבר נוסף, וזו עצה – המורים – שוב, כצרכנית של החינוך ביסודי, המורים הטובים יותר, המחנכים, הם אלה שבאו מלימודי – גם מחנכות ראשונות לכיתות, שבאו מהחינוך המיוחד.

קרן ברק: אני מזהה שמחנכות, התפקיד הראשון שלהן של חינוך, אם הן עברו הכשרה של חינוך מיוחד, הן מחנכות הרבה יותר טובות.

יעקב מרגי: לכן הגענו לתובנה הזו שכל מורה צריך לעבור פרק.

קרן ברק: זה מאד חשוב לילדים שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מנשה לוי, יו"ר האגודה, מנהלי בתי ספר, בקצרה.

מנשה לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני המנכ"ל.

מנשה לוי: אדוני היושב-ראש, בפתח דבריך ציינת את המורים, שהם הפרטנרים, ושכחת את המנהלים.

מנשה לוי: שר החינוך הקודם בנט, באחד המפגשים הנדירים שהיו לנו, בנט כינה את מנהלי בתי הספר – לא אשכח זאת עד סוף חיי – אתם קצה שפיץ חוד החנית של מערכת החינוך.

מנשה לוי: קצה שפיץ חוד החנית של מערכת החינוך.

מנשה לוי: אני לא רוצה להיות קצה ולא שפיץ.

מנשה לוי: אני פונה למנכ"ל משרד החינוך.

מנשה לוי: אני מייצג הרבה מאד מנהלים שמותשים חודש לפני פתיחת שנת הלימודים בגלל שתי בעיות מרכזיות: אחת, מחסור חמור במורים במערכת החינוך.

מנשה לוי: הנושא השני, יותר בקשה – אנא, אדוני המנכ"ל, תן אמון במורים ובמנהלים.

מנשה לוי: יותר אמון.

מנשה לוי: סמוך עלינו.

מנשה לוי: סמוך על הפרופסיה שלנו.

מנשה לוי: תן לנו יותר אוטונומיה לקבל החלטות בשטח.

מנשה לוי: תוריד מאתנו את כל הבירוקרטיה והטופסולוגיה שהורגת אותנו.

מנשה לוי: אנא, תן לנו מנוחה מזה.

מנשה לוי: אפשר להגיד ברכה לשנת הלימודים שנפתחת?

יעקב מרגי: תשאיר את זה למשך השנה.

יעקב מרגי: יושב-ראש ועד ההורים ג'לג'וליה.

עראר והבי: אני תושב ונציג הורים.

עראר והבי: אני נציג ההורים בכפר ג'לג'וליה.

עראר והבי: זה כפר שסבל מהרבה מקרי אלימות, גם בתוך בית הספר, גם ממקרי ירי.

עראר והבי: אני מניח שרובכם שמעתם על זה, והמשך בקטטה המונית.

עראר והבי: קודם כל, אני רוצה להודות לכבוד המנכ"ל, שבא בכבודו ובעצמו, גם באירוע הראשון וגם בשני.

עראר והבי: גם אפילו בתקופה האחרונה בפרק זמן של ארבעה חודשים הוא היה בביקור פעמיים בכפר, שאחד מהם בתוך חופשת הפסח.

עראר והבי: אני מאד מקווה שהתמיכה שנתן, תמשיך, כי אנחנו במצב זועק.

עראר והבי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר אבשלום אדרת.

אבשלום אדרת: לפני עשרים שנה בני ערן ז"ל התאבד בתחילת השירות הצבאי.

אבשלום אדרת: אני מאז בעמותת בשביל החיים, שעוסקת במניעת התאבדויות ובתמיכה במשפחות שיקיריהן התאבדו.

אבשלום אדרת: כמה דברים שאני בטוח שאנשים כאן לא יודעים על התאבדויות: אחד מכל חמישה בני נוער חושב על התאבדות.

אבשלום אדרת: מספר הילדים מתחת לגיל 15 שהתאבדו בעשור האחרון קפץ פי שניים.

אבשלום אדרת: מחצית מ-6,500 מקרים שמגיעים לחדרי מיון עקב ניסיון התאבדות הם צעירים מתחת לגיל 25.

אבשלום אדרת: שפ"י, משרד החינוך מובילים תוכנית שנקראת בוחרים בחיים, שהתחילה בכמה עשרות כיתות.

אבשלום אדרת: אני רוצה לבקש מהמנכ"ל ומהשר שהתוכנית הזו תהיה תוכנית מערכתית.

אבשלום אדרת: היא חיבת להיות בכל כיתות ח' או ט', לפי איך שהמשרד יחליט מבחינה מקצועית.

אבשלום אדרת: השר דביר קודם על הערכים, אבל צריך קודם כל לשמור על החיים של הילדים כדי שיוכלו לקבל את הערכים האלה.

אבשלום אדרת: אני מבקש מהמנכ"ל להוביל את המהלך הזה.

אבשלום אדרת: בצבא הרמטכ"ל החליט לפני עשר שנים להוביל מערך של מניעת התאבדויות חיילים.

אבשלום אדרת: משך עשר שנים המספרים ירדו ב-70%.

אבשלום אדרת: את זה צריך לעשות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נעמה, לא הספיק לך דיון?

נעמה קציר שמואלי: שלום, אני נעמה, יושב-ראש עמותת יהל, עמותה לאלרגיות מזון.

נעמה קציר שמואלי: שני דברים ביקשתי לומר: ראשית, יש 50,000 ילדים אלרגיים במערכת החינוך.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו שלושה שבועות לפני פתיחת שנת הלימודים.

נעמה קציר שמואלי: נכון לשנייה זו אין פתרון ל-50,000 ילדים אלרגיים במערכת החינוך.

נעמה קציר שמואלי: לילד האלרגי יש מזרק.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו כהורים רוצים לדעת, בסוף ברגע האמת, מי והאם יש מי שיזריק לילד שלנו.

נעמה קציר שמואלי: לפני שהגענו לפה, שעה לפני הדיון התפרסמה כתבה עם נתונים.

נעמה קציר שמואלי: הנתונים אומרים, שיש שני ילדים ביום לפחות שמפונים מתוך בתי הספר בעקבות תגובה אלרגית.

נעמה קציר שמואלי: זה אומר שני ילדים ביום שנמצאים בסכנת חיים.

נעמה קציר שמואלי: זה אומר למעלה מ-600 ילדים שמקבלים תגובה אלרגית מסכנת חיים במהלך יום הלימודים שלהם.

נעמה קציר שמואלי: אנחנו חייבים להבטיח להם מענה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, נשאלו כאן שאלות.

יעקב מרגי: המנכ"ל והשר רשמו התייחסויות.

יעקב מרגי: גלשנו 20 דקות מעל הזמן הקצוב לישיבה הזאת.

יעקב מרגי: נסכם את הדיון כך - כי הרי אם המנכ"ל יתחיל להשיב, נרצה שישיב על כל השאלות.

יעקב מרגי: אייחד ישיבה, אדוני המנכ"ל, ברשותך, לכך שיציג לנו מענה פרטני וכולל לכל מה שעלה כאן בישיבה זו.

יעקב מרגי: זה יותר רציני, יותר מכובד.

יעקב מרגי: לא ארצה שיעשה סקירה אחת – סלחו לי על הביטוי, במריחה את כל התשובות.

יעקב מרגי: שאלות רציניות, שיינתנו תשובות רציניות.

יעקב מרגי: אני מכיר את שמואל.

יעקב מרגי: נידבתי אותו כמעט בלי לבקש את רשותו, בשידור חי.

יעקב מרגי: נעשה ישיבה מיוחדת.

יעקב מרגי: נסכם את הדיון הזה - קודם כל, מאחלים לתלמידי ישראל, למורי ישראל, למנהלי בתי הספר הצלחה.

יעקב מרגי: כל הצוות החינוכי שתורם חלקו במטלה החשובה הזו של חינוך ילדי ישראל – הצלחה.

יעקב מרגי: כולנו תקווה שמגמות ההצלחה ימשיכו, מגמת צמצום הפערים ימשיכו, אך לא בקצב הקיים כיום.

יעקב מרגי: אנחנו מצפים ממש למהפכה.

יעקב מרגי: אני לא אוהב מילים בומבסטיות, אבל חייבים לדחוף את זה.

יעקב מרגי: אני מצפה שיבוא יום אחד שר, ויאמר: לקחתי את צמצום הפערים.

יעקב מרגי: אני לא נבהל – אני גם לא חושד בכוונות לא טובות.

יעקב מרגי: יש הרבה רוצים, אבל כרגע הדגל האדום שמעל מערכת החינוך זה הפערים בחינוך במדינת ישראל שזועקים.

יעקב מרגי: נסכם את זה – כפי שאמרתי, אדוני המנכ"ל, ישיבה מיוחדת עם תשובות לכל השאלות.

יעקב מרגי: אנחנו נועלים את הישיבה, חמש דקות הפסקה.