ועדת הכספים, כנסת 21, פרוטוקול מספר 18, 2019-06-25 10:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש לומר שני דברים לפני שאנחנו מתחילים לדון בנושא לשמו התכנסנו; אחד, ועדת הכספים קיימה מספר דיונים בנושא הרנטות שמקבלים ניצולי השואה מגרמניה.

משה גפני: שיפרנו בארץ את התנאים של ניצולי השואה והגדלנו את הסכומים שהם מקבלים.

משה גפני: ברבות השנים, בעקבות הפעולות שעשינו כאן

משה גפני: בארץ, גם ממשלת ישראל וגם הכנסת, השתפרו התנאים וגדל התקציב שמקבלים ניצולי השואה ויצא שמקבלי הרנטות, מה שנחשב פעם לטוב ביותר והם היו אלה שמקבלים את הקצבה הטובה ביותר – באופן יחסי כמובן, עדיין מצב ניצולי שואה לא טוב – קיבלו סכום הרבה יותר נמוך ותנאים יותר גרועים מאלה של ניצולי השואה בארץ.

משה גפני: שיפור התנאים הוא תעודת כבוד לישראל אבל בסופו של דבר לא נפתרה הבעיה לגבי מקבלי הרנטות.

משה גפני: הזמנו לוועדה את שגריר גרמניה בישראל, ביקשנו ממנו שממשלת גרמניה תתאים את עצמה, תיתן גם את הסכומים שעליהם מדובר ותיתן זאת רטרואקטיבית.

משה גפני: זה בעצם הקו הראשון של ניצולי השואה, מקבלי הרנטות מגרמניה.

משה גפני: אנחנו התבשרנו בימים האחרונים, לאחר משא ומתן שהתנהל בינינו לבין העוסקים בעניין הזה בממשלת גרמניה עם הנחיה של הממשלה הגרמנית, שהעלו את הסכומים של מקבלי הרנטות.

משה גפני: הם מקבלים היום 2,500 בתשלום רבעוני.

שגית אפיק: יעלו רק בפברואר 2020.

משה גפני: כן.

משה גפני: לא נפתרה גם הבעיה של האלמנות של ניצולי השואה.

משה גפני: בקיצור, יש עדיין בעיות אבל הבשורה היא בשורה חשובה.

משה גפני: אני מודה לממשלת גרמניה, לפחות באופן זמני, כביניים, ומי שיהיה יושב-ראש הוועדה הקבועה יצטרך לקיים את הדיון הזה באופן מסודר.

יעקב מרגי: אתה לא מחמיץ שום הזדמנות להתגרות בנו בנושא הזה של יושב-ראש הוועדה הקבועה.

משה גפני: זה דבר שעבדנו עליו מאוד קשה, פתאום קיבלנו אותו וקשה לנו גם להגיב מכיוון שאין ועדה קבועה.

משה גפני: אבל זו חשוב מאוד שבסופו של דבר התהליך הצליח.

משה גפני: יוסף מור, אתה יכול לומר משפט?

משה גפני: מרדכי הראלי ביקש אבל הוא לא מרגיש טוב.

יוסף מור: מרדכי הראלי אושפז.

משה גפני: כולנו מאחלים לו רפואה שלמה, הוא שותף לדיונים פה תמיד.

משה גפני: בבקשה, משפט.

יוסף מור: אני יושב-ראש עמותה של מקבלי הרנטות מגרמניה.

יוסף מור: קודם כל, אני מברך ומודה על ההחלטה הזאת.

יוסף מור: היא באה באיחור ומעט מידיי אבל אין ספק שזה תורם לנו המון.

יוסף מור: במקום לפרט אני רוצה לבקש שתמשיך בקדנציה הבאה להעביר את החוק - - -

משה גפני: לא, אתה לא יכול לבקש דבר כזה כי אולי מישהו אחר רוצה.

יוסף מור: שתמשיך לקדם את החוק שוועדת הכספים שלחה לכנסת – שהיה צריך להביא לידי השוואה מלאה ללא יוצא מן הכלל, לא יותר אבל גם לא פחות.

יוסף מור: עדיין, למרות התוספת הזאת, אנחנו הרבה-הרבה פחות ממה שמקבלים היום.

יוסף מור: מה שאני יכול להגיד רק הוא שמאז החוק האחרון, התוספת האחרונה – היינו אז 6,200, היום נותרנו בסך הכול 5,000, כך שהזמן פה הוא גורם מאוד מכריע ואנחנו פונים אליך להמשיך בכיוון הזה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: שתהיו בריאים.

משה גפני: תמסור למרדכי הראלי רפואה שלמה בשם כולנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דבר נוסף, למיטב הבנתי הממשלה אתמול קיבלה החלטה לפצות את תושבי מבוא מודיעים וקיבוץ הראל.

משה גפני: בישיבה הקודמת אמרתי שהסכום הוא בין 60 ל-85 מיליון, הממשלה קיבלה החלטה לפצות אותם בסכום של 85 מיליון, גם את מבוא מודיעים וגם את קיבוץ הראל.

משה גפני: הם בעצם נשארו בלי כלום, בלי בית, בלי נכסים, שום דבר, ואינם יכולים לקבל פיצוי, לא מחברות ביטוח כי הם לא היו מבוטחים, ולא ממס רכוש מכיוון שאין הוכחה ברורה שמדובר בהצתה או אירוע טרור, או אפילו סתם הצתה שאיננה קשורה לנושא הלאומני.

משה גפני: הממשלה תפצה אותם ואני מברך על כך.

משה גפני: שוב אנחנו בבעיה עם מקורות המימון בגלל שיביאו כנראה קיצוץ רוחבי.

משה גפני: אני לא שמח לעשות את הקיצוץ הרוחבי.

משה גפני: הקיצוץ הרוחבי – שחברי הכנסת לא יטעו לחשוב שמדובר על איזשהו פטנט ופטנט שאינו פוגע.

משה גפני: הוא פוגע במשרדים, בדברים חיוניים מאוד.

משה גפני: כשזה יגיע לפה, ברגע שאני אחליט להביא את זה לדיון – צריך את האישור של ועדת הכספים – אנחנו נקיים על זה דיון מעמיק.

משה גפני: אדוני השר, שלום.

בצלאל סמוטריץ': לא התייחסת אלי כל כך יפה לפני כן.

משה גפני: האמת היא שגם עכשיו לא אבל אלה כללי הטקס.

יעקב מרגי: אל תדאג, זו מחווה זמנית, בצלאל.

משה גפני: על כל פנים, אנחנו מודים על ההחלטה הזאת לפצות את תושבי מבוא מודיעים ואנחנו שמחים על כך.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון על הקיצוץ הרוחבי.

משה גפני: הקיצוץ הרוחבי הוא דבר לא פשוט ובוודאי לא נעשה את זה באופן הזה.

משה גפני: אני מקדם בברכה את שר התחבורה, בצלאל סמוטריץ', ואני מתייחס אליו עכשיו יפה.

משה גפני: האמת שגם קודם התייחסתי אליו יפה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הסכמתי להיכנס עד שהוא לא הבטיח לי שהוא לא מעכב את הפניות של משרד התחבורה.

משה גפני: לא ידעתי.

משה גפני: אם הייתי יודע לא היינו מעבירים - - -

יעקב מרגי: יש לך מזל שנכנסת אחרי ההעברות.

קטי קטרין שטרית: בצלאל, אתה לא מעודכן.

בצלאל סמוטריץ': אני מעודכן.

משה גפני: אם היינו יודעים היינו מעכבים את זה.

בצלאל סמוטריץ': על זה נאמר:

בצלאל סמוטריץ': זכין לאדם שלא בפניו.

משה גפני: אני מודה לך על השתתפותך בדיון החשוב הזה.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, קיימנו דיון, כפי שאתה יודע, לא קל בנושא הרצון לסגירת שדה התעופה דב.

משה גפני: אתה תדבר על התוכנית שלך ונראה מה עושים, אבל תצטרך לענות לי גם על כמה שאלות.

משה גפני: אני מניח שהיות שעסקת בנושא בצורה כל כך אינטנסיבית אז אתה בטח יודע.

משה גפני: אנחנו העברנו כאן בוועדה פעמים רבות חוקים של הפקעת שטחים בשביל דרך.

משה גפני: מפקיעים שטח.

משה גפני: קח למשל את ירושלים: עושים רכבת קלה – הפקיעו שם שטחים; לא עשו חשבון ואמרו: יש שם בעלי חנויות, הם יינזקו וכל מה שנלווה – החליטו.

מיקי לוי: כביש מס' 1, כל השטחים של מוצא.

יעקב מרגי: נכון, יש דוגמאות למכביר.

משה גפני: אנחנו יכולים לעבור על כל המדינה כך, לעבור מקום מקום.

משה גפני: אני מדבר על הרכבת הקלה כי זה מול העיניים שלנו אבל זה קיים בכל המקומות.

משה גפני: אנחנו העברנו חוקים.

משה גפני: מאוד התמרמרנו על חוק כזה בכל פעם שהוא היה מגיע אבל היינו מאשרים בסוף, אמנם עם הגבלות אבל הבנו שכביש צריך לפעול ודרך אסור לחסום.

משה גפני: לא הבנתי עד עכשיו ואני שואל את עצמי בימים האחרונים כשאני חושב על שדה דב – לא עסקתי בעניין הזה כוועדת כספים, זה בעצם היה צריך להיות בוועדת הפנים, יואב קיש באמת התחיל חקיקה בעניין אבל זה לא היה אצלנו – למה לא הפקיעו.

משה גפני: אני נגד לפגוע בבעלי הקרקעות.

משה גפני: מה, היו שם אנשים חזקים שלא התמודדו אתם?

משה גפני: להם לא הפקיעו?

משה גפני: הפקיעו רק לאלו שנמצאים בנתיבי איילון, בשכונת התקווה?

משה גפני: מה ההבדל?

משה גפני: זה לא לעצור דרך – זה לעצור שדה תעופה, לעצור עיר.

משה גפני: למה לא עשו את זה?

משה גפני: ואם עשו את זה, למה לא מנסים להגיע לפתרונות?

משה גפני: דבר שני, אני לא בטוח גם מה היה בבית המשפט וזה כל הזמן מרחף מעל ראשנו.

משה גפני: האם בית המשפט לא מאפשר לנו לחוקק?

משה גפני: האם בית המשפט לא מאפשר לנו לדחות בינתיים?

משה גפני: האם בית המשפט לא מקבל את עמדתה של הכנסת?

משה גפני: אני לא חושב שזה נכון.

משה גפני: אני חושב שדי מטעים אותנו פה.

משה גפני: לא יכול להיות שאם אנחנו באים ואומרים שהעיר תיסגר – ואומרים את זה כולם, לא אופוזיציה או קואליציה, כולם אומרים את זה - - -

אורית פרקש הכהן: בית משפט לא התערב בנושא עצמו.

אורית פרקש הכהן: הוא בסך הכול אמר: יש החלטת ממשלה קיימת, אם רוצים לעדכן אותה תעשו את זה במסלול.

אורית פרקש הכהן: בית משפט לא הביע דעה לגוף הדברים.

משה גפני: השר ישיב על העניין הזה.

משה גפני: אני בכוונה העליתי את השאלה הזאת לפני שהשר משיב.

משה גפני: תדעי שכששר משיב זה יותר חשוב.

אורית פרקש הכהן: אני אלמד את מקומי.

משה גפני: לא, מקומך הוא מכובד מאוד, אבל את יודעת איך רבתי אתו פה בוועדה?

משה גפני: עכשיו אני אכבד אותו מאוד, צריך להיות ממלכתי בעניין.

משה גפני: אנחנו חברים טובים אבל היו לנו מריבות על כל מיני דברים קטנים.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני יושב-ראש, גם על הדיון הקודם, שלצערי לא יכולתי להשתתף בו, וגם על הדיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה לכל החברים ששותפים למהלך הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני אגיד כמה מילות הקדמה ואחר כך אצלול פנימה לעומק המצב שאנחנו נמצאים בו וההצעה, המתווה, שאנחנו מנסים כרגע לקדם.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל, צריך לומר בצורה ברורה שיש מעט מאוד נושאים בבית הזה שנמצאים בקונצנזוס כל כך רחב כמו הבנת החשיבות של המשך פעילותו של שדה דב לאילת – ואני מניח שדיברתם על זה רבות בדיון הקודם, אני לא רוצה לחזור – ההבנה שזה סוג של תחנה מרכזית.

בצלאל סמוטריץ': בשונה משדות תעופה שמשמשים לטיסות נופש, פה זה סוג של תחנה מרכזית.

בצלאל סמוטריץ': זו תחבורה ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא תעופה במובן הקלאסי של המילה אלא תחבורה ציבורית ואין מספיק תחבורה ציבורית לאילת.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לדבר בתוכניות עתידיות, וישבתי על זה אתמול עם שר האוצר, על רכבת מדימונה לאילת וכו', תהליכים שצריך לעשות אותם, בוודאי אם רוצים להקים עוד ערים – יהיו לך מתחרות, אדוני ראש העיר, בעזרת-השם, בעשורים הקרובים – ולפתח את החלק הדרומי הזה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אבל נכון להיום ולמצאי התחבורה הציבורית – ושוב אני חוזר על ההגדרה הזו – לאילת, יש קונצנזוס מאוד רחב שמבין את החשיבות של הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שאם אנחנו נביא את החוק הזה אז יהיו כאן 120 או 110 חברי כנסת שיתמכו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר תקדימים מארבע השנים שאני לפחות בבית הזה, נושאים שעברו כאן

בצלאל סמוטריץ': בקונצנזוס כל כך רחב.

בצלאל סמוטריץ': זאת נקודה ראשונה ואני חושב שהיא לא יכולה שלא לעמוד ברקע, גם של גורמי הממשלה שאתם אנחנו מתדיינים על הסוגיה הזו, גם אל מול בעלי העניין הפרטיים, שיש להם כמובן עניין לגיטימי וצודק, ותכף אני ארחיב על כך.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם בית המשפט חייב ובוודאי ייתן דעתו בכל מהלך שנעשה על העובדה הזו כשמדברים על דמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': אז יש קונצנזוס כל כך רחב בכנסת, ולמיטב שיפוטי גם בקרב שרי הממשלה – ואני בדיאלוג עם רובם בשנתיים-שלוש האחרונות בעניין הזה, אם זה שר התיירות, שר הבריאות וכו'.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני יורד מעט לגופו של עניין.

בצלאל סמוטריץ': שאלת, אדוני יושב-הראש, את שאלת ההפקעה ופה צריך לומר: אנחנו נמצאים היום בפני מציאות נתונה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמדינת ישראל התנהלה בצורה מאוד שגויה בכל הטיפול שלה בשאלת שדה דב ובוודאי היחס אל הגוש הגדול ואל הפרטיים הנוספים שנמצאים שם מראשית הדרך.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שלו היינו חושבים שאנחנו נגיע לאן שהגענו היום לפני 20 ו-30 שנה, ראוי היה להתנהל אחרת ולא להגיע למצב שאנחנו בו היום.

בצלאל סמוטריץ': אפשר היה אולי להפקיע אבל צריך לזכור שהפקעה אז הייתה עולה פחות מעשירית – עשרימית?

בצלאל סמוטריץ': שלושימית?

בצלאל סמוטריץ': ארבעימית?

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע איך אומרים את זה, אבל מספרים אחרים בכלל ממה שיש היום.

בצלאל סמוטריץ': ודאי שזה מה שהיה צריך אז לעשות.

בצלאל סמוטריץ': זו תשתית ציבורית הכי טריוויאלית בעולם, אפשר וצריך היה לייצר הפקעה.

בצלאל סמוטריץ': נאמר יותר מזה – אני לא מגלה כאן סוד כמוס – שדה התעופה דב לא מוסדר תכנונית.

בצלאל סמוטריץ': עשרות שנים פועל שדה תעופה במדינת חוק, מדינה דמוקרטית מתוקנת, והוא לא מוסדר תכנונית.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר יותר מזה, לא נעשתה עבודה מסודרת בממשלת ישראל – עושים היום סוג של עבודה כזאת במועצה הארצית לתכנון, סוג של תמ"א שדות תעופה, לתקף אותה בצורה יסודית, להסתכל עכשיו בראיית רוחב איך נראית מערכת התעופה, תעופת החוץ ותעופת הפנים, במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אין מספיק עבודה כזאת וכשקיבלו את ההחלטה לסגור את שדה דב – אני אומר את זה באחריות – לא קיבלו את ההחלטה מתוך ראיה אסטרטגית.

בצלאל סמוטריץ': זה לא רק קשור לאילת אלא בכלל, ביטחונית, האם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להישען היום רק על נתב"ג על רקע האתגרים הביטחוניים הקיימים והיכולת לשבש את נתב"ג ברגע.

בצלאל סמוטריץ': שדה משלים – בנבטים משרד הביטחון מתנגד, רמת דוד עדיין מתעכב.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אם אני אשאר בתפקיד הזה בקדנציה הבאה אני חושב שזה אחד האתגרים הכי גדולים.

בצלאל סמוטריץ': אין היום איזו ראיית רוחב ולדעתי ולמיטב שיפוטי הדל, ואפילו בבדיקות שעשיתי בימים האחרונים עם גורמי מקצוע אצלנו במשרד, אסטרטגית לא נכון לסגור את שדה דב.

בצלאל סמוטריץ': מדינה מתוקנת בשנת 2019 לא משאירה את מטרופולין תל אביב בלי שדה, לא משאירה את כולה היום נשענת על נתב"ג.

בצלאל סמוטריץ': אז מדברים עכשיו על תמנע בחירום וכו' – זה לא זה, לא במרחקים, לא בקרבה למרכז הארץ ולא ביכולת לתת מענה לכל התעופה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': לו היינו נמצאים היום בראשית הדרך אני חושב שנכון היה להשאיר את שדה דב – זה נכון בראייה מרחבית, זה נכון בהקשר של אילת – ולתת מענה לבעלי הזכויות בקרקע, אם באמצעות הפקעה עם מנגנוני הפיצוי שקבועים כבר היום בפקודת רכישת מקרקעין לצורכי ציבור ואם בדרכים אחרות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אנחנו, אדוני יושב-הראש, לא שם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אחרי שנעשה מה שנעשה.

בצלאל סמוטריץ': התקבלו החלטות ממשלה, תוכננו תוכניות ועל בסיסן נבנו תוכניות תקציביות, צה"ל מועבר דרומה וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר – אני אומר את זה בצער – אני חושב שבהקשר הזה את הנעשה אין להשיב.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רואה אפשרות היום, על רקע כל השלכות הרוחב שהדבר הזה כולל, להשיב את הגלגל לאחור במובן המהותי, למנוע את תוכנית תל אביב/4444 לשנות לחלוטין את כל הסיפור.

בצלאל סמוטריץ': אפילו מתווה חולדאי, שאני כן תמכתי בו בראשית הדרך וחשבתי לשמר את המסלול עם טרמינל קטן, לייצר 6,000 או 8,000 יחידות וכמובן לתת מענה לגוש הגדול וכו', גם זה לדעתי, בנקודת הזמן הנוכחית, על רקע השלכות הרוחב שיש לדבר הזה – להגיד בלתי אפשרי?

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה בלתי אפשרי, הוא כמעט בלתי אפשרי.

בצלאל סמוטריץ': השלכות הרוחב שלו והמחירים שלו לכל כך הרבה דברים שתלויים פה אחד בשני – יש עוד 10,000 יחידות דיור אחרות שתלויות בזה, אני לא נכנס לזה כרגע במסגרת הזמן הנוכחית.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבהקשר הזה את הנעשה אין להשיב.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני אומר את זה בכאב.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שזה דבר טוב שהגענו לנקודה הזאת, אבל צריך לדעת להשלים לפעמים גם עם המציאות.

בצלאל סמוטריץ': אם מגיעים לקיר צריך לדעת שזיהינו קיר.

בצלאל סמוטריץ': למרות זאת, אני חושב - - -

משה גפני: אנחנו מבקשים דחייה.

מיקי לוי: כל הסיפור זה עד שהטרקטור הראשון - - -

בצלאל סמוטריץ': תנו לי חמש דקות, תסמכו עלי שאני רוצה לבנות את זה מתודולוגית נכון לפי הסדר, גם כדי להרגיע חששות וגם כי אני יודע שכל דבר שמדברים פה עכשיו הולך אחר כך למקומות אחרים, כידוע.

בצלאל סמוטריץ': לכן, תנו לי חמש-שש דקות לנסות להסביר את התמונה הכוללת ואז אני חושב שיהיה מאוד קשה לענות למה שאנחנו מנסים לקדם.

בצלאל סמוטריץ': אני רק עונה במשפט אחד, אדוני, לשאלתך הממוקדת על בית המשפט כי היא מאוד-מאוד משמעותית בהקשר הזה.

בצלאל סמוטריץ': בית המשפט אמר בצורה מפורשת – אמרה הנשיאה חיות – מותר לכנסת לחוקק.

בצלאל סמוטריץ': זה נמצא בפרוטוקולים של הדיונים.

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו חוקקנו כאן בקונצנזוס רחב, עם 84 חברי כנסת, את החוק הקודם, לפני שנתיים, שהביא אותנו לרגע הזה ולפחות עשה את המינימום ההגיוני של להצמיד תעופה אזרחית לתעופה צבאית, אמרו גם אנשי משרד המשפטים: זה לא חוק עוקף בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': סוגריים: אני טוען שאין מושג כזה, אנחנו האוטוסטרדה, מקסימום בג"ץ עוקף אותנו, אבל גם לשיטת מי שחושב שיש מושג כזה שנקרא "חוק עוקף בג"ץ", זה לא חוק עוקף בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': בית המשפט דן במצב החוקי הנוכחי, הוא דן במצב ההסכמי הנוכחי, ואני חוזר ואומר: יש אינספור פסקי דין שאומרים שלמדינה מותר לסגת מהסכמים, מותר להפקיע, בוודאי ובוודאי אם עושים את זה בחקיקה שעניינה באינטרס ציבורי כל כך גדול, ובוודאי, כפי שאני אציג תכף, עושים את זה מבלי לפגוע כמלוא נימה בזכויות בעלי הקרקע הפרטיים.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר כאן, אני נותן משקל גם לזכויותיהם, לפחות לאזן, אבל אני לא מזלזל, אני לא מזלזל בזכויותיהם ואני בוודאי לא מזלזל באינטרס הצפייה הלגיטימי שלהם על רקע ההתנהלות של המדינה לאורך השנים, ששוב אני אומר, לו אני הייתי מקבל את ההחלטות אז יכול להיות שהייתי מתנהל אחרת, סביר שהייתי מתנהל אחרת, אבל לא אני קיבלתי.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': אני גם לא חושב שאני רוצה לבקר את מי שקיבל.

בצלאל סמוטריץ': אנשים קיבלו החלטות וגם להם יש הסתמכות על ההסכמים, המצגים והתהליכים וגם בזה צריך להתחשב.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהמתווה שאנחנו מגבשים בימים האחרונים – ובאותו לילה בו מוניתי לתפקיד קיבלתי טלפון מראש הממשלה וזו הייתה משימתו הראשונה, שניכנס לעובי הקורה מתוך שעסקנו בזה כולנו בשנתיים-שלוש האחרונות בצורה מאוד אינטנסיבית לנסות ולגבש מתווה – הוא מתווה שמרבע מעגל.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, יש לו מקסימום יתרונות.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר את המתווה ואסביר בעיקר מה יקרה בשנתיים-שלוש האלה.

בצלאל סמוטריץ': מה שיקרה זה לא שאנחנו נחפש דרך בסוף לבטל את התוכנית ושהשדה לא יתפנה, הוא יתפנה, אבל אני אסביר מה יקרה ולמה מה שיקרה הוא מאוד משמעותי לאילת, יש בו המון הישגים, יש בו אפס מחירים ומינימום סיכון.

בצלאל סמוטריץ': סיכון תמיד יש.

בצלאל סמוטריץ': יש בו מקסימום רווח, אפס נזק ומינימום סיכון.

בצלאל סמוטריץ': הרעיון שלנו אומר שאנחנו נעביר חקיקת בזק שתאמר שהמסלול ושטח מאוד קטן של טרמינל שיישאר לידו לא יפונה כרגע, אבל ייקבעו שני דברים מאוד משמעותיים בחוק: אחד, ייקבע שכל הליכי התכנון ביחס לשטח נמשכים באותה מתכונת – לא התכנון, התכנון, השיווק והביצוע, ואני תכף אתן בדיוק את הגאנט איך הדברים האלה מתנהלים ולמה זה אפשרי.

בצלאל סמוטריץ': כל ההליכים, גם הסטטוטוריים וגם השיווקיים, הכול יימשך בדיוק כפי שהוא.

בצלאל סמוטריץ': התוכנית הזאת של תל אביב/4444, תוכנית המתאר לכל רובע דב, זו תוכנית אשכול שנמצאת בותמ"ל – אגב, עוד לא הופקדה אבל אמורה להיות מופקדת לותמ"ל – תכף אני אתן בדיוק סטטוס ולוחות זמנים של כל תוכנית, מה קורה אחרי התוכניות האלה ומה צריך לקרות, מה אומרים גורמי המקצוע ומה הערכתי, אחרי שגם בדקתי אותה עם אנשים אחרים שעוסקים בתחומים האלה לגבי לוחות הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': הכול מתקדם לפי הסדר וביום שבו יצטרך להיכנס הטרקטור הראשון, לא חשוב כרגע על איזה סוג של עבודה, אל שטח המסלול, גם הוא יפונה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מרוויחים גם דחייה של מינימום – בהערכות הכי אופטימיות של טחנות הצדק שטוחנות במדינת ישראל ומקדמות תכנון וביצוע – שלוש שנים.

בצלאל סמוטריץ': מה שיקרה בשלוש השנים האלה זה בעיקר – ופה אני כן רוצה לומר, בכל זאת אני שר התחבורה עכשיו, מילה מאוד טובה לאנשי משרד התחבורה ורשות שדות התעופה, שקיבלו דירקטיבה ממשלתית, קיבלו את הכלים ועשו את מה שהם יכולים בנתב"ג בכדי להכשיר אותו לקלוט את הפעילות של שדה דב באמת בצורה יוצאת מן הכלל.

בצלאל סמוטריץ': הייתי שם ביום חמישי, למחרת כניסתי לתפקיד, הייתי שם בסיור כדי לראות את הדברים האלה בעיניים ובדקנו אותם, אבל יש בעיות אובייקטיביות שלא תלויות בהם.

בצלאל סמוטריץ': הם יצרו את הטרמינל, שיפצו, פינו קומה בחניון, יש שאטלים, הכול מסודר חוץ מדבר אחד – פתרון תחבורתי מנתב"ג לתל אביב בשעות העומס.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות, זה לא בסמכות רשות שדות התעופה, ויושב כאן הסמנכ"ל קובי בליטשטיין.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו תוכנית מאוד מסודרת במשרד התחבורה לתת לדבר הזה מענה.

בצלאל סמוטריץ': צריך להבין, הבעיה היא שאין כניסה לנתיב המהיר לתל אביב מהכניסה הראשית לנתב"ג.

בצלאל סמוטריץ': הכניסה לנתיב המהיר היא הרבה יותר מוקדמת, ולכן כל מי שרוצה להיכנס לנתיב המהיר צריך לעשות סיבוב, את הטבעת המזרחית דרך כביש 40, ושם, כידוע, יש פקקים גדולים.

בצלאל סמוטריץ': הפרויקט המיידי ביותר הוא נתיב תחבורה ציבורית – וכבר שוחחתי על זה אתמול עם שר האוצר כדי לתקצב את זה – בכביש 40.

בצלאל סמוטריץ': אם יצרנו אותו אז אותו שאטל, אותו אוטובוס שיעלו עליו מיד עם הירידה מהמטוס באותו מתחם מיוחד שהוכן לשם כך, אך ורק לצורך אותה תעופת פנים מאילת, ייסע בנתיב התחבורה הציבורית בכביש 40, יכנס לנתיב המהיר לתל אביב ויגיע מהר מאוד לתל אביב.

בצלאל סמוטריץ': פתרון קצת יותר ארוך, שגם כבר נמצא בצנרות של משרד התחבורה עוד הרבה לפניי ואני בכלל אמרתי ואני חוזר - - -

מיקי לוי: טכנית זה אפשרי?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': יש עכשיו בדיקת עומק.

בצלאל סמוטריץ': בבדיקת היתכנות ראשונית – כן.

בצלאל סמוטריץ': יש שם שול מספק.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אומר, יש עבודה מקצועית שמבוצעת עכשיו, ממש בימים אלה, במשרד התחבורה, כדי לבחון את זה באמת לעומק הנדסית, תכנונית, תקציבית, לוחות זמנים.

בצלאל סמוטריץ': ההערכה שקיבלנו אתמול – תקן אותי, הסמנכ"ל, אם אני טועה – היא שתוך שנה עד שנה וחצי אנחנו יודעים, במאמץ גדול ובהנחה שזה יתוקצב, וכפי שאמרתי שר האוצר נתן הסכמה עקרונית, להעמיד את הפתרון הזה והוא דרמטי.

בצלאל סמוטריץ': הוא דרמטי, אגב, לא רק לאילת, הוא דרמטי לכל מי שנוחת בנתב"ג ורוצה להגיע לאזור המרכז.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא עושים את זה רק בשביל תושבי אילת.

בצלאל סמוטריץ': הדבר השני הוא קצת יותר ארוך טווח אבל גם הוא כבר נמצא שלבים מתקדמים וזה מחלף כפר חב"ד, בכלל כל הכניסה הראשית לנתב"ג.

בצלאל סמוטריץ': גם הוא חשוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': הדבר השלישי – גם זה כבר נמצא בתכנון – הוא העלאת תדירות הרכבות מנתב"ג לתל אביב משתיים בשעה לארבע בשעה.

יעקב מרגי: הגיעו הקרונות?

בצלאל סמוטריץ': פעימה שישית הגיעה, פעימה שביעית בדרך, ואחרי שהיא תגיע זה יקרה, בעזרת-השם.

בצלאל סמוטריץ': קובי, אתה זוכר מתי צריכה להגיע הפעימה השביעית?

יעקב בליטשטיין: הפעימה השישית אמורה להתחיל ממש בחודשים הקרובים אבל זה לא קשור לעניין הזה - - -

קריאה: זה לא מטרמינל 1.

בצלאל סמוטריץ': התכנון שלנו בנתב"ג, נכון להיום, מדבר על כך שאחרי שנוחתים ויורדים מהמטוס יש אוטובוס, כמו שמחכה היום בשדה דב.

בצלאל סמוטריץ': יחכו כמה אוטובוסים, אנחנו נדע מראש על כל אחד שעולה למטוס, יוצא מאילת, נדע בקצה כמה אנשים רוצים להגיע לרכבת, הוא ייקח אותם לרכבת, כמה אנשים רוצים להגיע ישר לתל אביב, יהיה שאטל בחינם שמשרד התחבורה מממן שייקח אותם מהמטוס ישירות לתל אביב, לארלוזורוב, לאיכילוב.

בצלאל סמוטריץ': יש גם תוכנית לחולים שבאים לטפולים, תהיה מונית על כבש המטוס שלוקחת אותם בחינם – היום זה 50% – בחינם, באופן מלא, ישירות לבית החולים.

בצלאל סמוטריץ': רק מה?

בצלאל סמוטריץ': גם המונית הכי טובה בעולם וגם האוטובוס הכי טוב בעולם עומד בפקקים.

בצלאל סמוטריץ': אז אם לא נתנו בשלב הראשון את נתיב התחבורה – אגב, בדקנו עוד דבר, וזו אפשרות כן לתת חיבור לנתיב המהיר באמצע, בטיחותית זה דבר מאוד מסוכן שפשוט לא מתאפשר.

בצלאל סמוטריץ': כלומר, לייצר במצב הנתון היום כניסה לנתיב המהיר אחרי היציאה, מערבית ליציאה הראשית לנתב"ג, זה דבר שלא מתאפשר.

בצלאל סמוטריץ': לכן אנחנו צריכים את אותו נתיב תחבורה ציבורית.

משה גפני: לפי התוכנית שלך לא סוגרים את שדה דב ביום שני?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה אומר תכלס.

לשם כך התכנסנו.

יואב קיש: הוא מסביר את ההיגיון.

יואב קיש: יש סיבה לזמן הזה.

בצלאל סמוטריץ': תנו לי שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': תראו, היה אמור להיות אתמול דיון אצל ראש הממשלה שבו הייתי אמור להציג את המתווה, יש מצגת מסודרת, יש הכול, אחרי שקיימנו סדרה של דיונים עם כול גורמי המקצוע, שמענו את עמדתם – אגב, אני מכבד אותה, למרות שהם מתנגדים אני מכבד מאוד את עמדתם, אני, מה לעשות, חושב אחרת מהם.

בצלאל סמוטריץ': אם ראש הממשלה יאמץ את זה אז אפשר בתוך 48 שעות להעביר כאן את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, הוא יעבור בקונצנזוס מלא בלי שום בעיה.

בצלאל סמוטריץ': יש גם בתקנות עבודת הממשלה יכולת לעשות את זה בחקיקת בזק.

בצלאל סמוטריץ': הכול אפשרי טכנית.

בצלאל סמוטריץ': צריכה להתקבל החלטה מהותית של ראש הממשלה שהוא לוקח את הסיכון.

בצלאל סמוטריץ': פה אני רוצה רגע לומר איפה הסיכון.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, המתווה בנוי על כך שאנחנו אמנם מעכבים כרגע את הפינוי – כל חלק אשכול מפונה מידית, כל הטרמינל היכן שהוא נמצא היום, המבנים האזרחיים, חניות המטוסים הקטנים, הכול מפונה היום, אפשר מיד להיכנס לבדיקות קרקע, אפשר מיד להיכנס - - -

יואב קיש: אבל צריך גם את הזמנים, מתי אתה מפנה הטרמינל - - -

בצלאל סמוטריץ': משרד הביטחון צריך לפנות את השדה עד ה-1 בנובמבר.

בצלאל סמוטריץ': יש לו זמן.

בצלאל סמוטריץ': למדנו, לצערנו הרב, בגירוש של גוש קטיף שלהרוס לוקח מעט מאוד זמן.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך ארבעה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להשאיר את זה כרגע עוד חודשיים.

בצלאל סמוטריץ': אתמול הצגת לנו אדוני, אני לא אגיד מה שאסור להגיד אבל יש לכם מנהלת שיודעת לעבוד מהר, טוב ובזול, ואם משרד הביטחון יקבל הנחיה, לדעתי הוא יודע להתאים מבנה קיים כבר של מערכת הביטחון על המסלול בתוך חודשיים-שלושה, בלי שום בעיה, לטרמינל.

אודי אדם: אנחנו לא יודעים להפעיל את השדה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני המנכ"ל, אין דבר שמשרד הביטחון לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אחרת אנחנו לא נישן טוב בלילה.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מצוין להשאיר פקחי טיסה.

אודי אדם: תודה על המחאה אבל לא כל דבר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני המנכ"ל, אני אומר לך שאתם מסוגלים.

בצלאל סמוטריץ': אתם תקבלו פקודה ותבצעו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עדיין במדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שגם בדקתי את זה עם אנשיך - - -

מאי גולן: חיילים בתפקיד, מה הבעיה?

אודי אדם: להפעיל טרמינל אזרחי?

בצלאל סמוטריץ': אדוני המנכ"ל, כיוון שגם בדקתי עם אנשיך אז רשות שדות התעופה מסוגלת לקחת תוך חודשיים אחריות על כל נושאי אבטחה, כיבוי אש וכו'.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחידי שנצטרך סיוע ארוך טווח יותר ממשרד הביטחון זה להפעיל את מגדל הפיקוח, את פקחי הטיסה.

בצלאל סמוטריץ': בהנחה שאנחנו עדיין בדמוקרטיה וזה לא השתנה כשישנתי בלילה אז אם צה"ל יקבל פקודה הוא ימשיך לשים בקרי טיסה עוד חצי שנה או שמונה חודשים, עד שרשות שדות התעופה תסיים להכשיר בקרי טיסה אזרחיים להפעיל את שדה דב בתעופה אזרחית לאותן שנתיים-שלוש שעליהן אנחנו מדברים.

בצלאל סמוטריץ': יש לי המון-המון כבוד, אדוני המנכ"ל, אבל בעיניי זו הבעיה הכי קטנה שנצטרך להתמודד אתה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למה אין פקחים לרשות עצמה?

בצלאל סמוטריץ': כי הרשות אומרת שייקח לה – הם אמרו שנה, אני מרשה לעצמי לומר חצי שנה-שמונה חודשים – עד שמכשירים אנשים וקולטים וכו'.

בצלאל סמוטריץ': זה שדה שלא הפעילו אותו, בואו לא ניקח סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': הרי אתה לא נותן לאנשים להתגלח, יש חפיפה וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תשים בקר טיסה להתגלח פעם ראשונה וחס וחלילה מהתאונות הראשונות.

בצלאל סמוטריץ': זה תהליך שעושים אותו, הוא קיים, אנחנו לא ממציאים את הגלגל, הוא קיים והוא יכול לקרות.

בצלאל סמוטריץ': אם צה"ל יצטרך להשאיר את הבקרים עוד כמה חודשים אז זה יקרה.

בצלאל סמוטריץ': בכל אופן, אמרתי, רוב השטח מתפנה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להיכנס לבדיקות קרקע מידיות, אפשר להיכנס לטיהור קרקע מידי, שזה הדבר היחידי שעושים עכשיו, בוודאי ברוב האשכול וגם במתחם הצפוני שלא נמצא בותמ"ל אבל אמור להתקדם אחרי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו בואו נדבר רגע על סדר התכנון.

בצלאל סמוטריץ': בראש ובראשונה חייבת התוכנית המתארית 4444 להיכנס לתוקף.

בצלאל סמוטריץ': בלעדיה הותמ"ל לא יכולה להיכנס לתוקף מכיוון שהותמ"ל כוללת איחוד וחלוקה, איחוד וחלוקה אפשר לעשות רק אחרי שסיימנו את התוכנית המתארית של כל השטח ואין לנו שם תשתיות ציבוריות בהתאם לחוות דעתו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ארז קמיניץ.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר לעשות איחוד וחלוקה בלי שאישרנו את כל התוכנית המתארית.

בצלאל סמוטריץ': לוחות הזמנים שם הם שכרגע הוועדה המחוזית האריכה את המועד להתנגדויות עד סוף חודש יולי.

בצלאל סמוטריץ': אוגוסט, כידוע, לא עובדים במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אוקטובר – חגים.

בצלאל, התחלת לדבר על הסיכון ונעצרת.

בצלאל סמוטריץ': עוד שניה.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים את זה כדי להסביר למה בעיניי הסיכון הזה הוא הכי מזערי בעולם.

בצלאל סמוטריץ': אני גם כאן אצטט את נשיאת בית המשפט העליון עוד רגע, אתלה באילנות גבוהים מאוד.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, אוגוסט לא עובדים, אוקטובר חגים, כל מי שיש לו טיפה יד ורגל בוועדות - - -

יואב קיש: ספטמבר בחירות.

בצלאל סמוטריץ': לא, הוועדה עובדת גם בבחירות.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש התנגדויות, יהיו התנגדויות, ייקח הרבה זמן לשמוע אותן.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך יהיו עררים למועצה הארצית ויש בג"צים.

בצלאל סמוטריץ': זה תהליך.

בצלאל סמוטריץ': אז אומרים לי: תשמע, עד סוף 2019 – יגדלו לי פה אקליפטוסים.

בצלאל סמוטריץ': שדה תעופה יגדל פה, לא אקליפטוסים, על היד שלי, אם התוכנית המתארית תיגמר.

בצלאל סמוטריץ': תכף אני אגיד אפילו אם כן אבל היא לא תסתיים.

בצלאל סמוטריץ': במקביל, תוכנית מתחם אשכול אפילו לא הוגשה לותמ"ל.

בצלאל סמוטריץ': היא תוגש, אחר כך יוגשו התנגדויות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, בדקתי בעיריית תל אביב, יש כמה דוגמאות לתוכניות ששלוש שנים כבר רק דנים בהתנגדויות.

בצלאל סמוטריץ': צריך לזכור, לא כל הפרטיים מאוגדים על ידי הגוש הגדול.

בצלאל סמוטריץ': יש פרטיים אחרים, הם בוודאי ישיגו על האיחוד והחלוקה שתקבע הותמ"ל באופן חד צדדי.

בצלאל סמוטריץ': אז נכון, על הותמ"ל אין זכות ערעור, יש בג"ץ, אנחנו במדינה דמוקרטית, יהיו מחלוקות סביב הסיפור הזה.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שלאנשי הגוש הגדול יש אינטרס לא לערער על אותן קביעות – אגב, יש כבר, כבר היום יש מחלוקות, אני אומר לכם, גדולות מאוד בין משרד האוצר לבין הגוש הגדול על אופן איחוד וחלוקה ואיך בדיוק יישמו את ההסכמים שנחתמו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא שהם עושים כאלה חיים קלים.

בצלאל סמוטריץ': אל תשכחו אבל שהם לא לבד, יש עוד פרטים שהם לא מעוגנים וזה הרבה מאוד אנשים פרטיים ולך תגיע עכשיו להסכמות עם כולם על איחוד וחלוקה.

בצלאל סמוטריץ': ודאי שיהיו השגות וערעורים, זה לוקח זמן.

משה גפני: יש מישהו מהגוש הגדול שנמצא ורוצה לדבר?

רחל זכאי: אני.

משה גפני: בפעם הקודמת לא הייתם.

בצלאל סמוטריץ': רק תנו לי לסיים.

בצלאל סמוטריץ': סליחה שאני מאריך אבל אני באמת רוצה לפרוס הכול, אני אשתדל להתכנס לסיום.

בצלאל סמוטריץ': אחרי שתאושר התוכנית המתארית ומכוחה אפשר יהיה לאשר את התוכנית של מתחם אשכול בותמ"ל, על בסיס הותמ"ל אפשר יהיה להוציא היתרי בנייה בהתניה לקיומם של לא מעט נספחים של תכנון מפורט – נספח עבודות עפר ותשתית, נספח ניקוז וכו'.

בצלאל סמוטריץ': את זה עושה עיריית תל אביב.

בצלאל סמוטריץ': כרגע היא לא עושה, תעשה, ומוכנה, אגב, להתחייב לעשות הכי מהר שאפשר.

בצלאל סמוטריץ': אומרים גורמי התכנון בעיריית תל אביב: אפשר לייצר את כל אותם נספחים באוריינטציה מזרחית ולאו דווקא מערבית כדי שיהיה ניקוז, ביוב והכול למתחם אשכול וגם למתחם הצפוני, שעוד לא התחילו לתכנן אותו אפילו – אני מזכיר שבמדינת ישראל 2019 לא שופכים ביוב לים, אז אנחנו לא חייבים ממתחם אשכול לשפוך את הביוב דרך המסלול בשדה דב.

בצלאל סמוטריץ': אפרופו הטיעון שחייבים לעשות טיהור קרקע כבר עכשיו אז יש מסמך שהותמ"ל הגישה למשרד להגנת הסביבה כחלק מההצדקות לקיים את הותמ"ל, עשו סקר זיהומים ראשוני, עיקרי הזיהומים נמצאים היום במתחם אשכול, איפה שהסדנה הצבאית, זה קצת צפונה, אין זיהום כמעט במסלול, אפשר לעשות בדיקות קרקע תוך כדי תעופה.

בצלאל סמוטריץ': עשו את זה בשדה התעופה באילת רק לפני כמה חודשים, אף אחד לא ידע בכלל בשדה שעושים בדיקות קרקע, עשו את בדיקות הקרקע והמשיכו לטוס במקביל.

בצלאל סמוטריץ': יותר מזה, הקו הירוק, מי שמכיר, של הרכבת הקלה בתל אביב, שהוא באחריות משרד התחבורה, הוא בעצם הגבול המערבי של מתחם אשכול.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לבצע אותו תוך כדי המשך התעופה.

בצלאל סמוטריץ': מדברים על כך שצריך להרים את הקרקע – זה לא שמונה מטרים, זה חמישה מטרים – לצורך הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו שם סיפור עם איזו רחבת התארגנות קבלנים, יש לה חלופה לא ליד המסלול.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נוכל לקדם את הקו הירוק באותם לוחות זמנים שקיימים היום.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שנמצא מזרחית לקו הירוק מתקדם בתכנון, מתקדם אחר כך בשיווק – אין בעיה, מתקדם בשיווק – מה שהחוק קובע, יש ודאות.

בצלאל סמוטריץ': אומר לי רמ"י: אני לא אשווק קרקע עד שהשדה לא פונה.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, זו שביתה איטלקית.

בצלאל סמוטריץ': החוק קובע ואם צריך גם החוק יורה לרמ"י לשווק.

בצלאל סמוטריץ': אותן תוכניות של בניינים ומגדלים מסחריים, הכול הכול ישווק כאילו השדה לא קיים.

בצלאל סמוטריץ': השדה יהיה קיים בשנים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, בזמן הזה, כשיסתיים הליך התכנון, יסתיימו הנספחים הפרטניים ואפשר יהיה לתת היתרי בנייה ולצאת לעבודות תשתית, יבוצעו גם עבודות התשתית.

בצלאל סמוטריץ': יהיו שיווקים לפני כדי שיהיה מאיפה לממן את העבודות.

בצלאל סמוטריץ': הכול הכול הכול יתקדם.

בצלאל סמוטריץ': במקביל, עיריית תל אביב תתחיל לדון, אחרי שיהיו מכרזים, הקבלנים יזכו ויגישו היתרי בנייה.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים שגם להגיש היתרי בנייה ולקבל היתרי בנייה, גם כשיש תוכנית מתאר – אדוני ראש העיר, תכף תספר לנו – זה לוקח זמן גם כשכולם רוצים לעבוד הכי מהר שאפשר.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר ואומר: אנחנו נקבע בחוק שהכול נמשך באותו אופן ובאותו קצב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעגן בחוק את זכויותיהם של הגוש הגדול.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שזה המצב – ופה אני מסיים, סוגר את המעגל – אין כאן פגיעה בזכויות אנשי הגוש הגדול.

בצלאל סמוטריץ': לא רק שמצבם לא הורע, מצבם משתפר כיוון שאנחנו מעגנים בחוק את קידום הליכי התכנון, מעגנים בחוק את זכויותיהם שהיום מעוגנות בהסכם שקיבל תוקף פסק דין, מעגנים את זה בחוק.

בצלאל סמוטריץ': מה נפגע?

בצלאל סמוטריץ': הרי בשביל מה בהסכם יש התחייבות לפינוי השדה תוך זמן סביר?

בצלאל סמוטריץ': זה גם היה בסיס להרבה מאוד התדיינויות משפטית – מה התוכן שיוצקים לתוך ההיגד הזה "זמן סביר"?

בצלאל סמוטריץ': פינוי השדה נועד לשרת תכלית אחת בלבד והיא הוודאות שאכן הולכים סוף סוף להפסיק לטוס ולשחרר את הבנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו משיגים את אותה ודאות בחוק.

בצלאל סמוטריץ': ודאות.

בצלאל סמוטריץ': ההליכים נמשכים, השדה יפונה, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': מאוד רצינו, ראש העיר ואני, שהשדה לא יפונה.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, אי אפשר.

בצלאל סמוטריץ': אני עומד כשר תחבורה ואומר: אני, את הרכבת הזאת, לא יודע להחזיר לתחנה בגלל צה"ל דרומה, שוה"ם וכו'.

בצלאל סמוטריץ': שוב, זו טעות בעיניי.

בצלאל סמוטריץ': כשעשו את זה הסתכלו רק על בנייה, הסתכלו רק על מימון צה"ל דרומה, לא הסתכלו על שדה בראיה אסטרטגית תעופתית, לא הסתכלו על אילת.

בצלאל סמוטריץ': זה המצב.

בצלאל סמוטריץ': נכון להיום זה: זה נהנה וזה לא חסר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': אנשי הגוש הגדול הגיעו לבג"ץ ב-2017 ואיימו שהם ידרשו את ביטול ההסכם.

בצלאל סמוטריץ': אם יש ביטול הסכם אז הם יגידו לך: אין בעיה, תפקיע, אבל תפקיע במחירים של היום, שגם על זה אפשר להתווכח.

בצלאל סמוטריץ': אמרה להם נשיאת בית המשפט העליון: רבותי, אתם מאיימים – וזה ציטוט – באקדח בלא כדורים.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא תדרשו את ביטול ההסכם ואף אחד בחיים לא ייתן לכם את ביטול ההסכם.

בצלאל סמוטריץ': זה נמצא בפרוטוקול הדיון מפי נשיאת העליון, מפי הגבורה.

בצלאל, אתה נסחף היום.

אמרת 20 פעם דמוקרטיה, עכשיו "מפי הגבורה"?

בצלאל סמוטריץ': בקיצור ולעניין, אומרת נשיאת בית המשפט העליון לאנשי הגוש הגדול, לעורכי הדין שלהם: אתם מאיימים באקדח בלי כדורים.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא תבטלו ואף אחד לא ייתן לכם לבטל.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שוב, זה זה נהנה וזה לא חסר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-הראש, כשזה נהנה וזה אינו חסר והאינו חסר מסרב – איך קוראים לזה?

בצלאל סמוטריץ': מיטת סדום, נכון?

בצלאל סמוטריץ': כופין עליו מיטת סדום.

בצלאל סמוטריץ': תושבי אילת ייהנו, אחרים רבים ייהנו מתעופת הפנים הזאת, אף אחד לא ניזוק.

בצלאל סמוטריץ': הכול מתקדם.

בצלאל סמוטריץ': רמ"י לא ניזוקה, צה"ל דרומה לא ניזוק והגוש הגדול.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא ניזוק.

בצלאל סמוטריץ': אם הם יתעקשו על זה זו מיטת סדום.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר שופט נורמלי שייתן להם את הסעד.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': שאני צריך לשכנע את היועץ המשפטי לממשלה שבנסיבות האלה אין סיכון, כי נכון לעכשיו אומר היועץ המשפטי לממשלה לראש הממשלה: תדע לך שאם אתה מעביר את החוק תעביר לי מיד פלאט בגלל שיש נומרטור שזה ארבעה מיליארד שקל כי אולי הם יתבעו.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם זה - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: עושים פלאט על אולי?

בצלאל סמוטריץ': בדיוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פעם ראשונה שאני שומע את זה.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק, חבר הכנסת ויו"ר ההסתדרות לשעבר.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, אין עילת תביעה.

בצלאל סמוטריץ': אין סיכוי לתביעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם פה מנפנפים במספרים, אני אומר לך, אדוני יושב-הראש, אתה לא חייב לאשר את הקיצוץ הרוחבי כי אני מצאתי פתרון לכל בעיות התקציב.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא בדה מרקר שהסיפור של השדה זה 60 מיליארד שקל, אז אם אנחנו נפנה את השדה יש יתרות, אפשר לחלק 58 מיליארד שקל עכשיו.

קריאה: 65 מיליארד.

בצלאל סמוטריץ': 65 מיליארד.

בצלאל סמוטריץ': אז אומרים לי: אם הם יבקשו פיצויי קיום זה ארבעה מיליארד.

בצלאל סמוטריץ': לא מכיר פסק דין מ-20 השנה האחרונות בבית משפט שנפסקו יותר מ-100 מיליון שקל פיצויי קיום.

משה גפני: אז מה אתה אומר על הקיצוץ?

בצלאל סמוטריץ': אני הצבעתי בעד.

בצלאל סמוטריץ': אם תרצה אני אדבר אתך על זה אחרי.

בצלאל סמוטריץ': אני עברתי פוזיציה, מה לעשות?

מיקי לוי: מה שרואים משם לא רואים מכאן.

משה גפני: עכשיו אני מבין למה כשהציעו לי להיות שר לא לקחתי.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאני מכיר אותך ארבע שנים ויודע את חרדת הקודש שלך לצרכים ביטחוניים, אני אומר לך שאתה תאשר אותו גם בוועדה by hook or by crook.

בצלאל סמוטריץ': היו כבר דברים שאני ביקשתי לעצור ואתה אמרת: ביטחון, פיקוח נפש, אני אפילו לא בודק, לא מעביר לוועדת משנה אפילו, אני קודם כל מאשר.

משה גפני: אבל יש אצלי קיצוץ רוחבי על השולחן כבר כמה חודשים, אני לא מבין.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מבין?

בצלאל סמוטריץ': טוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני מחזק את ידיך.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, יש פה 100% רווח, אפס נזק לכל אחת מהמערכות.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, גורמי המקצוע התחילו להסביר לי בק"ן טעמים שאי אפשר לקדם את הכול כשטסים, אני אומר באחריות, אפשר לקדם את הכול כשטסים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עוד נקודה שנעשה בזמן הזה אבל היא לא תשליך – ואני מדגיש את זה, אדוני ראש העיר – על סגירת השדה, יהיה לנו זמן, כבר היום יש חברה שעובדת עבור משרד התחבורה לבחינת האי בים וכו', יש זמן, זה לא יעכב את פינוי השדה אבל זה יהיה איזשהו פתרון משלים יותר מערכתי.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחידי שיקרה הוא שניתן את המענה המשלים התחבורתי לנתב"ג.

בצלאל סמוטריץ': ניתן עוד משהו קטן, שפיל קטן – תראו, אחת הבעיות הקשות היום באילת זה באמת המעבר לרמון, זה גם מאוד מאריך את הזמן, גם שם יש כמה דברים קטנים שאפשר לעשות ולשפר והמכלול הזה בעיניי - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: אי אפשר לעשות מסלול ישיר שיהיה רק לנוחתים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: מסלול משדה התעופה - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה מדבר על נתב"ג?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, אני מדבר על רמון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שלנוחתים יהיה מסלול ישיר ואז בשעות העומס אין בעיה.

משה גפני: מה אתה מבקש?

בצלאל סמוטריץ': הוא מדבר על רמון, שדה רמון, שהוציאו אותו מחוץ לאילת וזה גם מאוד מאריך את הזמן.

משה גפני: אז מה אתה מבקש שיהיה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: שיהיה מסלול שלמי שנוחת תהיה תחבורה ציבורית - - -

בצלאל סמוטריץ': יש, יש כבר היום שאטלים במחיר של נסיעה עירונית של משרד התחבורה, אנחנו נעבה אותם קצת.

בצלאל סמוטריץ': מה שצריך זה נתיב תחבורה ציבורית בכניסה לאילת כדי למנוע פקקים.

בצלאל סמוטריץ': אני העליתי עוד רעיון משוגע אתמול עם שר האוצר לרכבת קלה, אבל זה רק אם נראה שהשדה הולך באמת לממדים כאלה, שינחתו שם כדי ללכת לעקבה ולסיני וזה יצדיק את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה כרגע לדבר על דברים שהם עדיין מוקדמים מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לתת מעט מענה משלים גם ברמון אבל צריך לזכור שאת רמון לא אני עשיתי ולרמון גם עיריית אילת הסכימה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל יש שם בעיה של תחבורה.

משה גפני: בסדר אבל זה לא הנושא שלנו.

בצלאל סמוטריץ': בעיניי, האתגר הגדול שסוגרים את שדה דב אחרי קליטת הפעילות התעופתית בנתב"ג זה להשלים את המענה התחבורתי שהוא באחריות משרד התחבורה והוא אפשרי באמצעות הדחייה.

בצלאל סמוטריץ': לכן הדחייה היא בגדר זה נהנה וזה אינו חסר.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שראש הממשלה יאמץ.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא יאמץ הכנסת הזאת תעשה את זה הכי מהר שאפשר.

בצלאל סמוטריץ': אני כן אומר כאן לכולם: אם ראש הממשלה יחליט אחרת – וזה לגיטימי כי בסוף הוא ראש הממשלה והסמכות שלו והאחריות עליו – משרד התחבורה יהיה ערוך לכל החלטה שלו ויעשה הכול כדי למזער כל נזק.

יעקב מרגי: הלו, זה סמוטריץ'?

משה גפני: זה סמטוריץ'.

יעקב מרגי: אני שואל.

משה גפני: אדוני השר, אני מודה לך.

בצלאל סמוטריץ': אני אעשה הכול כדי לשכנע אותו, בסוף ההחלטה שלו, אני אקבל כל החלטה.

משה גפני: אדוני השר, אני מודה לך, אני מודה על הפירוט של הדברים.

משה גפני: גם מה שאמרת, שאתה תקבל את מה שהוא אומר – זה בסדר, אתה שר, אני מכיר את התופעה הזאת.

משה גפני: אין לי טענה.

משה גפני: להפך, אני מכבד את העניין הזה.

יעקב מרגי: השפעה קוסמית?

יעקב מרגי: אתה מכיר את התופעה של ההשפעה הקוסמית?

משה גפני: אני מכיר את התופעה, כן.

משה גפני: לכן אני לא אוהב לקחת תפקיד שר, זו הסיבה.

משה גפני: היו לי כמה אפשרויות.

בצלאל סמוטריץ': אתה היית שם.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: בגלל זה אני לא חוזר לשם.

משה גפני: דיברתי אתמול בלילה עם ראש הממשלה.

משה גפני: זה נכון שההחלטה היא בידיים שלו.

משה גפני: הוא לא נתן לי תשובה שלילית.

משה גפני: אני לא מבקש לדון בכל הפרטים.

משה גפני: אני לא חושב שאנחנו מסוגלים לדון בפרטים.

משה גפני: אני לא חושב שזה הזמן עכשיו להתחיל לדון בפרטים.

משה גפני: אני מבקש דחייה.

משה גפני: דחייה.

משה גפני: שלא יסגרו ביום שני את שדה דב, שיאפשרו לכנסת להתכנס ומכאן ואילך אפשר יהיה לדון בכל דבר.

משה גפני: אני מבקש את זה גם ממשרד הביטחון.

משה גפני: בסופו של דבר, שר הביטחון יכול על פי החוק – "שר הביטחון יבחן את הודעתו.

משה גפני: .." - - -

בצלאל סמוטריץ': הוא כבר לא יכול כיוון שהמנכ"ל הוציא חוות דעת שביטחונית זה לא.

בצלאל סמוטריץ': העילה בחוק היא רק ביטחונית.

יואב קיש: העילה היא רק ביטחונית, הרי זה המהלך - - -

משה גפני: אני סבור שמשרד הביטחון לא יכול להתעלם מהעניין הציבורי שקיים כאן.

משה גפני: איזו עילה ביטחונית יכולה להיות בפתיחת או סגירת שדה דב?

משה גפני: איזו עילה ביטחונית?

משה גפני: העילה הביטחונית היחידה היא שלמדינת ישראל יש פחות מסלול שאפשר לטוס בו.

משה גפני: זה הדבר היחיד.

משה גפני: על זה אפשר להגיד: זה כן ביטחוני, זה לא ביטחוני, אני אגיד שזה ביטחוני, מישהו אחר יגיד שזה לא ביטחוני וזהו.

משה גפני: אבל יש פה נושא ציבורי מהמדרגה הראשונה שאי אפשר להתעלם ממנו אז לפחות את הדחייה, אדוני המנכ"ל אודי אדם, בבקשה.

אודי אדם: אל תפילו עלי את הדחייה.

משה גפני: לא, לא מפילים עליך.

אודי אדם: אנחנו מתעסקים עם העסק הזה מספר שנים, אני אישית מעל שלוש שנים.

אודי אדם: היינו צריכים לפנות את השדה ב-1 בינואר 2019, לא היינו ערוכים מבחינת בניין הכוח, ביקשנו הארכה עד ה-1 ביולי, קיבלנו את ההארכה.

אודי אדם: מבחינת יציאת מערכת הביטחון – היא באל-חזור.

אודי אדם: אני עכשיו לא מדבר אם כן להפעיל אותו או לא להפעיל אותו, זה לא רלוונטי בכלל.

אודי אדם: מה הכוונה?

אודי אדם: השקענו כשני מיליארד שקל – אני לא יכול לפרט פה כל מיני דברים אבל זה קשור לאמל"ח, לאיחוד טייסות – והיום השדה עובד בצורה מרודדת.

אודי אדם: ב-1 ביולי יש אנשים שהולכים הביתה, יש אנשים שמשתחררים, יש אנשים שצריכים לעבור לבסיס אחר.

אודי אדם: זאת אומרת, זה לא שעכשיו אני נשאר עם איזה בנק של פקחים ומחכה שיהיה להם מה לעשות.

ניר ברקת: משרד הביטחון עשה דברים יותר גדולים בחיים ויותר מורכבים, זה לא נשמע רציני.

קטי קטרין שטרית: גם המספרים.

אודי אדם: חבר'ה, תנו לי להגיד מה אני יודע לעשות ומה אני לא יודע לעשות.

אודי אדם: לא אתם תנחו אותנו.

אודי אדם: מערכת הביטחון, ב-1 ביולי, פונקציונלית לא יודעת להפעיל את המערכת הזו כי היא לא צריכה אותה.

אודי אדם: אנחנו מפנים את הבסיס הצבאי.

אודי אדם: אם רוצים להפעיל בסיס שצה"ל משתתף בו, קודם כל צריכה להיות החלטה גם של שר הביטחון, של ראש הממשלה, לא של הכנסת.

אודי אדם: דבר שני, זה לוקח סדר-גודל של שלושה חודשים להתארגן על זה.

אודי אדם: יש פה בעיות בטיחות.

אודי אדם: חבר'ה, זה לא בסיס בחצרים או משהו כזה.

אודי אדם: צה"ל צריך להפעיל מערכת אזרחית, זה נראה לי לא הגיוני בכלל.

ניר ברקת: מה הוא עושה היום?

בצלאל סמוטריץ': אתה מפעיל את זה היום.

יואב קיש: זה מה שהיום קורה.

אודי אדם: אני מפעיל את זה צבאית ונותן גם שירותים.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, נו.

קטי קטרין שטרית: אז מה ההבדל?

אודי אדם: חבר'ה, בואו תקשיבו, בסדר או לא בסדר – ב-1 ביולי אין בסיס צבאי בשדה דב.

ניר ברקת: ואם שר הביטחון ינחה אותך אחרת אתה יכול?

ניר ברקת: אתה יכול.

אודי אדם: לא.

ניר ברקת: נו, בחייאת דינק.

אודי אדם: לא, כי אין אנשים.

אודי אדם: אם הוא יגיד עכשיו: אתה פוגע מבצעית בפעילות כזו ואחרת – יתכנס מפקד חיל האוויר יגיד מה התשובה שהוא נותן.

ניר ברקת: התשובה היא שזה אפשרי אם רוצים.

ניר ברקת: אם יש רצון - - -

אודי אדם: זה לא לשולחן הזה.

ניר ברקת: ברור שזה לא לפה.

אודי אדם: אני מבקש שזה לא יוטל עכשיו על מערכת הביטחון.

אודי אדם: מערכת הביטחון עשתה את כל מה שהיא עושה בצורה הכי מקצועית, הכי מקצועית, שיכולה להיות.

אודי אדם: שלוש שנים אני עושה על זה דיוני מעקב ובקרה, לא שמעתי מילה אחת על לדחות את זה, חוץ מראש העיר, שאתו אני - - -

יואב קיש: ביקשנו מכם חוות דעת על דחייה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הוא אומר שראש הממשלה לא ביקש דחייה.

אודי אדם: אף אחד לא ביקש דחייה.

אודי אדם: נתנו את כל חוות הדעת - - -

יואב קיש: בחוק ביקשנו.

יואב קיש: החוק הנחה אותו להוציא - - -

ינון אזולאי: קיש, אם הוא יקבל הנחיה זה יקרה, נו.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, אי אפשר לא להבין את זה שהוא אומר שקשה לו.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא היה מקבל את זה לפני חודשיים זה היה הרבה יותר קל.

אודי אדם: נתנו את כל חוות הדעת הכי מקצועיות חמישה ימים לפני.

משה גפני: למה לא העברתם אלינו את חוות הדעת שלכם?

אודי אדם: העברנו את זה ללשכת השר.

אודי אדם: יש דברים שהשר מנחה אותי – כן, לא, אני לא יודע, זה כנראה נמצא שם.

משה גפני: קשה ל להתווכח על דבר שאני לא יודע מהו.

משה גפני: בכל אופן אנחנו לא נמצאים באיזה מבצע צבאי, מבצע שדה דב, אנחנו נמצאים בפעולה האזרחית שאם הייתה לנו חוות דעת שלכם היינו מנסים להתמודד אתה או שהיינו מקבלים אותה.

משה גפני: אני לא קיבלתי.

משה גפני: "לשכת השר" – אני לא יודע מה זה לשכת השר.

משה גפני: לשכת השר זה לשכת ראש הממשלה.

אודי אדם: לשכר השר זו לשכת ראש הממשלה.

אודי אדם: חבר'ה, אני עובד אצלו.

משה גפני: הוא עסוק במשהו אחר.

משה גפני: הוא עסוק בזה?

אודי אדם: זו לא הפתעה.

אודי אדם: חבר הכנסת גפני, זו לא הפתעה.

משה גפני: אנחנו לא מאמינים – אמרו את זה כמה חברי כנסת בקריאות ביניים – שאם ראש הממשלה יגיד שמבחינה ציבורית צריך לדחות את זה בשלושה חודשים אתם לא תדעו להתמודד עם זה.

משה גפני: אנחנו לא מאמינים לזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכול זה סיפור של הקצאת כוח אדם.

משה גפני: אם ראש הממשלה יגיד לדחות בשלושה חודשים אתם יכולים לדחות, אנחנו יודעים.

משה גפני: מפה אתם מקבלים את כל הסיוע האפשרי תמיד.

משה גפני: אמר את זה השר.

משה גפני: אנחנו כל פעם מעבירים את מה שאתם מבקשים, לא חושבים פעמיים.

אודי אדם: זה בדיוק אותו דבר כמו להנחות את רש"ת שהם ייקחו את זה.

אודי אדם: זה התפקיד שלהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל הם צריכים להכשיר פקחים, אין להם אנשים פשוט.

אודי אדם: יש פקחים.

אודי אדם: מה אין פקחים?

משה גפני: מי נמצא פה מרשות שדות התעופה?

משה גפני: אם שר הביטחון מחליט לדחות את הפינוי בשלושה חודשים, אתם יכולים להפעיל את זה?

מאיר מלכה גרניט: מאיר, ראש מטה רשות שדות התעופה.

מאיר מלכה גרניט: כפי שהשר ציין, קיימנו על כך בחינה, השר אומר חצי שנה-שמונה חודשים, אנחנו אומרים לפחות שנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמה זמן לוקח להכשיר פקחים?

מאיר מלכה גרניט: אין לנו כרגע פקחי טיסה, צריך לקלוט אותם, להכשיר אותם, לאמן אותם על שדה תעופה שאנחנו לא מפעילים, להחליף את המכשור הקיים כי זה לא מכשור - - -

משה גפני: ואי אפשר לקחת את הפקחים הצבאיים ולהגיע להסכמה – אנחנו מדינה קטנה – שהם ינהלו את זה?

מאיר מלכה גרניט: אין פה את רשות התעופה האזרחית, שהם הרגולטור שלנו, אבל - - -

משה גפני: הם היו פה בפעם הקודמת.

מאיר מלכה גרניט: אנחנו לוקחים פקחים צבאיים, על פי רוב לוקחים פקחים צבאיים ומכשירים אותם לתעופה אזרחית.

מאיר מלכה גרניט: הליך ההכשרה הוא כחצי שנה, אחרי זה יש הסמכה - - -

משה גפני: לא, את הפקחים הקיימים.

מאיר מלכה גרניט: אני אומר, גם אם לקחתי פקח של השדה, הרגולציה מחייבת אותי.

משה גפני: אבל הוא עובד עכשיו שם.

מאיר מלכה גרניט: זו הרגולציה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תתקוף את האנשים שלי פה.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': לא יקרה.

משה גפני: תשמע, אתה הבחור הכי מצוין שקיים במשרד התחבורה, אבל - - -

בצלאל סמוטריץ': אל תסבך אותי עכשיו עם הסמנכ"ל פה, הוא בחור מצוין.

משה גפני: הכול בסדר.

קטי קטרין שטרית: עם גנות לא תסתבך.

בצלאל סמוטריץ': חד-משמעית.

בצלאל סמוטריץ': חביבי, אתה קיבלת צ'ק שמן אתמול, אין מחמאה יותר גדולה מזו.

אודי אדם: לא קיבלתי צ'ק.

אודי אדם: אני משלם על הצ'ק הזה.

משה גפני: יש פה חברי כנסת ויש פה אנשים שמכירים את העניין.

משה גפני: כרגע שדה התעופה עובד, מטיסים נוסעים ויש פקחי טיסה שהם פקחים צבאיים והם מפעילים את הפיקוח על התעופה האזרחית, נכון?

מאיר מלכה גרניט: כן.

משה גפני: עכשיו תסביר לי – אני למדתי בכולל, לא באוניברסיטה, ואני לא יודע את כל הפרטים שאתם אומרים – אם תהיה החלטה של ראש הממשלה, שהוא שר הביטחון, עם גיבוי מלא של הכנסת להמשיך את התהליך הזה כמו שהוא קיים היום עוד שלושה חודשים, יש בעיה?

מאיר מלכה גרניט: זו לא שאלה לרשות שדות התעופה, זו שאלה לרגולציה.

משה גפני: הרגולציה.

משה גפני: אני שואל אותך עכשיו טכנית האם זו בעיה.

מאיר מלכה גרניט: טכנית אנחנו לוקחים פקחים - - -

יואב קיש: גפני, אני התעסקתי בזה, אני יכול להגיד לך משהו?

משה גפני: כן, תגיד.

הם חייבים ברגולציה חצי שנה הכשרה, גם אם מגיע מישהו עם ניסיון.

יואב קיש: אז אני אסביר לך איך זה עובד.

יואב קיש: במדינת ישראל - - -

משה גפני: רגע, אני אסתבך עם העניין הזה.

משה גפני: אתה יכול להפעיל את הפקחים האלה עכשיו?

מאיר מלכה גרניט: התשובה היא לא.

קריאות: - - -

יואב קיש: גפני, אני אסביר לך למה.

יואב קיש: במדינת ישראל, חוקי התעופה ואפשרות הפעלת שדה תעופה מוסדרים באחד משני אופנים: אופן אחד זה רש"ת, בצורת חקיקה אזרחית, כפופה לחקיקה אזרחית למיניה; אופן שני זה דרך החוק הצבאי.

יואב קיש: לצורך העניין, בסיס צבאי לא כפוף לחקיקה בין-לאומית שתעופה אזרחית כפופה אליה.

יואב קיש: בשדה דב יש לנו אנדרוגינוס שעובד תחת פיקוח צבאי ומאכלס בתוכו גם את התעופה האזרחית.

יואב קיש: באים ואומרים לך אנשי התעופה האזרחית: אם אתה רוצה שהשדה יהיה אזרחי לחלוטין יש לכך משמעויות שלוקח "איקס" זמן לטפל בהן.

יואב קיש: הדרך לטפל בכך בכדי שהוא לא ייסגר היא להשאיר את זה כשדה תעופה צבאי שמארח פעילות אזרחית, כי אחרת לא תספיק בלוחות הזמנים.

יואב קיש: בסיטואציה הזו הפתרון בעניין כוח האדם ושאר הדברים צריך לבוא דרך משרד הביטחון.

יואב קיש: הבעיה שלו היא שהוא התארגן לסגור את זה, המנגנון נסע ושבוע לפני לבוא ולהגיד לו זו בעיה אמיתית.

יואב קיש: אני מבין את הקשיים של המנכ"ל אבל אני חושב שזו הדרך הנכונה יותר מאשר להפוך עכשיו בשלוף שדה שעבד כצבאי לשדה אזרחי לכל דבר.

יואב קיש: זה ההסבר.

ניר ברקת: צריך לעזוב את הנושא הטכני.

ניר ברקת: זה נושא טכני שהוא פתיר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בדיוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: רציתי להגיד שאנחנו מתעסקים 10 דקות עכשיו בנושא הטכני כשהנושא המהותי הוא סגירה עכשיו או אי סגירה עכשיו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם אין סגירה עכשיו אז ימצאו פתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי בסופו של דבר מדובר פה על נושא שצריך לפתור אותו.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה שלושה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': אתה חייב חוק.

בצלאל סמוטריץ': גם בשביל יום אחד אתה חייב חוק כי החקיקה קובעת את הסגירה.

קטי קטרין שטרית: ברור שבחקיקה, אף אחד לא אמר שלא.

משה גפני: אבל למה?

משה גפני: מה עם סעיף 7?

בצלאל סמוטריץ': הוא על חוות דעת ביטחונית, אבל הוא כבר הוציא חוות דעת ביטחונית.

שגית אפיק: זו התייעצות אתו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כל, אני חושב שהשר צודק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו מדברים כרגע על חקיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל פתרון אחר ייתקע - - -

יואב קיש: לא ייתקע, הוא לא אפשרי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ייתקע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ייתקע תוך יומיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו צריכים לדבר פה על המצב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שקיבלנו הסבר מפורט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי יש פה סיטואציה שלהערכתי – ואני חושב שגם להערכת השר כי הוא עשה על זה מאבק כבר כמה שנים – באיזון האינטרסים, לא עשו איזון אינטרסים נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עשו איזון אינטרסים לטובת בעלי הגוש הגדול ולא עשו איזון אינטרסים לטובת תושבי אילת ולטובת כלכלת אילת ונוצר פה מצב שהוא לא בריא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם ההחלטה המקורית הייתה צריכה להיות: אנחנו מפנים את שדה דב אבל מייצרים איזון אינטרסים לטובת האזרחים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: את החלק הזה לא קיימו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסוף בסוף לאזרחים אין היום פתרון תחבורתי ואין היום פתרון לבעיית הבריאות, שהיא לא פחות חמורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: השר לא דיבר על נושא הבריאות, הוא דיבר על נושא התחבורה כפתרון לבריאות אבל בסוף צריך גם לחזק את מערך הבריאות בתוך אילת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתוך שלוש השנים האלה צריך גם לחזק את מערך הבריאות באילת, ליצור גם פתרונות, ולא, כמו שראיתי, בריאות דיגיטלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסוף בריאות דיגיטלית זה אולי דבר שנכנס פנימה אבל הוא לא באמת פתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך גם לתת פתרון לנושא כלכלת אילת בנושא התיירות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: את האיזונים האלה בסוף צריכים לעשות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא עשו את האיזונים האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ההפסד הכלכלי גם לאילת וגם לכלכלת ישראל והאינטרס החיוני של עם ישראל שיהיה ישוב חזק באילת הם אינטרסים שנדחו ולא עשו את האיזון הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם ניתלה בנושא הביטחוני אנחנו ניתקע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם היועץ המשפטי לממשלה לא יאשר את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר זה ייפול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שצריך לעשות חקיקת בזק, למרות שאני חושב שהחקיקה מגינה על אינטרס ההסתמכות של בעלי הגוש הגדול אבל נצטרך לחיות עם זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתקופת הביניים הזאת צריך לדאוג לאיזון אינטרסים לטובת אילת בבריאות, בתחבורה ובתיירות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מבקש רק לומר דבר אחד: לעשות חקיקת בזק – אני מהמחוקקים הגדולים בכנסת – אני לא יודע איך עושים חקיקת בזק.

משה גפני: אני בעד, אני כמובן גם אחתום, גם אצביע, הכול בסדר, אבל אני לא יודע איך עושים חקיקת בזק.

משה גפני: תשאלו פה את הפקידים במשרד האוצר איך מכשילים את זה בוועדת שרים לחקיקה.

משה גפני: לא חשוב, נניח שאנחנו עוברים את הכול.

משה גפני: החוק אומר: "שר הביטחון" – שהסמכות בידיו, לא בידי אף אחד אחר – "יבחן את הודעתו שניתנה לפי סעיף 2 לחוק העיקרי, על המשמעויות הביטחוניות הנובעות ממנה; לשם בחינה כאמור יתייעץ שר הביטחון עם המנהל הכללי של משרד הביטחון, היועץ המשפטי לממשלה והממונה על התקציבים במשרד האוצר".

משה גפני: הוא צריך להתייעץ עם הרבה גורמים.

יואב קיש: הוא עשה את ההתייעצות הזאת.

יואב קיש: כל האירוע הזה קרה.

בצלאל סמוטריץ': אבל הטענה שלו היא שההחלטה לא חייבת להיות ביטחונית.

בצלאל סמוטריץ': הוא צודק.

בצלאל סמוטריץ': מה שאתה אומר בעצם הוא שהתכלית של הדחייה - - -

משה גפני: אתה עסקת בעניין הזה, אני פחות עסקתי בחקיקה, זה לא היה אצלנו בוועדה.

משה גפני: אם הוא מתייעץ עם כולם, או עם נציגיהם, עובדי אגף התקציבים במשרד האוצר, ו"מצא שר הביטחון" – שבמקרה הזה הוא ראש הממשלה – "כי יש לשנות את הודעתו האמורה - - -

שגית אפיק: את המועד של הפסקת הפעילות.

משה גפני: כן.

משה גפני: "יודיע מחדש על מועד הפסקת התעופה הצבאית כאמור בסעיף 1".

משה גפני: יש איש אחד בחוק שרשאי לדחות את המועד.

שגית אפיק: יותר מזה, מתי זה נחקק?

בצלאל סמוטריץ': יום לפני פיזור הכנסת הקודמת.

שגית אפיק: בדיוק.

שגית אפיק: זה סעיף חדש שנכנס לחוק שדה התעופה שדה דב – מתי?

שגית אפיק: העיתוי.

יואב קיש: אני הכנסתי אותו.

יואב קיש: אני אגיד לך איפה הבעיה של זה.

משה גפני: מה היה העיתוי?

שגית אפיק: העיתוי היה יום לפני שהכנסת ה-20 התפזרה.

שגית אפיק: המטרה הייתה שכשהכנסת והממשלה תהיינה במצב של בחירות, שתהיה כן אפשרות לעשות את הדחייה הזאת ככל שהיא תידרש.

שגית אפיק: לצערנו או לשמחתנו, אנחנו נמצאים שוב באותו מצב וזה לא היה מצב שהיה צפוי אז.

יואב קיש: את צודקת.

יואב קיש: אני אגיד לך מה קרה בעניין הזה: התקבלו כל חוות הדעת ובהן - - -

שגית אפיק: אנחנו לא ראינו את חוות הדעת אז אנחנו לא יודעים מה יש בהן.

יואב קיש: התקבל לשר הביטחון.

יואב קיש: דיברתי עם היועץ המשפטי לממשלה, הוא אמר שלא יכול להיות ששר הביטחון יקבל החלטה שנוגדת את כל חוות הדעת שלו - - -

שגית אפיק: אנחנו לא יודעים מה יש בחוות הדעת.

יואב קיש: אז אני אומר לך.

יואב קיש: לכן הסיפור הזה ירד מהפרק, כי אין שם, לפחות לפי גורמי המקצוע, שגם עכשיו בצלאל התמודד מולם ברמה הפנימית והמערכתית - - -

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לחזור לקרוא את נוסח החוק, יכול להיות שצריך חוות דעת שלך.

בצלאל סמוטריץ': אני מתחיל לחשוב שאתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': לא כתוב בשום מקום בחוק - - -

שגית אפיק: שזה ביטחוני.

בצלאל סמוטריץ': בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': לא כתוב בשום מקום בחוק שתכלית הדחייה של שר הביטחון היא ביטחונית.

בצלאל סמוטריץ': כתוב שהוא צריך לבחון את זה על המשמעויות הביטחוניות הנובעות, וכדי לבחון את המשמעויות הביטחוניות הוא צריך לבקש חוות דעת מהמנכ"ל.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהוא יוכל לקבל החלטה לדחייה שלא מבוססת על השיקול הביטחוני.

יואב קיש: היועץ המשפטי לממשלה לא ייתן לזה.

משה גפני: אבל אם היועץ המשפטי לא ייתן לזה הוא גם לא ייתן לעשות חוק.

יואב קיש: לא, לא נכון.

יואב קיש: אני אסביר לך למה גם.

משה גפני: מה זה "הוא לא ייתן"?

משה גפני: מה פירוש המילים "הוא לא ייתן"?

יואב קיש: כי כל חוות הדעת שנתנו הגופים המקצועיים התנגדו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש הבדל בין חוק קיים ופרשנות שלו, כי שם היועץ המשפטי לממשלה יכול לבוא ולהגיד, לבין חוק חדש ששם בכל זאת הכנסת אומרת את דבריה.

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: אבי, אני בעד.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: יש הבדל גדול.

יואב קיש: הלוואי ואפשר.

יואב קיש: אני לא מאמין שאפשר.

משה גפני: לפני שאני נותן לחברי הכנסת את זכות הדיבור אני מבקש לתת אותה לעו"ד רחל זכאי, מנהלת מטעם בית המשפט.

רחל זכאי: מוניתי על ידי בית המשפט לייצג את הגוש הגדול, אני ועוד ארבעה חברים ביחד אתי.

יעקב מרגי: בפעם שעברה הם נעדרו מהדיון.

רחל זכאי: נכון, מודה בעובדות.

משה גפני: גברת זכאי, התפקיד שלכם ברור ואני מכבד אותו.

משה גפני: להפך, דווקא הייתי מעוניין בישיבה הקודמת שתהיו ותדברו, הצעתי את זה אבל לא הייתם, לצערי הרב.

משה גפני: אני רוצה שתיקחו בחשבון שאין כאן דיון להוריד מהזכויות של בעלי הקרקע.

משה גפני: יש לי ערעור ציבורי על העניין הזה, איך עשו את זה אז.

משה גפני: אני לא מבין את זה.

משה גפני: אני יושב פה 30 שנה, מעביר חוקים של הפקעות, אני לא אוהב את זה אבל אני מעביר כי זה מה שהמדינה צריכה.

משה גפני: מה שאנחנו מבקשים הוא דחייה כדי שנוכל להתמודד עם הבעיות הציבוריות הקשות שאנחנו צריכים להתמודד אתן.

משה גפני: זה מה שאנחנו מבקשים.

יואב קיש: דחייה בסגירה, לא דחייה בקצב העניינים.

יואב קיש: חשוב להבהיר.

יואב קיש: שום דבר לא ייפגע.

משה גפני: כן, זה נאמר.

רחל זכאי: כבודו, יש לי בקשה, אם אפשר כמה דקות, אולי על חשבון הישיבה הקודמת שלא היינו - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: אם הייתי מקבל רשות דיבור על ישיבות שלא הייתי – חבל על הזמן.

משה גפני: אין לכם פריבילגיה יותר ממני.

רחל זכאי: אין בעיה.

יעקב מרגי: הבקשה לגיטימית, הנימוק לא הכי מוצלח.

רחל זכאי: ראשית, אני באמת רוצה לפתוח בלברך את חבר הכנסת סמוטריץ' על המינוי.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

רחל זכאי: בכל הכבוד, לאור ניסיוני המוגבל אבל הלא קצר כל כך בוועדה אחרת שדנה בנושא, ועדת הפנים, שזה היה מקומה הרגיל של חקיקה מעין זו להתנהל בה, עברנו כברת דרך, וכדי שאוכל להישמע ברצינות במסקנה שלנו – שלא, אנחנו לא מקבלים שום ודאות, לא, אנחנו לא מקבלים שום פיצוי, שום דבר ממה שכבוד השר אמר בחקיקה המוצעת – אני מבקשת לשים מראה מול פני הוועדה הנכבדה הזו.

רחל זכאי: נדמה לי שלא יהיה איש שלא יבין בסופו של דבר למה אי אפשר לקבל מאתנו, או קשה מאוד לצפות מאתנו, לטיפת אמון בכך שהנה, אנחנו מקבלים ודאות – פיצוי בטח לא – אבל תכף נגיע גם לפרטים.

רחל זכאי: מעשה שהיה כך היה – ולא, לא נתחיל אתו לפני שנים רבות, גם אנחנו לא היינו אז, אנחנו מונינו ב-2009, למצב קיים, שמאז אנו עושים כמיטב יכולתנו כדי לעזור ל-2,000 אזרחים להגיע לזכויות שהם רכשו מזמן.

רחל זכאי: כך היה: ההסכם אתנו היה ב-2007, נתנו תמורה מאוד יפה למדינה על מנת שיפונה השדה בזמן סביר.

רחל זכאי: הסכמים צריך לכבד – שמעתי את זה רק הבוקר מפי כבוד השר סמוטריץ' בהקשר אחר – ודאי שדמוקרטיה צריך לכבד, והיה ברור שבאמת המדינה ואנחנו הולכים למהלך.

רחל זכאי: אכן כך היה, ועדת גנות ב-2010, החלטת ממשלה ב-2012 להפסקת טיסות ב-30 ביוני 2016.

רחל זכאי: עיריית אילת וארקיע עתרו לבית המשפט.

רחל זכאי: נדחו וניתנה הסכמה – שוב הסכמה שקיבלה תוקף של פסק דין של בית המשפט הגבוה לצדק – שהמועד להפסקת הטיסות האזרחיות יהיה ה-30 באפריל 2017.

רחל זכאי: וכן, שמעתי ציטוט מהפרוטוקול, לא מפסק הדין, על אקדח לא טעון, רק כדאי להגיד את ההקשר – ההקשר היה בכך שאם ממילא לא יתכננו שם, מה יהיה לנו?

רחל זכאי: לא יהיה כלום.

רחל זכאי: זה היה האיזון בבית המשפט אז בפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון פי עשרה עכשיו.

רחל זכאי: לא מתווכחת.

מאיר יצחק הלוי: ואותו בית משפט אמר שגם המנכ"ל יכול לדחות את זה.

מאיר יצחק הלוי: אותו בית משפט.

רחל זכאי: לא מתווכחת.

רחל זכאי: חבל על הזמן של כולנו, באמת.

מאיר יצחק הלוי: צריך לצטט את כל האמירות.

משה גפני: לגופו של עניין.

רחל זכאי: זה לגמרי לגופו של עניין.

משה גפני: אז תגידי מה את אומרת על ההצעה.

רחל זכאי: כי שמעתי את חבר הכנסת ניסנקורן מסביר שלא נעשה איזון ציבורי, נעשה רק איזון כאילו מול בעלי הקרקע, ולא היא.

רחל זכאי: מי שיתכבד ויקרא את פסק דינו של בית המשפט העליון בבג"ץ 7487/15 ו-162/16 רק מה-225 ינואר 2016 – לא איזה ענתיקה – יראה ניתוח מלא בכל הטענות שטוענים היום, אתמול ובמשך השנתיים האחרונות.

רחל זכאי: דא עקא, שהכנסת ואחרים לא סברו בכל התקופה הזאת שצריך לקדם.

רחל זכאי: והנה, ה-30 באפריל 2017 זה תאריך, בראשית מרס 2017 כולם עוד פעם, מהר-מהר, במדינת הפרטץ', מנסים פתרון אולי בחודש האחרון, וזה לא שפברואר לא היה לפני זה וינואר לא היה קודם - - -

מאי גולן: קצת מוגזם הביטוי הזה, לא?

קטי קטרין שטרית: איך את משתמשת במושגים כאלה?

קטי קטרין שטרית: כבדי את המקום הזה.

רחל זכאי: אני מאוד מכבדת את המקום, מאוד, אבל תכף תשמעי - - -

קטי קטרין שטרית: זה לא נראה כך.

קטי קטרין שטרית: מה זה "מדינת פרטץ'"?

משה גפני: רבותי, שקט.

משה גפני: רחל, תשובה לשאלה.

קטי קטרין שטרית: והיא מייצגת את הגוש הגדול.

רחל זכאי: במרס 2017 שוב – שבוע-שבועיים אחרונים לפני תום מועד החורף של אותה שנה – הליך חקיקה מהיר - - -

יעקב מרגי: אם לא היה פרטץ' היא לא הייתה מתפרנסת בכלל - - -

משה גפני: תנו לה לסיים, רבותי.

משה גפני: אני מתעצבן יותר מכם, תנו לה לסיים.

מאי גולן: אתה צריך להעיר לה על המשפט הזה, אדוני היושב-ראש - - -

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: היא מתפרנסת מהמדינה הזאת.

קטי קטרין שטרית: נו, באמת.

משה גפני: את צודקת אבל לא נתחיל עכשיו דיון על זה.

משה גפני: בבקשה, תשובה לשאלה שלי.

רחל זכאי: ואז היה היגיון בחוק שחוקקה כנסת זו ונכנס לתוקף ב-24 במרס 2017 – שנתיים, רק שנתיים – שמועד הפסקת הטיסות האזרחיות לא יהיה בתום אותו חודש אלא כשייפסקו הטיסות הצבאיות.

משה גפני: תעצרי רגע.

משה גפני: עם כל הכבוד, הפרטץ' זה אני.

מאיר יצחק הלוי: אתם ערערתם לבג"ץ על זה?

מאיר יצחק הלוי: את יכולה לספר שערערתם - - -

משה גפני: אדוני ראש העיר.

משה גפני: הפרטץ' זה אני.

משה גפני: אני הייתי בישיבה של ראשי המפלגות אצל ראש הממשלה, הייתי בדיונים לגבי העניין הזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני הפרטץ'.

משה גפני: הנושאים האלה עלו.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה ואת מספרת לי עכשיו "חיים שכאלה".

משה גפני: אני שואל אותך: הרי ההצעה של שר התחבורה וההצעות שמעלים פה חברי הכנסת אומרות שלא תיפגענה זכויותיהם של בעלי הקרקע או אלה שזכאים לקרקעות האלה – האם את מסכימה לדחייה הזאת, שלא נוגעת בשום דבר?

רחל זכאי: ממש לא.

משה גפני: למה?

משה גפני: זו תשובה ישירה.

משה גפני: למה?

רחל זכאי: פשוט לא.

רחל זכאי: כי אפשר להגיד אותה, אפשר להגיד אותה פעמיים, היא לא הופכת לנכונה מזה, צר לי.

רחל זכאי: אני ראיתי, אדוני, הצעת חוק.

רחל זכאי: הצעת חוק - - -

משה גפני: אני מבולבל.

משה גפני: את לא מקבלת את ההצעה הזאת אפילו שהם לא יפגעו?

יעקב מרגי: זאת אומרת שגם אם תהיה לה ודאות היא לא תקבל.

רחל זכאי: כבודו, בכל הכבוד, אני ראיתי הצעת חוק שמציע כבוד השר חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' והיא לא עושה את זה.

רחל זכאי: היא לא עושה את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אל תתני ציונים לשר חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יואב קיש: אבל זו טיוטה.

יואב קיש: זו טיוטה.

רחל זכאי: כבודו, אני לא נותנת ציונים - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לא רוצה יותר.

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: אני אף פעם לא ראיתי את היושב-ראש כועס.

יעקב מרגי: אני מוחא על כך שהצליחו לעשות זאת.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לכם, אני לא מכיר, אדוני המנכ"ל, התנהלות מהסוג הזה.

משה גפני: אנחנו מקיימים על זה כבר שני דיונים, דיונים ציבוריים ודיונים שבהם אנחנו נכנסים לפרטים.

משה גפני: אין לי סבלנות ואני מגייס את כל הסבלנות שאני יכול לצורך העניין.

משה גפני: אני נותן להם לדבר למרות שהם לא היו בישיבה הקודמת.

משה גפני: גם לי היה מה לומר על הפרטץ' הזה.

משה גפני: הייתי אומר כמה כסף עולה האמירה הזו של הפרטץ', כמה זה עולה למשלם המסים הישראלי, אבל נשאיר את זה עכשיו, זה לא מעניין אותי.

משה גפני: אנחנו, הוועדה, הלשכה המשפטית, לא קיבלנו חוות דעת של משרד המשפטים, חוות דעת של משרד הביטחון, אנחנו לא יודעים עם מה להתמודד.

משה גפני: אמרתם חוות דעת – אני רוצה להתמודד עם החוק.

משה גפני: איך אני מתמודד עם חוק?

משה גפני: למה אתם לא מביאים לנו את זה?

משה גפני: למה אנחנו לא יכולים להתמודד עם זה?

משה גפני: הרי יש לנו מה לומר.

משה גפני: גם בפרשנות של החוק.

משה גפני: למה משרד המשפטים – ארז קמיניץ הכין את זה?

משה גפני: למה הוא לא הביא לנו את חוות הדעת?

משה גפני: למה?

משה גפני: מה, הוא מעל הכול?

משה גפני: מילא, המנהלים, בית המשפט אתם, הם מעל הכול, אבל אנשי המשרדים הם מעל הכול?

משה גפני: אנחנו צריכים לפקח על עבודת הממשלה, זה התפקיד שלנו, אנחנו לא יודעים עם מה להתמודד.

בצלאל סמוטריץ': גפני, יושב פה עו"ד אריאל צבי.

בצלאל סמוטריץ': אריאל, אנחנו יכולים לקבל עכשיו את חוות הדעת של היועץ על החוק שהעברנו פה לפני כן?

בצלאל סמוטריץ': היא לא סודית?

בצלאל סמוטריץ': היא לא חסויה?

בצלאל סמוטריץ': לא צריך קבינט בשביל זה?

אורית פרקש הכהן: גם חייבים להעביר את החומרים האלה.

משה גפני: חייבים, נכון.

אורית פרקש הכהן: זו לא המלצה.

אורית פרקש הכהן: החוק ברור.

אריאל צבי: אריאל צבי, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

אריאל צבי: שלום, אדוני היושב-ראש - - -

משה גפני: ארץ קמיניץ היה יכול לבוא.

משה גפני: זאת ועדה לא כל כך מכובדת אבל הוא היה יכול לבוא.

אריאל צבי: המשנה ליועץ ארז קמיניץ מכבד מאוד את הוועדה והוא גם הגיע - - -

משה גפני: שמחת זקנתי שהוא מכבד את הוועדה.

משה גפני: שלא יכבד את הוועדה, שיבוא.

אריאל צבי: הוא גם הגיע אליה לא אחת.

אריאל צבי: הוא משתתף היום בכנס של כל ייעוץ וחקיקה שמתקיים בצפון ולכן הוא לא יכול היה להגיע.

משה גפני: ומה היה בפעם הקודמת?

אריאל צבי: בפעם הקודמת ביקשתם את נציגי המשרדים, לא ביקשתם שהוא יבוא.

משה גפני: אז ארז קמיניץ לא היה צריך לבוא?

משה גפני: בסדר, הבנתי את המגמה.

משה גפני: אתם מנצלים את העובדה שכוחנו היום יותר קטן בגלל שיש פגרת בחירות אבל אנחנו לא נעבור לסדר-היום על הדבר הזה.

משה גפני: תהיה גם כנסת קבועה ואז אתם תבואו לפה על ארבע.

אריאל צבי: אנחנו מכבדים את הכנסת ובאים אליה על שתיים גם היום וגם לפני.

משה גפני: לא, לא מכבדים.

אריאל צבי: אם אדוני ירצה אני אוכל להמשיך להתייחס לדברים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: למה אנחנו לא מקבלים חוות דעת שלכם?

אריאל צבי: כפי שהסברתי בדיון הקודם, אנחנו נמצאים מול הפרטיים בסאגה משפטית אזרחית וכל דבר שנאמר בהקשר עמדת המדינה בעניין הזה וכל דבר שיוצא – יש לו השלכות גם על ההתמודדות של המדינה עם הפרטיים בבית המשפט.

אריאל צבי: נדמה לי שהדברים גם הובנו בדיון הקודם שהייתי כאן.

אריאל צבי: לכן, חוות הדעת שהועברה לשר הביטחון הוגדרה על ידינו כרגישה.

אריאל צבי: אם אדוני ירצה אני אוכל להתייחס עכשיו לעיקריה בהיבטים שהעליתם עכשיו, אין לי שום בעיה.

משה גפני: לא, אני רוצה לראות את חוות הדעת בכתב.

אריאל צבי: אני יכול להעביר אותה לעיונו של אדוני, אני רק מסביר שהיא חוות דעת שהוגדרה על ידינו כרגישה כי יש לה השלכות משפטיות על עמדת המדינה בבית המשפט.

משה גפני: תעביר.

משה גפני: אני מבקש ממשרד הביטחון להעביר ומכם.

אריאל צבי: אם אדוני ירצה אני אוכל להתייחס מקצועית לדברים שנאמרו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ראש העיר אילת, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – תודה רבה על עבודת העומק שעשית בנושא – וחבריי חברי הכנסת, אני, ברשותכם, מייצג את מי שכמעט לא נמצאים כאן, 67,000 תושבי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: הם שלחו אותי למאבק הזה כבר לפני חמש שנים.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שגם את זה נדע.

מאיר יצחק הלוי: הגיעו לכאן אנשים מהעיר – דני, מרסל, ורד, גלי – כולם אנשים חולים במחלות קשות שבאו לשמוע את מה שנאמר כאן, אתם יש מאות חולים וכל אלה מצטרפים ל-19,000 בתי אב שמונים 67,000 אנשים שאותם אני מייצג.

מאיר יצחק הלוי: אז אני קודם כל רוצה לשים את אמירתם על השולחן הכל כך חשוב הזה.

מאיר יצחק הלוי: זו המשימה שלי.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד רגע דווקא לחברים מהגורמים המוסדיים, לא אנשי הגוש הגדול – אני לא מקבל 8% עמלות מהעסקאות, אני לא מקבל כלום, אני מקבל רק את העבודה הציבורית שלי, זה מה שאני רוצה לעשות – אני מבקש מהגורמים המוסדיים, מרשות מקרקעי ישראל, משרד האוצר, משרד המשפטים: אל נא תתעמרו בעיר אילת כתוצאה מהמאבק הזה.

מאיר יצחק הלוי: זו קריאה שאני אביא אותה גם לכנסת הבאה.

מאיר יצחק הלוי: חשוב לי לנצל את הבמה הזו ולהגיד: אל תתעמרו בעיר אילת על המאבק.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי, המאבק הוא מאבק לגיטימי.

מאיר יצחק הלוי: אני מאוד מקווה שננצח במאבק אבל אני מאוד-מאוד אכעס ואתאכזב אם חלילה מישהו יבוא חשבון עם העיר אילת, ואני לא סתם אומר את זה, כי כבר היום אומרים את זה.

מאיר יצחק הלוי: כבר היום אומרים את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד את זה פה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש – בתקווה שתהיה יושב-הראש הבא – וגם למי שיהיה יושב-ראש ועדת הפנים, אני אבוא לכאן עם העניין הזה, אל תתעמרו בעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: נקיים דיון שהוא דיון ענייני לטובת העיר.

מאיר יצחק הלוי: יש פה 67,000 תושבים שגרים בעיר הרחוקה ביותר במדינת ישראל שראויים לפחות לפחות לפחות לתנאים שווים כמו לכל תושב אחר במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: נכון להיום אין לנו את התנאים האלה.

מאיר יצחק הלוי: אין לאנשים שנמצאים פה – ואם תרצו תשמעו אותם – את התנאים שיש לחולה שגר בבאר שבע, נקודה.

מאיר יצחק הלוי: אין לתלמיד שלי שרוצה ללמוד באוניברסיטה את התנאים שיש לתושב תל אביב וכן הלאה וכן הלאה.

מאיר יצחק הלוי: צריך לזכור שהעיר הזו חייה על תיירות וזו כלכלה משמעותית.

מאיר יצחק הלוי: אני מבקש עוד משפט אחד ברמה האישית: אל תכניסו נימות אישיות, לא על הכריזמה שלי ולא על האישיות שלי ולא על כל מיני דברים שעושים פה.

מאיר יצחק הלוי: זה לעשות דה-לגיטימציה בצורה הצינית ביותר.

מאיר יצחק הלוי: אני עומד פה כשליח ציבור.

מאיר יצחק הלוי: אני נלחם את מלחמת העיר הזו חמש שנים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, דיברתי עם אודי אדם כמה פעמים, אני חייב להגיד, אודי, עם הערכה – ויש לי אליך הערכה אדירה – כל מה שאמרת לי בשנים האלה: מאיר, אני חייל, אני מקבל הוראות.

מאיר יצחק הלוי: אני לא זוכר שנאמרה איזושהי אג'נדה שיש לה התחלה, אמצע וסוף.

מאיר יצחק הלוי: לא נאמרה שום אמירה שיש לה אסטרטגיה.

מאיר יצחק הלוי: נאמרה אמירה אחת: אני חייל.

מאיר יצחק הלוי: בסדר.

מאיר יצחק הלוי: אז אם אתה חייל זה אומר שאפשר גם לקבל הוראות, ואני אומר בנימת הערכה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד עוד כמה דברים, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת ואדוני השר, ואני מצטער עוד פעם שאני נרגש, המאבק הזה הוא בדמי, אני מדבר פה בשם אנשים שאני חושש שהם ימותו אם לא נהיה קשובים אליהם.

מאיר יצחק הלוי: זה פיקוח נפש ברמה הגבוהה ביותר.

מאיר יצחק הלוי: אני מדבר מעומק לבי.

מאיר יצחק הלוי: אני נתקל באנשים האלה.

מאיר יצחק הלוי: זה לא אגדות, זה לא דיון תיאורטי, זה דיון אמיתי על אנשים חיים ונושמים.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי יותר מפעם אחת, אנחנו לא דנים עכשיו בניתוח הסיפור של שלגייה ושבעת הגמדים, אנחנו מדברים פה על ורד שהיא חולת סרטן.

מאיר יצחק הלוי: אני צריך ב-2 לחודש לתת לה תשובות.

מאיר יצחק הלוי: אני צריך לתת לה תשובות.

מאיר יצחק הלוי: אני לא אתן לה תשובות.

מאיר יצחק הלוי: מישהו יצטרך לתת לה תשובות וזה לא יהיה אני.

מאיר יצחק הלוי: כדאי שתעכלו את זה.

מאיר יצחק הלוי: מדובר פה באנשים חיים ונושמים, זה לא סיפורים.

מאיר יצחק הלוי: זה מוציא אותי מהכלים.

מאיר יצחק הלוי: שדה דב זו התחנה המרכזית שלהם.

מאיר יצחק הלוי: המטוס זה האוטובוס שלהם.

משה גפני: קטי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אני גם אתמול הייתי באוהל ונפגשתי עם הנשים שזקוקות לטיפולים רפואיים.

קטי קטרין שטרית: אני, א', מברכת אותך, שר התחבורה, על תפקידך החדש אבל – ויסלחו לי חבריי ממשרד התחבורה – אתם יודעים שהפתרונות לא יכולים להיות.

קטי קטרין שטרית: להזכירכם, קובי היקר, ברכבת באר שבע-תל אביב הפסיקו את התחנה בקריית גת כי היא לא הייתה רווחית והחליטו על שאטלים; כעבור חודשיים ביטלו את השאטלים כי לא מצאו לזה תקציב ותושבי קריית גת נאלצו לוותר על התחנה.

קטי קטרין שטרית: זה לא עובד.

קטי קטרין שטרית: יש פה חוות דעת של אורלי אריאל שאומרת שזה ייקח ארבע שנים.

קטי קטרין שטרית: ריבונו של עולם, בארבע שנים אפשר להכין באמת פתרונות.

משה גפני: עיריית תל אביב.

קטי קטרין שטרית: של עיריית תל אביב, סליחה.

קטי קטרין שטרית: בארבע שנים אפשר להכין באמת פתרונות.

קטי קטרין שטרית: בצלאל, במשרד התחבורה יש רצון טוב, במשרד האוצר פחות.

קטי קטרין שטרית: כל הפתרונות שיתנו לך כרגע – אם אתה לא תראה אותם בתקציב זה לא יקרה.

קטי קטרין שטרית: ורד וכל הנשים – תקומו, תקומו שיראו אתכן.

קטי קטרין שטרית: חבר'ה, הם יכולים ללכת לתחנה ועוד רכבת ועוד - - -

מאיר יצחק הלוי: במקום זה אנחנו דנים עכשיו אם יהיו שלושה פקחים או ארבעה פקחים יהיו.

מאיר יצחק הלוי: זו פשוט ציניות.

מאיר יצחק הלוי: זו ציניות.

מאיר יצחק הלוי: אז תסדרו ארבעה פקחים.

מאיר יצחק הלוי: אתם ידעתם להגיע אנטבה.

מאיר יצחק הלוי: נו, באמת, אדוני המנכ"ל, הגעתם לאנטבה, אתם עושים פעולות מדהימות.

מאיר יצחק הלוי: זו ציניות.

מאיר יצחק הלוי: אני מדבר על הציניות.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן התפלמסות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל, מאיר, הוא לא הכתובת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מאיר, הוא לא הכתובת.

מאיר יצחק הלוי: לא מעניין אותי מי הכתובת.

מאיר יצחק הלוי: לא מעניין אותי מי הכתובת.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן ציניות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכתובת זה ראש הממשלה שאשם - - -

מאיר יצחק הלוי: יש כאן ציניות.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן ציניות אמיתית.

מאיר יצחק הלוי: זה פשוט ציני.

מאיר יצחק הלוי: כל יום אני שומע עוד מיליארד שקל ועוד מיליארד שקל – די, תפסיקו עם זה.

מאיר יצחק הלוי: כל הספינים הבלתי אפשריים.

מאיר יצחק הלוי: פתאום מספרים לי על בדיקות קרקע.

מאיר יצחק הלוי: בדיקות קרקע – אני העברתי את זה ישירות בתוך שדה אילת.

מאיר יצחק הלוי: זה מקדח כזה שנכנס ויוצא, כששעה אחרי מטוס מתרומם מאותו חור.

מאיר יצחק הלוי: תפסיקו לעבוד על כולם.

מאיר יצחק הלוי: מדובר פה באנשים חיים, אדוני.

מאיר יצחק הלוי: יש גבול.

מאיר יצחק הלוי: יש גבול.

קטי קטרין שטרית: גם כרגע נתב"ג לא ערוכים.

מאיר יצחק הלוי: משקרים כל היום.

מאיר יצחק הלוי: ספינים כל היום.

מאיר יצחק הלוי: דה-לגיטימציה כל היום.

מאיר יצחק הלוי: די.

מאיר יצחק הלוי: די.

מאיר יצחק הלוי: מישהו ב-2 לחודש יצטרך לתת תשובות לעיר הזו על כל רמה ואתם תצטרכו לעמוד מולם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: יש לי כמה דברים להגיד.

ניר ברקת: קודם כל, אני רוצה לברך על הכיוון שהשר מוביל וברכות.

ניר ברקת: אתה דיברת על הטעות האסטרטגית של תכנון שדה תעופה כמכלול, אני מסכים אתך, יש מחסור גדול של שדות תעופה במדינה ולא הגיוני שמתחילים לסגור במקום להרים ולפתח.

ניר ברקת: אבל, אני רוצה לדבר על טעות או אתגר אסטרטגי בסדר-גודל יותר גדול שהוא השיקול המרכזי שלדעתי צריך להיות פה על השולחן והוא הפריפריה מול המרכז.

ניר ברקת: לעתים נדמה לי שבכנסת ובמרכז הארץ לא מבינים את האתגר של הפריפריה.

ניר ברקת: כראש עיר של עיר עם 900,000 נפש, סוציו-אקונומי 3, שהיא פריפריה חברתית לכל דבר, לעתים אני מרגיש שלא מבינים את האתגר הגדול שיש לנו באיך מרימים את הפריפריה יחסית למרכז – ואני מדבר על הצפון, על הדרום, על ירושלים, על יהודה ושומרון.

ניר ברקת: חברים, בעוד 30 שנה יהיו במדינת ישראל עוד שמונה מיליון נפש, איפה יגורו כולם?

מאי גולן: במדינת תל אביב.

ניר ברקת: כולם במרכז?

ניר ברקת: הכול יקרוס למדינת תל אביב?

ניר ברקת: אנחנו יודעים היום שאתגר הפנים הגדול ביותר שיש לנו זה ביזור האוכלוסייה, איך מייצרים ביקושים בפריפריה.

ניר ברקת: היום המדינה רצה אחרי הביקושים במרכז.

ניר ברקת: שדה דב – זו טעות אסטרטגית לסגור את שדה דב, כי זה מייצר דיור במרכז, סוגר את החמצן לאילת.

ניר ברקת: ומה היום היחס, אחרי סגירת שדה דב, בין איכות החיים באילת אל מול המרכז?

ניר ברקת: אנחנו מחריפים את הבעיה במקום לצמצם אותה.

ניר ברקת: בסגירת שדה דב יש אתגר תחבורתי, אבל ברמת המיתוג של העיר אילת – עיר שרוצים לפתח אותה לתיירות, יש אפשרות קלאסית לפתח אותה למה שאנחנו קוראים desert tech, לטכנולוגיית מדבר, ויוצא לי, לשמחתי הרבה, לעבוד לא מעט עם אילת על לחשוב איך מפתחים את כלכלת אילת.

ניר ברקת: אתה לא יכול לקרוע את הטבור במצב שבו היום אילת נמצאת.

ניר ברקת: הנזק שיהיה, תדמיתי ופרקטי, בירידת שווי נכסים, באטרקטיביות של העיר יחסית למרכז, הוא נזק קשה מאוד, אם לא חסר תקנה.

ניר ברקת: זה הדבר שהכי מטריד אותי.

ניר ברקת: הזמן שצריך הוא עד הסדרת רכבת שתגיע בסופו של דבר מהמרכז יותר מהר מתעופה, וגם אז אני לא חושב שצריך לסגור את שדה דב.

קטי קטרין שטרית: גם הרחבת כביש 90.

קטי קטרין שטרית: סוף סוף תרחיבו את כביש 90.

ניר ברקת: טיפול אסטרטגי תחבורתי אבל לא רק אסטרטגי תחבורתי.

ניר ברקת: בלי תחבורה ובלי טיפול אסטרטגי כלכלי – אני מבין ללבם.

ניר ברקת: אני אומר: חברים, אין לנו ברירה, אנחנו לא צריכים להאריך את הזמן עד שתהיה חלופה למחלף כזה או אחר לתושבי אילת שמגיעים לשם, הזמן שאנחנו צריכים הוא עד ששמים את אילת על הרגליים, שתהיה לה מסה קריטית גדולה, שיהיה לה בית חולים ראוי, שיהיו פתרונות תחבורתיים חליפיים לאילת – לא למי שמגיע למרכז הארץ – וגם צריך להשקיע את המשאבים בשביל להפוך אותה לאטרקטיבית כלכלית.

ניר ברקת: זה בסדר-גודל יותר חשוב מפתרונות טקטיים תחבורתיים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: אני אתייחס לדברים השונים מהדיון הקודם לעכשיו.

יואב קיש: קודם כל, ידידי ניר ברקת, אתה צודק במאה אחוז, לצערי זה לא פרקטי.

יואב קיש: שדה דב ייסגר.

יואב קיש: עם כל הכאב אני אומר לך את זה - - -

ניר ברקת: אז אנחנו צריכים הארכה, הארכה משמעותית, לא קצרה.

יואב קיש: ניר, אתה צודק באידיאל, זה הכיוון שצריך, אבל אני אומר לך שצריך ללכת למתווים שיוביל שר התחבורה, אם זה שדה בים, אם זה פתרונות זמניים.

יואב קיש: היום, לאור האילוצים – ואני חוזר ומתחבר למה שאמר פה שר התחבורה בתחילת דבריו – שדה דב ייסגר.

יואב קיש: למרות שכולנו חושבים כמוך, אנחנו אוכלים את הבוסר עכשיו, שינינו קהות עכשיו.

יואב קיש: אלה החלטות שנעשו.

יואב קיש: מי שעכשיו רוצה להילחם בהשארת שדה דב – אני אומר לכם כמי שנלחם על זה לכל אורך הדרך – עושה טעות קשה.

יואב קיש: זה לא יקרה.

יואב קיש: לכן בואו נפריד בין המשימה העקרונית של לדאוג לאילת - - -

ניר ברקת: אז תמצא חלופה לפני.

יואב קיש: ודאי, אבל הדבר היחידי - - -

בצלאל סמוטריץ': בסדר, שלוש שנים.

ניר ברקת: שלוש שנים זה לא מספיק.

יואב קיש: ניר, אני הייתי רוצה 10 שנים, הייתי רוצה להשאיר את השדה פתוח.

ניר ברקת: נכון.

יואב קיש: אני אומר לך, לאור האילוצים, עם כל הכאב הכרוך בזה, אנחנו צריכים להסתכל ביעד שאנחנו יכולים להשיג, והיעד שאנחנו יכולים וצריכים להשיג זה שלוש שנים.

ניר ברקת: לא שלוש שנים, הרבה יותר.

ניר ברקת: הרבה יותר.

יואב קיש: ניר, אני ריאלי.

מיכאל ועקנין: אבל אנחנו לא רוצים להגיע לתל אביב, לא למשרד המשפטים, לא למשרדי ממשלה, לא רוצים להגיע לשום מקום.

מיכאל ועקנין: תשימו לנו משרדים באילת, תנו לנו בית חולים, לא נבוא לפה בכלל.

משה גפני: לא להפריע.

מיכל שיר סגמן: אנחנו רוצים לבוא אליכם אבל.

יואב קיש: אני גם האמנתי בחלופה שנקרא לה: תל אביב-חולדאי-אילת.

יואב קיש: אני מעריך מאוד את שר התחבורה שעשה עבודה מדהימה בעניין הזה ונכנס לעומק מול כל המשרדים, אני מאמין ויודע שהוא, בדיוק כמו ניר וכמוני, רצה להשאיר את שדה דב פתוח, ואם הוא הגיע למסקנה שלאור הנתונים הנוכחיים השארת שדה דב זה אירוע שלא יכול לקרות - - -

ניר ברקת: אבל זה לא מספיק שלוש שנים.

ניר ברקת: אי אפשר לעשות כלום באילת.

יואב קיש: ניר, אני לא הפרעתי לך למרות שלא הסכמתי עם מה שאתה אומר אז בבקשה.

יואב קיש: אני אומר את דעתי כרגע.

יואב קיש: אני כנראה לא אשכנע אותך.

ניר ברקת: סליחה.

ניר ברקת: אני רוצה לעזור לך.

יואב קיש: לא, אין מה לעזור.

יואב קיש: גפני, אני רוצה להגיד לך בתור מי שהעביר בחוק את התיקון: כל הדיונים היו סביב הצורך הביטחוני, ויכול להיות שהחוק עצמו אולי מעביר מסר אחר, בסופו של דבר, חוות הדעת שקיבל שר הביטחון לא תמכו ביכולת שלו לקבל החלטה דאז.

יואב קיש: אני אומר לך מתוך התהליך כי עסקתי בזה.

יואב קיש: לכן היועץ המשפטי גם אמר לו: אתה לא יכול לקבל בזמן בחירות החלטה, אני מונע ממך לקבל החלטה.

יואב קיש: לכן, גפני, הלוואי והיינו יכולים – אולי אני טועה, קשה לי לראות שנצליח – להוביל מהלך כמו שאתה מתאר.

יואב קיש: יותר מזה, הדרך היחידה שבית המשפט יוכל לעקר את דברי הגוש הגדול ולהגיד להם: חברים, אין פה דחייה סתם, זו לא בדרך הזו.

יואב קיש: זה באמת בדרך של חקיקה שתגיד בצורה הכי ברורה: לא פוגעים בזכויות שלכם ולא יכול להיות שבגלל שלוש השנים הקריטיות האלה אתם תתעללו בתושבי אילת.

יואב קיש: הרי דיבר פה גם יפה מאוד דודי אמסלם פעם שעברה ואמר: יש אנשים ששלוש שנים זה כל מה שהם צריכים.

יואב קיש: עד 120 לכולם, אבל למה להתעלל סתם?

יואב קיש: בסופו של דבר, אני בטוח שבצלאל, או מי שיהיה אחריו לצורך העניין, לא ייתן לשלוש שנים האלה לעבור בלי לתת מענה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא רק הוא, זה גם משרד הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': ודאי, ודאי.

בצלאל סמוטריץ': צריך את יוספטל, נכון.

יואב קיש: אנחנו צריכים לקחת תוכנית פעולה, מענה שלם לעיר אילת לתוכנית חירום לשלוש שנים.

יואב קיש: לעשות את זה ב-1 ביולי – לא יהיה.

יואב קיש: פה כולם מפסידים.

יואב קיש: זו הדרך היחידה, להערכתי, שצריך להתקדם בה.

יואב קיש: אני מחזק את הפעילות של בצלאל.

יואב קיש: אנחנו צריכים לשבת עם ראש הממשלה ולקבל את ההחלטה לחקיקה.

ניר ברקת: יואב, הכול נכון, אבל שלוש שנים?

ניר ברקת: איך הגעתם לשלוש שנים?

ניר ברקת: איך אפשר להספיק בשלוש שנים?

יואב קיש: זה מה שיש.

ניר ברקת: מה פתאום "זה מה שיש".

ניר ברקת: אז מה קרה?

ניר ברקת: יפגעו זכויות של אנשים מסוימים בעלי עניין בשביל 67,000 תושבים?

ניר ברקת: איפה האיזונים, חברים, איפה האיזונים כאן?

משה גפני: יש עוד חברי כנסת שרוצים להתבטא.

משה גפני: מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, פעם שעברה דיברתי בדיוק על הנקודה שחבר הכנסת ניר ברקת דיבר, על מדינת תל אביב ועל הניתוק, שהמדינה שולחת אותנו להתיישב ובפועל מנתקת אותנו ממקומות שאנחנו צריכים להגיע אליהם, אבל אני רוצה לדבר על נקודה אחרת.

מאי גולן: תראה, ישבה פה פעם שעברה נציגת הביטחון, יושבים פה גם עכשיו נציגים, ואתה יודע מה?

מאי גולן: אחרי הדברים שהיא אמרה הייתי חייבת ללכת לבדוק את הדברים.

מאי גולן: הייתי בסיור קודם בשדה דב והגעתי שוב עכשיו כדי לבדוק את העניין.

מאי גולן: היא ישבה פה ואמרה שהתחילו לפנות כוח אדם ורכבים, אני אומרת לך ואני מזמינה אותך לסיור ומזמינה את כולם - - -

מיכאל ועקנין: שקר, שקר.

מיכאל ועקנין: טסנו באותו יום – כל השדה היה מלא, כולל מטוסים קטנים.

מיכאל ועקנין: זה היה שקר.

מאי גולן: שקר מוחלט.

מאי גולן: שקר.

מאי גולן: הנה, אני אומרת בצורה הכי לא פוליטיקלי קורקט: שקר - - -

מיכאל ועקנין: כבוד היושב-ראש, אני הייתי פה וטסתי באותו יום, הסתכלתי וראיתי שכל המטוסים הקטנים שם, כל החיילים עדיין שם.

מיכאל ועקנין: סתם מסתלבטים עלינו פה, על חשבון התושבים.

מיכאל ועקנין: אני לא חולה ולא שום דבר.

מאי גולן: הזעקה הזאת היא אמיתית מכיוון שהדברים שהם אומרים פה לא קשורים למציאות.

מאי גולן: אני מזמינה את כולם, את כל חברי הוועדה, להגיע לראות.

מאי גולן: בורג אחד, אדוני היושב-ראש, לא ירד שם מהקיר.

מאי גולן: בורג אחד.

מאי גולן: מעבר לזה, אפשר לזמן נציג מחיל האוויר לדבר פה – לא זימנו.

מאי גולן: הם מדברים על פקחים – פקחים, פקחים, פקחים, פקחים, בפועל זה חיילים בחובה שבמקום לפזר אותם לבסיסים אפשר להביא אותם.

מאי גולן: לא חסר היום חיילים בחובה, ברוך השם.

מאי גולן: זמן ההכשרה, הפקח שצריך להביא ומשרד הביטחון – זה לא קשור למציאות.

מאי גולן: היום, בפועל, 25 חיילים בחובה במגדל הפיקוח, 22 כבאים בתחנת הכיבוי – תאמין לי שאפשר להחליף את זה ואפשר להגיע להסדרה של זה.

מאי גולן: מעבר לזה עוד משפט קטן, יש את תוכנית ב' וחיל האוויר – אני אומרת משהו שהוא לא מדויק, אדוני?

אודי אדם: לא, אני לא רוצה להגיב גם.

מאי גולן: אוקיי, לא רוצה להגיב לי.

מאי גולן: מעניין.

מאי גולן: לא רוצים בכלל להגיב.

מאי גולן: יש את תוכנית ב' וחיל האוויר ערוך ומוכן.

מאי גולן: אז כל הדיבורים בעניין הדחייה ספציפית, מעבר לספינים שמוציאים כל יום בתקשורת על הכסף – קודם כל, אני מברכת את השר הנכנס, בצלאל.

מאי גולן: אני מברכת אותך על הכיוון, אני מברכת אותך על הרצון, אבל בפועל, כשאנחנו מדברים על דחייה, אין שום סיבה להיערכות יתר ממשרד הביטחון, ובכלל כל הפקחים וכל ההכשרה.

מאי גולן: זה אובר דה-לגיטימציה שלא קשור למציאות.

מאי גולן: אני שוב מזמינה את כולם לבוא לראות איך לא זז איזה פס קטן מהקיר.

מאי גולן: הכול פועל והכול מוכן להמשיך לדחייה שכזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, קודם אני שוב מודה לך על הישיבה הזאת.

אני חוזר על מה שאמרתי גם בפעם הקודמת, לא התחלנו לעסוק בזה היום.

ישבנו פה חברי כנסת בקדנציה הקודמת בוועדת הפנים, התעסקנו בעניין הזה, התרענו על העניין הזה, ואם היו אז אולי שומעים, יכול להיות שהיינו נמצאים היום במקום אחר.

אבל מצד שני, מגלגלים זכות על ידי זכאי ויכול להיות - - -

משה גפני: סליחה, רק דקה.

משה גפני: אני ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה שתגיד את חוות דעתה על החוק, שהחוק לטעמי מאפשר לשר הביטחון לקבל החלטה, ולכן גם דיברתי עם ראש הממשלה אתמול.

משה גפני: את יכולה להגיד למה את לא יכולה להגיד חוות דעת?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: כמו שאמרתי לך, כיוון שלא קיבלתי את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה אני לא יכולה להתמודד עם טיעונים שלא ראיתי אותם, אני לא יכולה לתת פרשנות שונה או דומה.

שגית אפיק: אני לא יכולה להתמודד עם הטיעונים כל עוד לא ראיתי חוות דעת כזאת.

שגית אפיק: חזרנו וביקשנו את חוות הדעת הזאת, דרך אגב, גם אנחנו כלשכה משפטית וגם כוועדה, עדיין לא קיבלנו אותה.

שגית אפיק: כשאני אקבל אותה אני אוכל להתייחס אליה.

מיכל שיר סגמן: אבל אם לא נקבל אז לא תהיה חוות דעת?

מיכל שיר סגמן: זה נושא חדש לך - - - ?

משה גפני: היא צודקת.

משה גפני: פעם ראשונה קורה דבר כזה שאת לא יודעת עם מה את מתמודדת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני חונכתי מגיל קטן – בשונה ממך למדתי ליבה – על עיקרון הפרדת הרשויות.

יעקב מרגי: אני לא מבין.

יעקב מרגי: אם יש דעה ליועצת המשפטית של הוועדה שתאמר אותה.

משה גפני: יעקב אשר, בבקשה.

אחזתי קודם בכך שמגלגלים זכות על ידי זכאי ויכול להיות שבאמת זו ההזדמנות, דווקא בתקופה הזו בוועדה זמנית, לנסות ולסיים את הסאגה הזאת בצורה חיובית.

אנחנו מכירים את הנושא, בואו נסכם סיכום קטן לעצמנו מה בעצם קורה פה.

מה שצריך כדי להגיע כאן להסכמה או להבנה, שהיא בעצם הרע במיעוטו – ניר, ודאי שהיא הרע במיעוטו.

היא לא הדבר הנכון.

הדבר הנכון היה תכנון מראש, אחר, של כל האופרציה הזאת, אך לא חשבו עליה ולא הסתכלו כלל על הדברים הנכונים.

מה שצריך פה היום זה רצון טוב, ואולי קצת יותר מזה, של שני גורמים שכל אחד הוא אוטוריטה בפני עצמה.

גורם אחד הוא הגורם הממשלתי על כל זרועותיו, שאם הוא יצטרך למצוא פתרונות הוא ימצא את הפתרונות ושלא ילאו אותנו איך משאירים עוד אנשים ואיך משרד התחבורה חותם על הסכם עם הצבא להמשיך לתת את השירותים שנתנו גם קודם, וודאי משרד המשפטים ומשרד האוצר, שכל אחד בא עם הכיוונים שלו.

זה רצון טוב של גורם אחד.

יש גורם שני שהוא גם חשוב מאוד, הרצון הטוב שלו הוא גם קריטי, והם בעלי הגוש הגדול, או האנשים בעלי האינטרסים.

אנחנו כולנו זועקים פה ככרוכיה: אנחנו לא רוצים לפגוע בכם.

יש לכם זכויות קניין.

אף אחד לא רוצה לפגוע בכם.

אף אחד.

יש תנאי אחד אבל עם שני הגורמים האלה – הם תלויים זה בזה.

משרד המשפטים מגיע למשרד האוצר ואומר: רגע, אם נעשה צעד כזה או אחר הם לא יסכימו, הם יתבעו אותנו, הם ילכו לבית המשפט.

ראיתי את ראש העיר, אנחנו מכירים אותו הרבה שנים ואני לא זוכר אותו בהתרגשות כזאת, בחיים לא.

תסירו מעצמכם את הגלימות, עם כל הכבוד, תסירו מעצמכם את החששות, שבו ליד שולחן על בסיס הפתרונות הללו, תביאו פתרון שנותן לנו כרגע פסק זמן של שלוש שנים שלא פוגע בזכויות שלכם, תעגנו את זה בחקיקה.

אני מוכן להחתים את כל 120 חברי הכנסת שאם תתכנס הכנסת הבאה כולנו נוציא הצעת חוק בת שורה אחת: שהזכויות שלכם לא יפגעו בתוכנית הזו.

שבו ליד שולחן, הממשלה תדע להביא את הפתרונות שלה.

אין דרך אחרת.

זה יהיה הדבר הכי גרוע שירדוף אתכם לאורך כל שלוש השנים הללו.

אם אנחנו לא נצליח, השדה הזה ייסגר וכל יום שנעבור שם נראה איך השדה הזה עומד בשיממונו – ואני הייתי ראש עיר, אני יודע מה זה תוכנית, אני יודע מה זה תוכנית מפורטת ואני יודע את כל הדברים שצריך לעשות בעניין הזה, זה לא יתחיל לפני שלוש שנים.

אז תורידו את הגלימות, תביאו דברים ברורים.

הוועדה תיתן לזה את הגיבוי.

השר ויושב-ראש הוועדה יישבו עם ראש הממשלה, יגיעו להבנות בעניין הזה, אתם לא תיפגעו, האנשים האלה לא יפגעו.

די, חאלס.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני בתחושה – סלחו לי – שראש הממשלה נותן לנו "להתכרכר" סביב השולחן העגול בזמן שהוא צריך לקבל את ההחלטה.

יעקב מרגי: הוא צריך לקבל את ההחלטה.

יעקב מרגי: הבעיה היא לא משרד הביטחון.

יעקב מרגי: הוא צריך להחליט ומשרד הביטחון והצבא, אם צריך, יבצעו.

יעקב מרגי: דבר שני, סלחו לי שאני לא הולך להיות נחמד לבעלי הגוש הגדול, אותם 2,000.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב-טוב, אנחנו נקים לכם תנועה אזרחית שתצמצם לכם את אחוזי הבנייה, שתגיש ערר על כל דבר שזז, אתם תראו את המגרש הזה רק בת"צות.

מיכל שיר סגמן: לה זה טוב, יהיה להם יותר - - -

יעקב מרגי: כן, יהיו לה עוד תשע שנים, לא אכפת לי.

רחל זכאי: אתה פרטץ'.

קריאה: את פרטץ'.

רחל זכאי: הגישה שאת הגעת אתה לכאן זו גישה מאוד מתנשאת.

רחל זכאי: יו"ר הוועדה אומר לך בצורה חד-משמעית: אני נותן לך את כל הביטחונות, את אומרת לנו במילים אחרות: לא שמה עליכם.

רחל זכאי: גם אם תתנו לי את כל הביטחון בית משפט ייתן לי ביטחון והיועץ המשפטי ייתן לי ביטחון, אני לא נענית.

רחל זכאי: אל תכניס לי דברים לפה.

יעקב מרגי: לא, אני הכנסתי דברים לאוזניים שלי.

יעקב מרגי: תקשיבי טוב-טוב, אני אומר לך חד-משמעית: אתם תצטרכו לשנות פה כיוון.

יעקב מרגי: לא תשנו כיוון?

יעקב מרגי: אנחנו נשנה כיוון.

יעקב מרגי: הנחמדות הזו שלנו פה להגן על בעלי הגוש הגדול לא הייתה מובנת מאליה, היא כי רצינו למצוא פתרון.

יעקב מרגי: אז אני נותן לך את ההזדמנות אחרונה לפני שראש הממשלה מחליט, אם לא אני אוביל את זה, אני אוביל תנועה אזרחית שתתקע אתכם – וסליחה על המילים הלא פרלמנטריות, כמו הפרטץ' שלך.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לא, כאן לא מוחאים כפיים.

יעקב מרגי: הוא צודק, לא מוחאים כפיים בכנסת.

קטי קטרין שטרית: מרגי, כל הכבוד, חזק וברוך.

משה גפני: חברת הכנסת אורית פרקש-הכהן, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: דיברתי בדיון הקודם גם על הנושא הזה ובאמת רוב אנשי הוועדה כאן, וכמובן שר התחבורה סמוטריץ', מטפלים בנושא הזה פרק זמן מאוד ארוך.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה להעיר הערה לדברים שלך, השר, לגבי היוזמה שמתגבשת והחקיקה הספציפית שהסתכלתי עליה כאן בחטף.

אורית פרקש הכהן: חייבים לשים תשומת לב מאוד-מאוד גדולה לעובדה שהצעת החוק הנוכחית לא תחליש את היכולת של הממשלה לקבל החלטת מדיניות אמיתית בנושא.

אורית פרקש הכהן: ממה שראיתי ברפרוף, אין בהצעת החוק הזו שום אמירה למשל שהפינוי ייעשה רק בכפוף למתן ולביצוע החלופות לעיר אילת.

אורית פרקש הכהן: אתם נוקבים בפרק זמן של שלוש שנים, אתם מגנים על הזכויות של בעלי הגוש הגדול ובחקיקה הראשית הזאת אין שום התניה בפועל לזה שאכן החלופות האלה יתבצעו.

אורית פרקש הכהן: כמו שאמרה קטי פה, אנחנו יכולים למצוא את עצמנו שוב בעוד שלוש שנים עם הרבה דיבורים יפים בלי שנעשה כלום בפן הפתרון התחבורתי, בטח לפי מה שראינו לפני כמה שבועות כאן בוועדת הכספים, כשהעברנו תוספת של 1.3 מיליארד שקל למשרד החשוב שאתה עומד בראשו, כשאתה רואה שם שכמעט כל פרויקט - - -

בצלאל סמוטריץ': הלכתי למשרד, חיפשתי את הכסף, לא מצאתי.

בצלאל סמוטריץ': הסתובבתי, עליתי קומות, ירדתי מדרגות.

אורית פרקש הכהן: אתה נמצא במשרד מרתק.

אורית פרקש הכהן: אני בעצמי באה מעולם התשתיות וזה אחד העולמות המרתקים והחשובים ליוקר המחייה במדינת ישראל ובכלל לרווחת הציבור.

אורית פרקש הכהן: אבל במשרד התחבורה הבעיה היא שעשרות שנים דיברו מאוד יפה על הרבה מאוד פרויקטים חשובים וחוץ מלשלש את העלות שלהם לציבור הם בעיקר היו תקועים עם הרבה חסמים.

אורית פרקש הכהן: זה גם האתגר שלך לקדם אותם.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא חושב.

בצלאל סמוטריץ': זה לא אני, זה השר הקודם, אבל עשו ב-10 השנים האחרונות כביש - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: ראינו בדוח מבקר המדינה.

בצלאל סמוטריץ': שנדבר על דוח מבקר המדינה?

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לחזור לגוף הדברים.

אורית פרקש הכהן: אם אכן הפרויקט הזה כל כך חשוב לציבור, למה אין בחקיקה הזאת אמירה שב-1,000 יחידות הדיור האלה שיוקמו תהיה לפחות כמות כזו וכזו של דיור בר השגה?

בצלאל סמוטריץ': יש, יש.

אורית פרקש הכהן: זה לא כתוב בחוק.

אורית פרקש הכהן: אני לא ראיתי את זה.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא חוק, זה בהליכי התכנון.

אורית פרקש הכהן: לא, אני מדברת עכשיו על הצעת החוק שרפרפתי בה, שלקחתי משגית.

בצלאל סמוטריץ': אבל הצעת החוק מתמודדת עם משהו מאוד מסוים.

מה זה קשור לעכשיו?

אורית פרקש הכהן: זה קשור מאוד.

אורית פרקש הכהן: זה קשור מאוד.

אורית פרקש הכהן: רוצים לעשות כאן בחטף הצעת חוק שתהיה לה משמעות מאוד-מאוד גדולה – תכניסו את הדיור בר-ההשגה, תכניסו את השיקול של אילת שהוזנח במובן הזה שלא יהיה פינוי אילולא המענה התחבורתי לבעיות באמת יבוצע ועוד ועוד.

אורית פרקש הכהן: זו ההערה שלי.

אורית פרקש הכהן: אנחנו עומדים כאן כדי לתת מענה.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו, יושב-הראש גפני, שיש לי אליך כבוד מאוד גדול, באמת, גם עוד מלפני שהייתי חברת כנסת, דיברתי בשבוע שעבר על כך שאנחנו יושבים בוועדה שהיא אחת הוועדות החשובות, זה הדירקטוריון שהוא הפקח הכספי של כל הממשלה הזאת – איך אנחנו יושבים לדיונים האלה בלי חומרים?

אורית פרקש הכהן: איך?

אורית פרקש הכהן: יש לנו את כל הסמכויות ליזום מהלך של תיקון תקנון הכנסת שירחיב את הסנקציות על אי מתן מידע.

אורית פרקש הכהן: החוק הקיים הוא ברור.

אורית פרקש הכהן: המידע הזה חייב להיות מונח בפניך וחייבים לעשות מעשה בנושא הזה.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: אני אומר דבר מאוד פשוט – במקום להתעסק בזה כל היום אנחנו יכולים להגיש הצעת חוק פרטית, לא ממשלתית, להתגבר על הנוהל בתקנון שאי אפשר לדון בפגרה - - -

בצלאל סמוטריץ': על פי החוק הוא צודק.

בצלאל סמוטריץ': זה נוהג שהוא חסר שום מקור.

דוד ביטן: זה לא הגיוני.

דוד ביטן: צריך לדבר עם היו"ר, ואז תוך 48 שעות, הכול בהסכמה - - -

בצלאל סמוטריץ': בהחלטה של הוועדה המסדרת אפשר לדון בכל חוק בתקופת פגרת בחירות.

בצלאל סמוטריץ': אם זה בקונצנזוס, ועדת הסכמות – הכול פתיר.

דוד ביטן: ואז אנחנו נחוקק חוק שדוחה את הכול בחצי שנה, כדי להתארגן.

דוד ביטן: אנחנו נעשה את זה ונסיים את העניין.

יואב קיש: ביטן, הכתובת שלך היא איל ינון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה הבעיה שראש הממשלה יכריע?

דוד ביטן: כי את ראש הממשלה מפחידים ב-20 מיליארד - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: אה, אז בגלל שמפחידים אותו הוא לא יכול לקבל החלטה - - - ?

דוד ביטן: אתה עדיין לא ראש הממשלה.

דוד ביטן: אתה, עם כל הכבוד, יושב בצד הזה והוא יושב בצד אחר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נו, אז מה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז בגלל זה הוא צריך להחליט.

מיכל שיר סגמן: אז אין לך אחריות גם.

דוד ביטן: כשבאים ואומרים לו - - -

יואב קיש: ראש הממשלה עוד לא החליט.

דוד ביטן: אומרים לו שיש בעיה של 20 מיליארד שקל וזה באחריות שלו, על הכתפיים שלו, אז יש בעיה.

דוד ביטן: בינתיים המערכת המשפטית והמערכת הכלכלית לא אומרות משהו אחר ולכן אנחנו צריכים לחוקק חוק.

דוד ביטן: אפשר, יש הסכמה כללית, נחוקק את זה תוך 48 שעות וזה הכול, נפתור את הבעיה לכולם.

יואב קיש: ביטן, ישבתי עם זה עם איל ינון, אנחנו צריכים לדבר אתו כי הוא מתנגד לחקיקה פרטית בתקופה הזאת.

דוד ביטן: מה זה "מתנגד"?

דוד ביטן: אני לא מכיר את התקנון עד כדי כך אבל הם צריכים להתגבר על זה.

יואב קיש: בוא נשב אתו.

דוד ביטן: אפשר להגיש את הצעת החוק מטעם ועדת הכספים - - - -

משה גפני: אי אפשר, כי צריך חברי ועדה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל למה להתחמק מקבלת החלטות, עם כל הכבוד?

דוד ביטן: אני אומר לך חד וחלק – מהדיונים האלה לא ייצא כלום.

דוד ביטן: לא ייצא כלום.

דוד ביטן: אני רואה שבאמת לשר יש רצון טוב אבל כבר אתה רואה שעושים לו עיבויים מסביב שהוא לא יכול לזוז.

דוד ביטן: זה מה שיקרה בסופו של דבר.

ניר ברקת: אני רוצה להציע שיפור קל למה שנאמר.

ניר ברקת: אני חושב שכדי לתת אופק לתושבי אילת צריך לבוא ולומר – וסליחה שאני אומר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה עם כל המשמעויות הכלכליות שיכולות להיות לעניין הזה, כי המחיר הכלכלי שהעיר אילת משלמת הוא הרבה יותר גדול מכול המספרים שמדוברים כאן - - -

מאיר יצחק הלוי: יש כאן דוח, אני אשמח שסגן וממלא ראש העיר יציג אותו.

ניר ברקת: לגופו של עניין, ללכת על המתווה של השר סמוטריץ', אני חושב שהוא מתווה נכון, להקטין נזקים לכולם, אבל לא תהיה סגירת שדה דב – תקשיבו טוב – עד שהרכבת לאילת עובדת.

ניר ברקת: ביום שהיא עובדת נשקול לסגור את השדה.

משה גפני: אלי לנקרי, משפט.

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: אם הדאגה הכספית כל כך – זורקים פה מיליארדים, אז קדימה.

קטי קטרין שטרית: אגב, הרכבת כן נמצאת בתכנון, אז קדימה, לזרז את הכול.

ניר ברקת: זה עניין של עשור, במקום שלוש או ארבע שנים, עם כל הכבוד, ואז בוודאות לא יהיו מתנגדים.

ניר ברקת: האילתים לא יתנגדו, אף אחד לא יתנגד וזה כולה דחייה של כמה שנים.

ניר ברקת: אפשר לכמת את הנזק הזה, במירכאות כפולות, אם יש כזה נזק לזה.

ניר ברקת: זה לא נזק כזה גדול.

אודי אדם: אם אפשר שהיא תגיע לקריית המודיעין.

אלי לנקרי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותיי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס באמת בקצרה להיבטים הכספיים וההיבטים הכלכליים בהקשר של הנזק לעיר אילת, דבר שלא עלה עד עכשיו, לא עלה בישיבה הקודמת ולא עלה בישיבה הזאת.

אלי לנקרי: קודם כל, כולם שמו לב מה קרה בין הישיבה הקודמת לישיבה הזאת – בחמישה ימים הנזק לבעלי הקרקעות עלה מארבעה מיליארד לשמונה מיליארד, והנזק למדינת ישראל, ההפסד למדינת ישראל, עלה משמונה מיליארד ל-60 מיליארד.

אלי לנקרי: בדרך הוא עבר כמה מספרים: 12, 19, 17, 20, כל מספר זוכה וזה לא מספרי הלוטו.

אלי לנקרי: אני אומר לכם באמת, אתם מבולבלים, גם אני מבולבל לגמרי מהעניין הזה.

אלי לנקרי: אנחנו גם אומרים דבר מאוד פשוט, אדוני היושב-ראש, וזה נאמר כאן באופן ברור, אנחנו לא מבקשים מהמדינה לוותר על ההכנסות שלה.

אלי לנקרי: המדינה תקבל את ההכנסות שלה, זה רק יידחה בכמה שנים ובשנים הללו בינתיים ייווצרו הפתרונות שכולם מדברים עליהם כאן, שהעיר ראויה להם וחייבת אותם – התחבורתיים, הבריאותיים וכולם.

אלי לנקרי: אדוני היושב-ראש, בישיבה הקודמת פנית לנציג האוצר ושאלת אותו אם הוא עשה עבודה כלכלית כדי לבחון את הנזקים הכלכליים לעיר אילת – הוא מילא את פיו מים, הוא לא השיב לך.

אלי לנקרי: אני אשיב לך, אדוני היושב-ראש:

אלי לנקרי: לא נעשתה שום עבודה כדי לבחון את הנזקים הכלכליים לעיר אילת.

אלי לנקרי: אנחנו כן עשינו, וצודק חבר הכנסת ניר ברקת, הנזקים הכלכליים לעיר אילת הם נוראיים.

אלי לנקרי: אנחנו עשינו שתי עבודות, גם עבודה שעשה מנכ"ל משרד התחבורה לשעבר עוזי יצחקי, גם עבודה שהזמנו מהכלכלן דוד בועז שהיה הממונה על התקציבים, רק כמה היילייטס מהנתונים האלה ממש בקצרה.

אלי לנקרי: דוד בועז מדבר על ירידה של כ-13% בלבד – תרחיש פחות פסימי ממה שמדברים עליו רבים כאן, מנכ"ל משרד התיירות דיבר כאן על תרחיש פסימי הרבה יותר – אבל שימו לב מה הולך לקרות רק בתרחיש הזה:

אלי לנקרי: 850,000 לינות מתוך 7 מיליון לינות העיר תפסיד.

אלי לנקרי: 850,000 לינות.

אלי לנקרי: המשמעות היא 1,400 חדרי מלון, מתוך 14,000 חדרי מלון, כנראה ייסגרו.

אלי לנקרי: המשמעות היא שמאות עסקים, מתוך 7,500 עסקים בעיר אילת, ייסגרו.

אלי לנקרי: המשמעות היא ירידה של מיליארד שקל בתוצר מתוך מיליארד 12 תוצר שהעיר הזאת מייצרת.

ניר ברקת: ומי יבוא לגור?

ניר ברקת: רק יברחו משם.

קטי קטרין שטרית: אולי המסתננים.

אלי לנקרי: הירידה בתוצר הזו היא גם הפסד הכנסות ממסים למדינת ישראל.

אלי לנקרי: אגב, לעומת נזק חד-פעמי שהמדינה מדברת, אנחנו מדברים על נזק מתמשך, נזק שיימשך שנה אחר שנה.

אלי לנקרי: נתון נוסף - - -

משה גפני: ואחרון.

אלי לנקרי: מתוך 30,000 מועסקים באילת כנראה ש-3,000 ייצאו ממעגל העבודה.

אלי לנקרי: אין מצב שגרים באילת אם לא עובדים באילת.

אלי לנקרי: זה אומר שאנחנו נראה הגירה שלילית.

אלי לנקרי: דבר אחרון, כשמדברים על ערך נכסים אז לאילת יש נכסים שהשקיעו גם התושבים וגם המשקיעים הגדולים באילת.

אלי לנקרי: ההנחה האופטימית ביותר מדברת על כך שב-5% לפחות מהנכסים הללו המשקיעים ובעלי הנכסים באילת יפסידו – אתה יודע כמה זה, אדוני היושב-ראש?

אלי לנקרי: 15 מיליארד שקל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אמיר הלוי, משפט.

אמיר הלוי: תודה רבה.

אמיר הלוי: בהמשך לדבריי בשבוע שעבר, כשאני שומע פה את עיריית אילת עם תסריטים כלכליים – ההערכה שלנו היא שזה יהיה הרבה יותר קשה.

אמיר הלוי: צריך לקחת בחשבון שאילת חייה על תיירות כנסים, כולם פה יודעים, זה בערך חצי מהפעילות.

אמיר הלוי: הפעילות הזו מתבססת על מרצים, על פאנליסטים שמגיעים לשדה דב, זה יוריד את התעשייה הזו; ואנחנו לא נראה את זה עוד חודש, אנחנו נראה את זה תוך חצי שנה.

מיקי לוי: כבר יש ירידה של 23%.

אמיר הלוי: כבר יש ירידה שהצגתי אותה שבוע שעבר שתגיע ל-50% ו-60%, זה ברור.

אמיר הלוי: כמו שנאמר פה על ידי חבר הכנסת ברקת – הצגנו את זה שבוע שעבר – אין רכבת, אין כביש 90 מורחב, אין פתרונות.

אמיר הלוי: תיירות צריכה חמצן.

אמיר הלוי: שדה התעופה בבן גוריון, את הסלוטים שאנחנו מבקשים עבור חברות זרות, אין להם לתת.

אמיר הלוי: ברור שזה הולך פה לעוד פקק אחד ואסון תעופתי.

אמיר הלוי: אין שום הגדרה אחרת.

אמיר הלוי: לכן אני מבקש מחבריי במשרדי הממשלה כל פתרון של דחייה, של מתן זמן להיערכות.

אמיר הלוי: העיר אילת בנויה על כלכלה שכ-80% ממנה הם תיירות, ולכן אם לא יהיה מענה לזה העיר הזאת תקרוס.

אמיר הלוי: לכן צריך לתת זמן להתארגנות וזה לא נעשה עד עכשיו.

אמיר הלוי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, חנן גינת, ואני רוצה לסכם.

ניר ברקת: סליחה, לא זמן התארגנות – מציאת חלופה טובה.

אמיר הלוי: אני הסכמתי עם מה שאמרת – כשיש רכבת יש פתרון.

משה גפני: ניר, עם כל הכבוד, לא מנהלים עכשיו דיאלוג, אנחנו כבר עברנו את המועד.

משה גפני: בבקשה.

חנן גינת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רק להוסיף לנדבך של אילת: חבל אילות הוא 13% מהשטח של מדינת ישראל, אזור שרוצה לקלוט – בהמשך לדברים של חבר הכנסת ברקת – פריפריה, desert tech, אנשים שיבואו.

חנן גינת: כל מה שכבוד ראש העיר הציג, הכול גם אצלנו, הבעיה, כולל הנזקים הכלכליים וכו'.

חנן גינת: לכן, פשוט מאוד, יש לקחת בחשבון שהמרחב הוא גדול יותר ונקווה מאוד לפתרון אמיתי וצודק.

משה גפני: תודה.

משה גפני: תראו, אני רוצה להגיד כמה דברים לסיכום: דבר אחד, אני אבקש שחברי הוועדה יצביעו על התוכנית של שר התחבורה, נצביע ונבקש משר הביטחון, ראש הממשלה, לקבל את העמדה הזו.

משה גפני: אני קורא בפרוטוקול של ועדת הפנים שארז קמיניץ ממשרד המשפטים אמר שהכנסת צריכה לפקח על עבודת הממשלה: "לא צריך להקל כפי שהיושב-ראש אמר" – היושב-ראש הכוונה יושב-ראש ועדת הפנים – "יש משמעות לאמירה שהכנסת כמפקחת מבקשת משר הביטחון לבחון שוב".

משה גפני: זאת אומרת, אומר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, וזה ביום האחרון של הכנסת: אין שיקול ביטחוני, השיקול הוא שהמועד לא טוב.

משה גפני: זה השיקול שהיה.

משה גפני: "לפחות לראייתה של הכנסת, מבקשת משר הביטחון לבחון שוב את הודעתו.

משה גפני: יש לזה משמעות.

משה גפני: זה לא על ריק.

משה גפני: זו לא אמירה ריקה.

משה גפני: הבחינה המחויבת הזאת יש לה משמעות.

משה גפני: כפי שאנחנו יודעים, לשר הביטחון יש סמכות ורשות לעשות את זה גם ללא הבקשה.

משה גפני: אבל מעת שנתבקשה הבקשה הזאת, הרי ששר הביטחון מחויב לפעול לבחינה הזאת".

משה גפני: הייתה בקשה של הכנסת.

משה גפני: זה היה היום האחרון של הקדנציה ומכיוון שהלכו לבחירות הכנסת ביקשה לא לדון בעניין הזה, לדחות, ושר הביטחון צריך לקבל את זה.

משה גפני: אני מוחה בכל תוקף על העניין הזה.

משה גפני: לא נתקלתי בתופעה כזאת.

משה גפני: משהו פה לא מריח טוב.

משה גפני: כמה דברים כבר לא מריחים לי פה טוב, בסדר, אבל שלא מעבירים חוות דעת אלינו?

משה גפני: מה אנחנו?

משה גפני: אנחנו גורם זר?

משה גפני: אנחנו צריכים לפקח על העבודה.

משה גפני: כתבתם חוות דעת במשרד המשפטים – אנחנו צריכים לקרוא אותה או לא צריכים לקרוא אותה?

משה גפני: אנחנו צריכים לדבר פה על דברי נביאות?

משה גפני: משרד הביטחון כותב חוות דעת, אנחנו לא צריכים לדעת מה כתוב שם?

משה גפני: אנחנו צריכים לקבל החלטה על הפיקוח של העבודה.

משה גפני: אולי יש לכם אינטרסים?

משה גפני: אולי למשרד הביטחון יש אינטרסים בשטחים שם?

משה גפני: אולי למשרד המשפטים יש אינטרסים?

משה גפני: זה לא התפקיד שלנו לפקח על זה?

משה גפני: מה זה הדבר הזה "העברתם לשר"?

משה גפני: זה באמת דבר שלא קיים.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להתמודד עם זה.

משה גפני: לכן, אני מציע שאנחנו נקבל את הבקשה של הדחייה.

משה גפני: לא לגעת בנושאים עצמם.

משה גפני: בנושאים עצמם נצטרך לקיים את הדיונים היכן שנקיים את הדיונים, אני לא בטוח שאצלנו.

משה גפני: יכול להיות שזה יהיה בכלל בוועדת הפנים, יכול להיות שזה יהיה בממשלה והם יגידו לנו מה הם מחליטים בעניין הזה.

משה גפני: לא לגעת בזכויות של האנשים שם.

משה גפני: אם יש להם אותן אז יש להם.

משה גפני: מתמודדים בבית משפט?

משה גפני: יתמודדו בבית משפט.

משה גפני: אבל, אנחנו, מבחינה ציבורית, מסכימים עם מה שהממשלה עושה בעניין הזה?

משה גפני: יש לנו אמירה כזאת?

משה גפני: אנחנו לא מתווכחים, אנחנו אומרים תדחו.

משה גפני: יש לכם סמכות, אומר ארז קמיניץ.

משה גפני: תדחו.

משה גפני: אנחנו מקבלים את העמדה של שר התחבורה.

משה גפני: פניתי לראש הממשלה – אני בקואליציה אתו, שלא תהיה אי הבנה, זה לא שאני בא מנקודת מבט אופוזיציונית, לא.

משה גפני: אני חושב שאנחנו ניתבע לדין היסטורי על כך שגרמנו לכך, לנזקים הכלכליים שסגירת אילת תביא למדינה.

מאי גולן: ולפיקוח נפש.

משה גפני: שלא תהיה טעות בעניין הזה.

משה גפני: מדברים אתי כל הזמן על מיליארדים, מיליארדים כך, מיליארדים אחרת – אתם יודעים כמה מיליארדים המדינה תפסיד מכך שאילת תיסגר?

משה גפני: והיא תיסגר בסוף, היא לא תוכל להחזיק מעמד.

משה גפני: יישארו שם כמה אנשים נחמדים, אנחנו ניסע אליהם מפעם לפעם כדי לחזק אותם, ניסע על כביש 90 העלוב הזה.

משה גפני: המציאות תהיה שהעיר תיסגר.

משה גפני: התיירות תפסיד הון תועפות.

משה גפני: מה שאנחנו מדברים עכשיו יהיה משל לעומת ההפסד הכלכלי שמדינת ישראל תספוג, ואני עוד לא מדבר על פיקוח נפש, אני לא מדבר על דברים מהסוג הזה.

משה גפני: אז אנחנו לא צריכים לדעת מהי חוות הדעת, מה אומר משרד המשפטים על העניין?

משה גפני: לא ראוי לקבל כך החלטה, בוודאי לא החלטה מהסוג הזה.

משה גפני: ועדת הכספים קיימה על כך שני דיונים לאחרונה ודיונים נוספים במהלך כל התקופה הזאת, אנחנו מבקשים לא לגעת בבעלי הקרקעות אבל אנחנו מבקשים דחייה.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הדחייה שמבקש שר התחבורה כדי לקיים את הדיון הזה כמו שצריך.

על דעת כל סיעות הבית.

משה גפני: אני הולך להצביע.

ניר ברקת: לכמה זמן?

ניר ברקת: אני רוצה לבקש לייצר לינק בין הרכבת לסגירת שדה התעופה.

קטי קטרין שטרית: יש טווח ארוך וטווח קצר.

משה גפני: ניר ברקת, אתה תתרגל מהר, לא לאט, לכך שאנחנו צריכים פה סדרי עדיפויות.

משה גפני: אני מסכים אתך לחלוטין, זו אמירה יוצאת מן הכלל אבל אין סיכוי בעולם שזה הולך להתקבל.

משה גפני: אין.

ניר ברקת: למה?

משה גפני: דבר עם ראש הממשלה, אתה בסיעה שלו.

יעקב מרגי: זה הכול או לא כלום.

יעקב מרגי: זה הכול או לא כלום.

יעקב מרגי: הוא צודק.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני מסכים אתך.

משה גפני: כלכלית אתה צודק במאה אחוז.

יעקב מרגי: כדי לתת משמעות רצינית להודעה אתה לא יכול - - -

משה גפני: תביא הסכמה מראש הממשלה – אני עושה קידוש בשבת.

האויב של הטוב הוא הטוב ביותר במקרה הזה.

ניר ברקת: אז אני מציע שנלך לראש הממשלה עם בקשה ברורה ללינק ומקסימום, אם צריך להתפשר, נראה, אבל למה להתפשר מראש?

משה גפני: אני מביא להצבעה את ההצעה של שר התחבורה.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הדחייה כך שהשדה לא ייסגר ביום שני.

משה גפני: אומר ניר ברקת שאנחנו צריכים את הלינק הזה לרכבת – בסדר, זו אמירה, לא הצבעה.

משה גפני: אני לא יכול להצביע על דבר כזה מכיוון שכל ההצעה היא לא רצינית.

אורית פרקש הכהן: אז שהחוק יכלול התניה לזה - - -

משה גפני: אנחנו לא מצביעים על חוק, מצביעים על מתווה.

אורית פרקש הכהן: אז חשוב להדגיש את זה.

קטי קטרין שטרית: אבל גם את המתווה צריך לחדד, הרב גפני, כי שאטלים וכו' זה לא פתרונות ישימים.

משה גפני: את יודעת שכדי לחוקק חוק זה צריך לעבור בממשלה, לאחר מכן לבוא לדיון בוועדה ובדיון בוועדה הנושא הזה יעלה.

ניר ברקת: אני מבין, אני רק רוצה להדגיש למה אני מתעקש – כי כאן כל הזמן שמעתי שלא תהיה פגיעה בגוש.

ניר ברקת: אני רוצה שלצד האמירה שלא תהיה או כן תהיה פגיעה בגוש, שלא תהיה פגיעה בתושבי אילת, שהם רבים יותר וחשובים יותר.

משה גפני: בסדר גמור אבל זו אמירה, זה לא מתווה.

משה גפני: אני לא שם את הגוש במתווה.

משה גפני: במתווה אנחנו שמים את מה שאמר השר.

ניר ברקת: המתווה של השר הוא נכון, אני לא מתווכח אתו.

משה גפני: שראשיתו בעובדה ששדה התעופה לא ייסגר ביום שני.

אורית פרקש הכהן: אבל ניר מעלה נקודה מאוד חשובה – שנצביע על כך שהמתווה יכלול סוג של התניה לכך שהמתווה יהיה תלוי בחלופות.

יעקב מרגי: מישהו התבלבל פה, רבותיי.

יעקב מרגי: זו הודעת סיכום של ועדה, זו לא חקיקת חוק עכשיו שאתם נכנסים לרזולוציות כאלה.

אורית פרקש הכהן: אבל אנחנו תומכים במתווה, אמרתי.

משה גפני: גבירותיי ורבותיי, תראו, אני לא יודע כמה סמכויות יש לנו.

משה גפני: יכול להיות שבכלל אין לנו סמכות, יכול להיות שאנחנו נקבל החלטה וראש הממשלה כשר הביטחון יגיד: סיימנו את העניין הזה.

משה גפני: זאת אפשרות שהיא אפשרות ריאלית, היא יכולה לקרות.

משה גפני: באים אליו אנשים ואומרים לו: זה 14 מיליארד שקלים הפסד שמשרד האוצר צריך לשלם.

משה גפני: שם אנחנו עומדים, בצומת ההוא.

משה גפני: מי שאומר את זה – זה בסדר, רק שאם הוא היה עכשיו מייצג את אילת הוא היה אומר את ההפך, אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא מצביעים על חוק.

משה גפני: אין לנו יכולת להצביע על חוק.

משה גפני: חוק צריך להיות מונח, צריך לראות מה כתוב בו, צריך לדעת את כל מה שקורה בעניין.

משה גפני: אנחנו מצביעים על פנייה לראש הממשלה, שהוא שר הביטחון, שבחוק הוא היחיד שיכול לדחות את זה, ואנחנו מבקשים ממנו - - -

יעקב מרגי: והאמירה צריכה להיות ברורה, חדה וקצרה.

משה גפני: אנא קבל את המתווה של שר התחבורה שאנחנו, כל חברי ועדת הכספים, שותפים לו.

משה גפני: אם אכן הוא מקבל את זה נדחית הסגירה של שדה התעופה ואז יש תהליך.

משה גפני: התהליך ידבר על כל הפרטים ויהיו ויכוחים על כך, ויכוחים עם הממשלה, ויכוחים בין חברי הכנסת, אבל אז אנחנו כבר נמצאים על המסלול.

יעקב מרגי: אבל גם אנחנו נסתיר את כוונותינו הסופיות כמו חוות הדעת.

בצלאל סמוטריץ': אני חייב ללכת.

משה גפני: אתה נשאר עד שאנחנו מצביעים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם יורשה לי רק הערה קצרה ברמת העמדה שלנו?

משה גפני: הערה קצרה, אני רוצה שהשר יהיה פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ראש ממשלה כשר ביטחון זה לפי החוק הקיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מבחינתנו, גם ראש ממשלה, לחוק שאנחנו מציעים כרגע, שהשר הציג אותו, אנחנו רוצים גם את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם אי אפשר לפי החוק הקיים אנחנו רוצים את החוק החדש.

משה גפני: אין חילוקי דעות.

משה גפני: אנחנו מצביעים על המתווה שהציג כאן שר התחבורה.

משה גפני: אני מבקש שחלק מהעניין יהיה גם דחיית סגירת שדה התעופה בכל מקרה.

משה גפני: מי שבעד אישור הבקשה ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: פה אחד.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני השר, אני מודה לחברי הוועדה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.