ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 21, פרוטוקול מספר 5, 2019-07-15 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

יעקב מרגי: היום 15 ביולי, 2019, י"ב בתמוז, תשע"ט.

יעקב מרגי: נושא הישיבה הוא – סקירה על יישום חוק הפיקוח על המעונות.

יעקב מרגי: אמנם הכותרת מצומצמת.

יעקב מרגי: אני אומר כמה מילים לסדר הדיון.

יעקב מרגי: מכבדת אותנו בנוכחותה שרת הבינוי והשיכון בקדנציה הקודמת יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד שגם חוקקה את חוק הפיקוח, נמצאים אתנו הח"כים המחוקקים וכן החדשים, אורחים רבים – כולכם ברוכים הבאים.

יעקב מרגי: קיבלתי רשימת דוברים גדולה ומאחר והדיון מוגבל בזמן אז ייתכן שלא כולם ידברו, אתכם הסליחה.

יעקב מרגי: אם נצליח להכניס את כולם – אדרבא ואדרבא.

יעקב מרגי: המטרה היא לא לדבר.

יעקב מרגי: המטרה היא להגיע למיצוי הנושא וזו שעת כושר, שלצערנו באה בעטיה של אותה פרשייה.

יעקב מרגי: אז אומר מספר מילים, אתן לשרה לומר כמה מילים, סקירה על החוק מהזווית של הוועדה שחוקקה.

יעקב מרגי: לאחר מכן היועצת המשפטית של הוועדה תאמר לנו מה עוד צריך להיעשות ולאחר מכן הדיון יתחלק פחות או יותר, לא בצורה מסודרת, נתייחס להתעללות שהיתה, זו שהתגלתה, וכאלה שהיו ולא התגלו, כאלה שקורים היום ואנחנו לא יודעים עליהם, וכנראה יקרו גם בעתיד.

יעקב מרגי: ואנחנו נצטרך להשתדל למנוע אותם.

קארין אלהרר: - - -

יעקב מרגי: לרענן את הזיכרון של חברי הכנסת הוותיקים, והחדשים עוד ילמדו – כל עוד אני עומד בראש ועדת החינוך כל חברי הכנסת רשומים לדיון אוטומטית ברגע שנכנסו לדיון.

יעקב מרגי: מבחינת מזכירות הכנסת אין פה יוזמה של הדיון, זה לא שח"כ זה או אחר יזם אותו.

יעקב מרגי: ביקשתי אותו כיו"ר ועדה בוועדת ההסכמות, אבל בכל מקרה את נמצאת לשמאלה של השרה ואת ראשונת הדוברים אחריה.

יעקב מרגי: לא הכל זה שיר, אבל מה לעשות יש גם שיר שאומר: "אין בעולם אהבה כמו אהבה של אמא, אין בעולם דאגה כמו דאגה של אימא, ואין בעולם מי שיאהב אותך כמו אימא, רק אימא שלך".

יעקב מרגי: זה לא הכל פוליטיקה.

יעקב מרגי: זה עכשיו הוספתי, תוך כדי קריאות הביניים.

יעקב מרגי: חז"ל אומרים – הודעת בעל דין כמאה עדים דומה.

יעקב מרגי: אם בעל דין מודה זה יותר טוב ממאה עדים, והגננת המתעללת הודתה ואמרה על עצמה: פה הייתי שטן, פה היה לי יום שחור.

יעקב מרגי: שנים רבות חבריי ואני ניסינו לחוקק את חוק הפיקוח על המעונות.

יעקב מרגי: שנים רבות אנו קוראים להעביר את המעונות למשרד החינוך, כי מה שחינוך – הכל חינוך, תפיסת העולם שהמעונות נועדו לאחסן את הילדים – ככה, לאחסן, כך היה כתוב, ברציונל – כדי שהאם תצא לעבודה, ברוך ה' עברה העת הזו והתקדמנו למקום כלשהו.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות?

יעקב מרגי: בצוק העתים תמיד לא היה שר הכלכלה או שר התמ"ת או שר העבודה המתאים שיתעלה על אגו משרדו ואגו עצמו וישחרר אותם, ומה לעשות?

יעקב מרגי: התחלתי עם חז"ל אני אמשיך.

יעקב מרגי: אצלנו במקורות אומרים: מגלגלים זכות על ידי זכאי, וכאן המקום להזכיר גם את השר חיים כץ שדווקא בתקופתו חוקק חוק הפיקוח על המעונות.

יעקב מרגי: הוא בא אלינו להידברות יחד עם מנכ"ל משרדו כדי להעביר זאת, והעבירו את חוק הפיקוח על המעונות.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שהיה לחץ אדיר במשך קדנציות רבות ושנים רבות.

יעקב מרגי: הגענו לחקיקה ומשכו את החוק כי היתה שאלה מי יממן אותו, והפעילו לחצים כבדים כדי שהחוק לא יחוקק.

יעקב מרגי: והנה הוא בא לכדי חקיקה ויושם.

יעקב מרגי: בתקופתו של השר כץ – מה לעשות, אמנם גם הפרשייה הזו התגלתה והתפרסמה אבל גם הוא הסכים לשחרר את המעונות מתחת אחריותו ולהעביר אותם תחת החלטת ממשלה שעדיין אנחנו מקווים שהיא תועבר בצורה שקולה, אחראית, כדי שמה שהכל חינוך – יהיה בחינוך.

יעקב מרגי: רבותיי, מילה אישית להורים מראש העין.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם תודה בשם כל ההורים שלקחתם את הטרגדיה האישית הזו של ילדיכם והוצאתם אותה לרחובות כי אם זה לא היה קורה – עולם כמנהגו נוהג.

יעקב מרגי: ואני אומר לחבריי – מחר מחרתיים כשנבוא לחוקק חוקים שמדברים על שלומם של ילדים, לא כל אחד יסתכל מזווית הראייה שלו כמה ילדים בסקטור – חווינו זאת בחקיקת חוק הפיקוח על הצהרונים.

יעקב מרגי: כל סקטור משך, כך וכך ילדים, מינימום ילדים – נשווה את זה למה שמתאים לי, כי בסוף בסוף זה יתפוצץ לנו בפרצוף.

יעקב מרגי: נאבקנו כבר אז כבר בפיקוח על הצהרונים לעשות זאת בכל מספר, אבל היה מי שמשך את זה לשם – זה חומר למחשבה, לתקן את זה.

יעקב מרגי: אני מקווה שבקדנציה הבאה תהיה לי הזכות.

יעקב מרגי: גם כאן בחוק הפיקוח על המעונות צריך בהמשך להריץ גם תיקונים גם תוך כדי הליכה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני מבקש שהדיון הזה יהיה בסוף בסוף תכליתי.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות מה עומד מאחורי החלטתו של ראש הממשלה – האם זה עובר עם הכלים כדי שזה יהיה מפוקח באמת?

יעקב מרגי: האם זה עובר עם הכלים כדי שזה יהיה מפוקח באמת?

יעקב מרגי: האם זה עובר עם הכלים כדי שמשרד החינוך יוכל להיערך לבצע את המשימות שאנחנו מצפים ממנו בצורה ראויה, וגם למשרד החינוך אני אומר – חכו, אל תטפלו בכל התסכולים שלכם, התקציביים, על הגב הזה.

יעקב מרגי: לכן נצטרך לעשות זאת בהדרגה, בחכמה, כי יש לנו עניין להעביר את המעונות ומיד למשרד החינוך.

יעקב מרגי: זו שעת כושר שחבל שנחמיץ אותה.

יעקב מרגי: השרה, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה על הדיון, תודה לכל הנוכחים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להזכיר – אני מסתכלת כאן על האנשים בחדר.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן כאלה שבדיוק בזמן הזה לפני שנה ישבו אתנו כאן

יפעת שאשא ביטון: כדי לחוקק את חוק הפיקוח על מעונות היום ואת חוק המצלמות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להזכיר לכולם שגם לפני שנה הצלחנו להגיע למעמד כזה של חקיקה בגלל הטרגדיה האיומה של יסמין וינטה.

יפעת שאשא ביטון: באופן סמלי אתמול נגזר דינה של המתעללת.

יפעת שאשא ביטון: לא לשביעות רצוני, אבל זה יותר ממה שניתן היום למתעללות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: חוק הפיקוח וחוק המצלמות ייכנסו לתוקף בספטמבר הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: צריך קצת לעשות סדר בכל השיח שמתקיים.

יפעת שאשא ביטון: חוק הפיקוח, בעקבות המוות של יסמין וינטה, לקח את המרכיב המידי החשוב ביותר, וזה הנושא של הביטחון האישי של הילדים, כדי להבין בכלל מי מטפל בהם, איפה המעונות האלה ממוקמים, איזה דברים בסיסיים של בטיחות יש במקומות שבו נמצאים הילדים הללו.

יפעת שאשא ביטון: לקחנו את המרכיבים האלה, ואתה צודק, יושב-הראש מרגי, שנים ניסו לגלגל כאן

יפעת שאשא ביטון: בכנסת את חוק הפיקוח על מעונות היום ותמיד בגלל סוגיות תקציביות כאלה ואחרות, אינטרסים כאלה ואחרים, החוק הזה נפל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו, כדי להתחיל להניע את התהליך הזה אחרי 70 שנה כשיש פריצות מוחלטת, כשכל מי שרוצה יכול לפתוח מעון איפה שהוא רוצה, עם מי שהוא רוצה – אנחנו אפילו לא יודעים מה מספר המעונות שיש, כי אף אחד לא יודע עליהם, הכל פרוץ לגמרי – ואת הדבר הבסיסי הזה אנחנו ביקשנו להכניס לאיזשהו מסלול כדי שאנחנו נבין כמה מסגרות כאלה יש במדינת ישראל, מי מטפל בילדים.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר יהיה יותר לפתוח מעון בלי שמקבלים את הרישוי הבסיסי, הראשוני, ולשם אנחנו הולכים.

יפעת שאשא ביטון: לצד הסיפור הזה קידמנו גם את נושא המצלמות – שאגב, גם בימים האלה, כבוד היושב-ראש, אנחנו שומעים אנשים מצקצקים ואומרים: הנה, היתה מצלמה ולא נמנעה האלימות.

יפעת שאשא ביטון: אבל מה שמפספסים פה בגדול זה שאם לא היתה המצלמה אי אפשר היה לעקור החוצה לא את המתעללת של יסמין וינטה, לא את המתעללת מראש העין, וראו ערך מה ששמענו אתמול – גוש עציון, יש סוגיה חדשה, פרשה חדשה.

יפעת שאשא ביטון: אין תיעוד מצלמות, ועכשיו קל מאוד להגיד – זה חיסול חשבונות אישי.

יפעת שאשא ביטון: מאוד יכול להיות, אגב, יכול להיות.

יפעת שאשא ביטון: ראינו גם מקרים כאלה, אבל לעולם אנחנו לא נדע אם מדובר בחיסול חשבונות אישי או שמדובר בהתעללות, וזה התפקיד של המצלמה, במיוחד בגילאים האלה שבהם הילדים לא יודעים לבטא את עצמם.

יפעת שאשא ביטון: לשני התהליכים האלה אנחנו הולכים וצריך לזכור שהחוקים האלה ייכנסו לתוקף רק בספטמבר הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: הסוגיה הנוספת שנמצאת על השולחן זה הנושא של המעבר למשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו ישבנו כאן

יפעת שאשא ביטון: לפני שנה רצינו שבחוקים עצמם – את זוכרת, חברתי, קארין אלהרר, שליוותה אותי כל התהליך והיתה אתי כל פגרת הקיץ – רצינו שייכתב בחוקים שמי שאמון על החקיקה, על יישום החקיקה, זה משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: סוגיה פוליטית לחלוטין, מסתבר, כי היתה התעקשות שזה יהיה משרד העבודה והרווחה, ואם וכאשר יעבור התחום למשרד החינוך נוכל לעשות את התיקונים הנדרשים.

יפעת שאשא ביטון: ולמה אני מציינת את זה?

יפעת שאשא ביטון: כי כבר אז, במתכונת שאנחנו חוקקנו, היה לנו ברור שתפיסתית צריך להעביר את כל המערך הזה של מעונות היום למשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: עוד לא דיברנו על תקציבים, עוד לא נזרקו לחלל האוויר המיליארדים שכולם היום ממהרים לזרוק אותם ועושים הרבה מאוד בלאגן באינפורמציה.

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים מה זה המיליארדים שעליהם מדברים – 4.5, 5, חלקם מדברים על 9.

יפעת שאשא ביטון: זה חוק חינוך חינם מגיל לידה עד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אני אומרת לכם בכאב – אנחנו עוד לא שם, עוד לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בראשיתה של מהפכה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים הסדרה אחרי 70 שנה שבהן השטח פרוץ, ומה לעשות?

יפעת שאשא ביטון: גם בית לא בונים לא מהגג ולא ביום אחד, בונים אותו מהיסודות.

יפעת שאשא ביטון: ושני החוקים שאנחנו חוקקנו בקיץ הקודם הם היסודות למהפכה שנדרשת כאן.

יפעת שאשא ביטון: המעבר למשרד החינוך צריך להיות מיידי, as is.

יפעת שאשא ביטון: כמו שמשרד העבודה והרווחה אחראי ואמון היום על מעונות היום, באותה מידה ובאותה מתכונת – קודם כל נעביר את זה למגרש ששם זה צריך להיות, וזה משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: ומשם – נוכל להמשיך להתקדם הלאה גם לכל הדברים הנוספים שאנחנו רוצים – לדבר בסוגיית התקינה, לחזק את נושא הכשרת הסגל, סגל המטפלות וזה נמצא כבר בחוק הפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: התשובה היא – כן, אל תסמנו לי בראש "לא".

קריאה: - - -

יעקב מרגי: אתה - - - גם את חוק הפיקוח על הצהרונים עם הלחץ הפיזי הלא מתון שעשית.

יעקב מרגי: פרשת קו 300 היתה עדינה, אז אל תפריע, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: התקנות שבחוק הפיקוח שיידרשו להגיע הנה לאישור הכנסת בחודשים הקרובים מתייחסות לנושא הכשרת המטפלות.

יפעת שאשא ביטון: יש גם תקציב לצדן.

יפעת שאשא ביטון: יתייחסו לנושא הבטיחות ולסוגיות נוספות שנרצה להוסיף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוכל להתייחס לתקינה.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב, ואנחנו נדבר על המחיר שמשלמים ההורים, זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אבל אי אפשר להעמיס על הגב של הקטנים האומללים האלה עכשיו את כל המהפכה הנדרשת.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו משימה אחת בתור התחלה: לוודא שהחוקים האלה שעברו בקיץ הקודם ונכנסים לתוקף בספטמבר אכן יתחילו בספטמבר, שאנחנו נדאג לביטחון האישי של הילדים כבסיס ראשוני לכל מה שאנחנו רוצים להעביר כאן, ומשם להתקדם הלאה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית.

 << דובר >> מירב ישראלי: מבחינת מסגרת הדיון – החוק שמדובר עליו הוא אכן החוק החדש, חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות משנת 2018, שנכנס לתוקף כפי שהשרה אמרה ב-1 לספטמבר 2019, למעט הנושא של העיצומים הכספיים שייכנס לתוקף שנה אחרי שיותקנו תקנות לפי החוק, ואז אפשר יהיה להטיל גם עיצומים כספיים.

 << דובר >> מירב ישראלי: אז עשיתי רשימה של דברים שצריך להיערך לקראתם לפי החוק כדי שאפשר יהיה להתייחס באופן מסודר.

 << דובר >> מירב ישראלי: בעצם, צריך להקים את מנגנון מתן הרישיונות וביטולם.

 << דובר >> מירב ישראלי: כמובן שהכל כפוף לשאלה באיזה משרד זה יהיה.

 << דובר >> מירב ישראלי: כרגע, בחוק, כתוב שזה בסמכות משרד העבודה והרווחה, שהמפקחים הם של המשרד וכו' וכו' – אז צריך יהיה לבחון את נושא ההעברה, באיזה אופן משפטי צריך לעשות אותו.

 << דובר >> מירב ישראלי: אבל כל משרד שזה לא יהיה בסמכותו יצטרך לעשות - - - אז באמת צריך להקים את מנגנון אותם רישיונות – הבחינה והביטול שלהם, ככל שצריך.

 << דובר >> מירב ישראלי: יש סעיף בחוק שמאפשר מתן אישורים ראשוניים עד להתקנת התקנות, אז צריך להיערך לנושא הזה של מתן אישורים ראשוניים עד להתקנת התקנות, אז צריך גם להיערך לנושא הזה של מתן אישורים ראשוניים גם אם עדיין אי אפשר לתת רישיונות.

 << דובר >> מירב ישראלי: הקמת המרשם של הרישיונות – הכל צריך להירשם במרשם וכך יהיה גם מרשם מסודר של המעונות שיש להם רישיון.

 << דובר >> מירב ישראלי: התקנת התקנות היא כמובן בסיס לנושא של החוק, יש לנו תקנות בנושא של תנאים ופעילות המעון, כפי שהשרה פירטה, תנאים לעניין גוף בודק – בודקים ומומחים, שאמורים להיכנס למעונות ולבדוק את קיום התנאים, והוראות מעבר לגבי מעונות קיימים ועובדים קיימים, שצריך גם לגביהם להתקין תקנות.

 << דובר >> מירב ישראלי: צריך לברר איך מפעילים את המנגנון של - -

יעקב מרגי: משרד המשפטים נמצא אתנו?

קריאות: כן, כן.

 << דובר >> מירב ישראלי: - - בדיקת העבר הפלילי והתאמה של עובדים, גופים בודקים ומומחים.

 << דובר >> מירב ישראלי: ההיערכות להתקשרות עם גופים בודקים ומומחים, שנקבע בחוק שזה נעשה במכרזים, ככל שצריך להסמיך מפקחים נוספים לפי החוק החדש.

 << דובר >> מירב ישראלי: יש הסמכה למפקחים לפי חוק המעונות הקיים, גם לפי החוק הזה אבל ככל שיש צורך – כמובן יש יותר מעונות שצריך יהיה לפקח עליהם, אז צריך יהיה להסמיך מפקחים נוספים.

 << דובר >> מירב ישראלי: היערכות למתן צווי הפסקה מנהליים.

 << דובר >> מירב ישראלי: נושא אכיפה מנהלית, כאמור, ייכנס לתוקף שנה לאחר התקנת התקנות אבל עדיין צריך להקים את המערך של הטלת עיצומים כספיים לפי החוק, הקמת ועדת ערר לפי החוק ומינוי אחראי לטיפול בפניות הציבור – שזה גם, לפי החוק.

 << דובר >> מירב ישראלי: אלה הנושא שצריך להיערך לגביהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה את הסדר בוועדה.

יעקב מרגי: יש ריבוי של חברי כנסת, טוב מאוד, וזו גאוותי.

יעקב מרגי: נשמע שני חברי כנסת ואורח, כך שנוכל להיכנס לדיון ולצלול גם עם נתונים מקצועיים מעבר לשחרור קיטור ושאלות שלנו.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ואני מודה לוועדת ההסכמות שהביאו את הדיון החשוב הזה.

קארין אלהרר: זה אל סוד שההצלחה לחוקק את החוק נבעה בעיקר בגלל הטרגדיה של יסמין וינטה.

קארין אלהרר: אף אחד לא התנדב בממשלה להעביר את החוק הזה.

קארין אלהרר: זה חוק שלצערי נולד כתוצאה מהטרגדיה.

קארין אלהרר: הצעות חוק היו ורצון היה, אבל לא היה בממשלה.

קארין אלהרר: והחוק נולד עם הרבה מאוד שאלות לגבי שנת הלימודים הקרובה.

קארין אלהרר: אני אגיד למרבה הצער שהתפשרנו בלא מעט דברים בחוק הזה.

קארין אלהרר: הגענו לקראת פתיחת שנת הלימודים, ה-1 לספטמבר, ואני לא משוכנעת עד הסוף, ולכן רציתי לקיים את הדיון הזה, שבאמת כולם ערוכים ולו כדי להתקיים את המעט המתחייב ב-1 לספטמבר, שזה הרישום הפלילי של הצוותים במעונות והעניין של החייאה, והעניין של המיקום.

קארין אלהרר: אני אומר שוואלה – טוב שיש בחירות, כי ראש הממשלה גם נזכר שזה נורא נורא חשוב להעביר את הנושא הזה של המעונות למשרד החינוך.

קארין אלהרר: אני לא יודעת מה השתנה.

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי שם.

יפעת שאשא ביטון: אני זה מה שהשתנה.

קארין אלהרר: אז חבל שלא היית קודם שרה.

קארין אלהרר: בדיונים הבאמת ארוכים ומורכבים שהיו בוועדה חוץ מלהתחנן נראה לי שעשינו הכל כדי שמשרד החינוך ייקח את הנושא הזה ויטפל בו מהיום הראשון.

קארין אלהרר: זה לא קרה, כי לא היו בחירות.

קארין אלהרר: אז טוב שיש.

קארין אלהרר: אני מבקשת לדעת – נמצאים פה נציגי משרדי העבודה והמשפטים – כמה מעונות פנו אליכם כדי לקבל את האישור לרישומים הפליליים?

קארין אלהרר: כדי שנדע על מה אנחנו מדברים.

קארין אלהרר: ואני מבקשת מהוועדה המכובדת הזו – תראו, החוק קבע וכנראה לא בכדי שכל ועדה יכולה לעסוק בכתיבת התקנות.

קארין אלהרר: אני חושבת שיש פה שעת משבר אמיתית.

קארין אלהרר: אין יום בזמן האחרון שלא פותחים את הטלוויזיה או את הרדיו או קוראים בעיתון על איזה חשד להתעללות.

קארין אלהרר: ואני לא מרגישה שגם בזמן פגרת בחירות אנחנו יכולים להמשיך כאילו כלום לא קרה, וצריך להאיץ תהליכים.

קארין אלהרר: אמרנו – עד ה-31 באוקטובר צריך להביא תקנות.

קארין אלהרר: אבל "עד" לא אומר שאי אפשר להביא לפני.

קארין אלהרר: לכן אני בטוחה שהמשרדים הממשלתיים – משרד המשפטים, משרד העבודה – כבר יש להם גרסה לתקנות.

קארין אלהרר: לכן אבקש שהגרסאות של התקנות יובאו לוועדה.

קארין אלהרר: הוועדה היא סוברנית לדון בתקנות ואני הייתי מבקשת שבנושא הזה לא נמתין לבחירות.

קארין אלהרר: בנושא הזה אין קואליציה ואופוזיציה בעניין הזה.

יעקב מרגי: הבעיה לא תהיה קואליציה ואופוזיציה, להערכתי.

יעקב מרגי: הבעיה תהיה, כמו בכל התקנות – משרד המשפטים.

קארין אלהרר: יושב כאן נציג משרד המשפטים שאני מכירה היטב את מחויבותו לנושא.

קארין אלהרר: לא תהיה בעיה.

קארין אלהרר: ואני מבקשת בצד הנתונים גם לדעת מה אתם עושים כדי להגביר את הבנייה של הפעוטונים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני יודעת.

יעקב מרגי: אני אגביר כל חבר כנסת בדקותיים.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: ביקשתי לקיים את הדיון, מקיימים אותו.

קארין אלהרר: תן לי להתבטא.

יעקב מרגי: לא סיימנו את הדיון.

יעקב מרגי: רק התחלנו.

קארין אלהרר: אני מבקשת לדעת מה אתם עושים אקטיבית כדי לגרום לפעוטונים לפנות אליכם.

קארין אלהרר: בדיקה אחראית שעשיתי – פניתי לארבעה פעוטונים.

קארין אלהרר: ארבעתם לא ידעו על מה אני מדברת.

קארין אלהרר: תודה.

עידית סילמן: בוקר טוב לכולם.

עידית סילמן: אני שמחה על הדיון שמתקיים כאן היום.

עידית סילמן: אני רוצה לומר כמה דברים לפני שאני אתייחס לחוק הפיקוח עצמו.

עידית סילמן: במסגרת חוק המועצה לגיל הרך אני חייבת לומר שאנחנו כן התחלנו עכשיו איזושהי בדיקה מקיפה כדי כן לשלב נכון נציגות הורית בתוך המקום הזה.

עידית סילמן: זו אמירה מאוד משמעותית, מאוד משמעותית היום לאותם הורים שבעצם היו, מהווים, והם אלה שבעצם מביאים ושולחים את הילדים שלהם לאותן מסגרות, הילדים של כולנו, ואנחנו נראה כיצד אפשר להביא את זה לידי ביטוי.

עידית סילמן: התקדמנו, ואני מצטרפת לחברתי וחבריי כאן

עידית סילמן: שאמרו שאי אפשר להביא איזושהי בשורה, אז יכול להיות שבחירות אבל בסופו של דבר, לאור מה שקרה ולאור הדרישה שלנו להעביר את גילאי לידה עד שלוש למשרד החינוך אנחנו מקווים כי אכן לאור אותן המלצות באמת והבחינה של משרד החינוך של איזה משאבים נדרשים לכך, ונדרשים משאבים, אנחנו לא מתעלמים מזה, כי אנחנו רוצים לבצע את המהלך הזה בצורה מלאה ונכונה, ואני מקווה מאוד שאחרי הקמת הממשלה הבאה זה אכן יתקיים ואנחנו נוכל להביא באמת לילדי ישראל בשורה אמיתית וגדולה.

עידית סילמן: בספטמבר עתיד להיכנס חוק הפיקוח, וחוק הפיקוח איך שאני רואה אותו ואיך שאני מבינה, ואני באמת מצטרפת לדברים שנאמרו – יש היום 6,600 מסגרות שהן מפוקחות.

עידית סילמן: מעבר לזה יש עוד עשרות אם לא אלפים של מסגרות שאנחנו לא יודעים עליהן בכלל, והשאלה – איזה תקנים וכמה תקנים הולכים – ואני מצטרפת לשאלות של חברתי, חברת הכנסת קארין אלהרר, כמה תקנים יפקחו על הדבר הזה ואם יש לנו באמת את הכלים - - -

קריאה: רק לידיעתך – 2,300 מסגרות מפוקחות.

קריאה: לא 6,000.

עידית סילמן: ועדיין אנחנו מדברים על זה שאנחנו מדברים על מסגרות של 7 ילדים ומעלה.

עידית סילמן: כל מה שמתחת אנחנו לא נדע, וכל מה שמתחת – הרשות המקומית גם היום לא יודעת וגם לא תדע בעתיד.

עידית סילמן: כמה דברים שחשובים לנו להכניס זה הנושא של הכשרות לצוותים שאנחנו לא רואים – התקנות שאמורות להיכנס, אנחנו רוצים לוודא שבאותן תקנות אכן תהיינה אותן ההכשרות שלא נמצאות היום בחוק, כי כל אחת היום יכולה להיות מטפלת ואין היום איזושהי הכשרה מסוימת שהיא צריכה לעבור.

עידית סילמן: אז נכון שהנושא של הרישום הפלילי הוא קריטי וחשוב, אבל השאלה היא מה מעבר לזה.

עידית סילמן: הנושא של שיפור התקינה – אנחנו יודעים שלעומת העולם אנחנו נמצאים במקום שהוא מקום לא טוב.

עידית סילמן: העולם מדבר על 1 ל-4.

עידית סילמן: אנחנו מדברים בגילאים השונים על 1 ל-6, 1 ל-9, ו-1 ל-11, תקינה שלא מאפשרת הגעה לילד, ומעבר לנושא הזה שהיא לא מאפשרת הגעה לילד – מה הם תנאי השכר שלא אותן מטפלות ותנאי ההעסקה שלהן?

עידית סילמן: אנחנו באמת צריכים לתת איזושהי הגדרה, אפילו במבחן ראשוני ואיזשהו סינון לאותן מטפלות.

עידית סילמן: הנושא של התפוסה – אז אכן מדברים על המבנים ומדברים בגדול, אבל אין שם ירידה לפרטים, והנושא של הירידה לפרטים, גם בנושא של התפוסה – אז דיברנו על הכשרות, על תקינה ותפוסה.

עידית סילמן: זה מאוד מאוד קריטי.

עידית סילמן: התקנות חשובות.

עידית סילמן: אנחנו רוצים לראות שבאותן תקנות נכנסים הסעיפים האלה.

עידית סילמן: גם בנושא של המצלמות.

עידית סילמן: אז יש חוק של מצלמות, אבל הוא לא מחייב.

עידית סילמן: אז מה זה אומר?

יפעת שאשא ביטון: הוא מחייב.

יפעת שאשא ביטון: עד 2020 כל ה- - - צריכה להיות מרושתת בחובה.

יפעת שאשא ביטון: אז אל - - -

עידית סילמן: אז אנחנו רוצים לומר שהדברים האלה הם חשובים.

עידית סילמן: אנחנו בעד השינוי, אנחנו בעד התהליכים, אבל צריך לוודא שהם מתקיימים ומתבצעים בפועל הלכה למעשה וגם יורדים לפרטים הקטנים שבהם.

עידית סילמן: בסופו של דבר זה עניין של כוח אדם, וכוח אדם משמעותי.

עידן רול: תודה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: בוקר טוב לכולם.

עידן רול: אי אפשר לפתוח מבחינתי דיון מיוחד בוועדת החינוך שעוסק בשלומם של ילדינו קודם כל בלי להתייחס לדבריו של שר החינוך, הרב רפי פרץ, על תמיכתו בטיפולי המרה.

עידן רול: אני כאן קודם כל – אמנם זה לא הדיון – אני כאן לגנות דבר שהוא מסוכן, הרסני, מוביל לאובדנות בקרב נוער.

עידן רול: אין מקום לשר חינוך לא רק לתמוך ולהתגאות שהוא ביצע דברים כאלה, אלא הוא אמור להיות הראשון שייצא ויקדם חקיקה שאוסרת טיפולי המרה.

עידן רול: אני חושב שחשוב שניתן על זה את הדעת גם הבוקר.

עידן רול: לענייננו הנוכחי – אני חושב, ואני נמצא פה בשני כובעים – גם כחבר כנסת וגם כאב טרי לילד בן 10 חודשים שצריך להיכנס למסגרת במסגרות שאנחנו מדברים עליהם.

עידן רול: אני רואה פה את ההורים שנמצאים ואני מרגיש שיש כאן משהו לא פייר.

עידן רול: אנחנו מעמיסים עליהם המון ביורוקרטיות, תקנות ודברים.

עידן רול: הם לא באו לפה כדי לעשות סטאז' בהליך החקיקה והתקינה.

עידן רול: הם באו לפה בשביל שורה תחתונה, וכמו שאני רואה את הדברים כרגע אני לא רואה איך הדברים האלה מתכנסים.

עידן רול: אני מצטער להיות זה שעכשיו שופך פה מים למדורה.

עידן רול: אני לא רואה איך הדברים האלה מתכנסים.

יעקב מרגי: היית מחכה לסוף הדיון עם רשות הדיבור שלך, אולי - - -

עידן רול: לכן קל לי לומר.

יעקב מרגי: חבל שהתכנסנו, כל חברי הכנסת.

עידן רול: היעדר רישום פלילי זה מנגנון שצופה פני עבר.

עידן רול: זה לא אומר לנו.

עידן רול: גם כשאנחנו מעסיקים אנשים במקומות עבודה זה לא קריטריון כל כך גדול.

עידן רול: זה לא מלמד אותנו על האופי של הבן אדם ועל מה הוא מסוגל לעשות, זה מלמד ספציפית על האם הוא נתפס.

עידן רול: אני לא חושב שזה קריטריון שהוא מספק להורה לדעת שהילד שלו בטוח.

עידן רול: אני חושב שבסופו של דבר מדובר במשרדי ממשלה שעד עכשיו היה להם זמן לקדם תקנות, אולי לא יודעים את זה הורים, אבל אני יודע את זה כעורך דין בהכשרתי – לא כל כך קשה לנסח תקנות.

עידן רול: זה נשמע גדול, זה נשמע מסובך, אפשר היה להתחיל להתקדם עם זה וכרגע אנחנו כבר נמצאים באיחור רציני כדי להתכנס למסגרות מפוקחות בתחילת שנת הלימודים הקרובה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת הגשתי הצעת חוק הסדרת מקצוע הסייעת – מאחר ופעם סייעות היו קומץ קטן, וזה הפך מקצוע שהוא נדרש ומבוקש עד כדי כך שיש קושי לגייס סייעות.

יעקב מרגי: לצערי הרב הממשלה לא קידמה את החוק הזה, כי היא חוששת.

קארין אלהרר: יא אללה, איך יכול להיות?

קריאה: אולי בבחירות הבאות.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תנו לי, תנו לי.

יעקב מרגי: אני אוהב את אלה שזה מסתדר להם, לעתים, והם קופצים, צוהלים.

יעקב מרגי: אבל חלקם היו בממשלה, לפחות קדנציה אחת.

יעקב מרגי: אז בלי הערות ביניים, ואין לי בעיה לבקר את הממשלה שלי גם כשאני נמצא בה.

יעקב מרגי: גם כשהייתי חבר ממשלה ביקרתי את הממשלה שלי.

יעקב מרגי: אז אני מקווה שחלק בלתי נפרד מהליך החלטת הממשלה והצעת מחליטים או חקיקה - יוסדר מקצוע הסייעת.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, כבוד היושב-ראש, פשוט כדי שהשיח לא יימשך לשם.

יפעת שאשא ביטון: צריך להבין שזה לא רק עניין של השכלה כי כרמל מעודה היא תואר ראשון בחינוך.

יעקב מרגי: אמרו, אמרו את זה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אבל מתי אמרו את זה?

יפעת שאשא ביטון: כמו בדיון עכשיו, אני רואה לאן זה הולך.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שזה הרבה מאוד מרכיבים.

יעקב מרגי: אנחנו פה רק מניחים אבני יסוד לדיון.

יפעת שאשא ביטון: צריך להגיד שזה מכלול שלם של דברים.

יעקב מרגי: אמיר מדינה, בבקשה.

יעקב מרגי: אגיד לך מה הציפיות שלנו ממך.

יעקב מרגי: תן לנו סקירה על כל סוגיית המעונות – כמויות, מספרים, מה עשיתם מאז שהתפוצצה הפרשייה, מה אתם, אם בכלל, אחרי הודעת ראש הממשלה – נעשתה עבודת מטה כלשהי או נעשית?

יעקב מרגי: תן לנו כיוון פחות או יותר.

יעקב מרגי: ותתייחס לחוק הפיקוח שעבר, באיזה שלב אתם נמצאים אתו.

אמיר מדינה: בוקר טוב אדוני.

אמיר מדינה: בפתח דבריי אני אגיד שאני אענה לכל שאלה, לא נברח מאף שאלה.

אמיר מדינה: קודם כל על נושא ההעברה למשרד החינוך.

אמיר מדינה: יש איזה הבהרה שלא עלתה פה.

אמיר מדינה: מדברים פה על העברת מעונות היום למשרד החינוך.

אמיר מדינה: אגף מעונות יום פועל בשני צירים שמושכים לעתים כל אחד לכיוון שלו.

אמיר מדינה: בציר הראשון אנחנו פועלים קודם כל בעולם חינוך-טיפול, ואת הציר הזה אנחנו כבר מבקשים למעלה משנה וחצי להעביר ממשרד העבודה למשרד החינוך.

אמיר מדינה: בציר השני אנחנו מתעסקים בעולם תוכן שהוא 100 אחוז אמור להישאר במשרד העבודה והרווחה, שזה עולם התעסוקה.

אמיר מדינה: אנחנו מוציאים אוכלוסיות מטרה כפי החלטת ממשלה לשוק העבודה, וזו פעולה שצריכה להיות במשרד העבודה.

אמיר מדינה: אגב הפעולה הזו, אני גם אכניס פנימה את הרחבת מספר המסגרות.

אמיר מדינה: אנחנו בשנתיים האחרונות עשינו בצורה מאוד מאוד יעילה – הרחבנו סדר גודל של 110 מעונות כל שנה.

אמיר מדינה: תקציב שניתן לנו בתחילת שנה, סדר גודל של 350 מיליון שקל – אנחנו מנצלים אותו, אני אומר בגאווה, עד רמת השקל.

אמיר מדינה: אז צריך להפריד בין שני עולמות התוכן, ואם מלינים עלינו שאנחנו לא מבינים בחינוך, במירכאות כפולות, ואנחנו צריכים למסור את החינוך למשרד החינוך - - -

יעקב מרגי: לא, אתם לא אשמים, רק שלנו יש תפיסת עולם ברורה: מה שחינוך – הכל בחינוך.

אמיר מדינה: שר העבודה והרווחה בצורה אקטיבית בשנה וחצי האחרונות מנסה למסור את תחום החינוך-טיפול ממשרד העבודה למשרד החינוך, וצריך להגיד את זה בקול.

קארין אלהרר: מה?

קארין אלהרר: מתי זה היה?

אמיר מדינה: שנה וחצי אחורה בכל דיון.

אמיר מדינה: ונושא החינוך-טיפול יעבור למשרד החינוך, רק שלא כדאי להעביר את כל התחום ולעשות את אותה טעות שכולם טוענים שאנחנו מקיימים היום, ולקחת תחום שמשרד החינוך לא מבין בו, שזה מבחני תמיכה והוצאת אוכלוסיות מטרה לעבודה.

אמיר מדינה: את זה צריך להשאיר למשרד העבודה.

אמיר מדינה: זה בפתח דבריי.

אמיר מדינה: לנושא המוכנות שלנו לחוק הפיקוח.

קריאות: - - -

אמיר מדינה: משרד העבודה והרווחה בשמונה החודשים האחרונים לא נח אפילו ליום אחד.

אמיר מדינה: תיקון תקנות, כמו שאמר חבר הכנסת, זו לא פעולה שעושים ביום אחד.

אמיר מדינה: אנחנו הקמנו מצוות משימה שמורכב כמעט מכל המשרדים הרלבנטיים.

אמיר מדינה: מתכנסים בערך פעמיים בכל שבוע, אנחנו בשלב מאוד מתקדם.

יעקב מרגי: תסביר לי מה זה שלב מאוד מתקדם.

אמיר מדינה: אין לי להציג תקנות, אין לי איך לתאר לכם כמה התקנות - - -לא לכם, אלא - - -

יעקב מרגי: שאלה.

יעקב מרגי: תעצור.

יעקב מרגי: שאלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא הבנתי שום דבר עד עכשיו.

יעקב מרגי: אדוני.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה פשוטה, תענה לי תשובה ברורה.

יעקב מרגי: משרד העבודה סיים את ניסוח התקנות?

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: הוא גם לא אמור לסיים במשך הזמן הזה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: הארכה של כמה זמן יש לך עוד כדי לסיים את התקנות?

אמיר מדינה: אני מאמין שאנחנו נסיים לקראת אוקטובר.

יעקב מרגי: אם הצוות הזה נפגש פעם בשבועיים - - -

אמיר מדינה: לא.

אמיר מדינה: אני אמרתי פעם בשבועיים?

יעקב מרגי: מה אמרת?

אמיר מדינה: פעמיים בשבוע.

אמיר מדינה: ואם צריך גם שלוש פעמים.

אמיר מדינה: אבל אני חייב להבהיר משהו.

יעקב מרגי: בוא תקשיב.

יעקב מרגי: אתה אומר שבסביבות אוקטובר רק תסיימו את ניסוח התקנות.

יעקב מרגי: וזה אחר כך – רבותיי, אנא – אך לאחר מכן, שולחים לידיעת הציבור, אם אני לא טועה.

יעקב מרגי: או למשרד המשפטים.

אמיר מדינה: אנחנו מחויבים בתהליך - - - ואנחנו עושים אותו אחד לאחד.

יעקב מרגי: אז גם באוקטובר לא יהיו לך תקנות.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: זה שיושב לימינך – גם הוא, יש לו נסחיות וניסוחים וצרוף של דינים אחרים – זו החלטת עבודה.

אמיר מדינה: על זה – הוא יגיב.

יעקב מרגי: זה הדי.

יעקב מרגי: אן.

יעקב מרגי: איי.

יעקב מרגי: שלנו במשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תמשיך בסקירה.

אמיר מדינה: מכובדיי, אני רוצה שנייה להתעקש על נושא התקנות.

אמיר מדינה: זה לב ליבת עשיית האגף.

אמיר מדינה: ציינתם פה את כל הפעולות החשובות שלא מנויות בשלב הזה - - -

יעקב מרגי: תקשיב, תקשיב.

יעקב מרגי: אני הייתי שר ארבע שנים, וכשקיבלתי חוק עם תקנות, לתקן תקנות, וידעתי שהחוק אמור להיכנס בעוד מספר חודשים, לקחתי יועץ משפטי מהלשכה ואמרתי לו – קח את פלוני או את אלמוני שיישב רק על זה, כי בתחילת השנה – מה לעשות, לוח השנה לא סופר את הביורוקרטיה, לא אותי ולא אותך והייתם צריכים להיערך לכך.

אמיר מדינה: אז כנראה שקלענו לדעתך ויש יועץ משפטי שעושה רק את זה, לא שום דבר אחר, ואנחנו מאוד רציניים בנושא הזה.

אמיר מדינה: פשוט צריך להסתכל עכשיו רק טיפה מלמעלה.

אמיר מדינה: תיקון תקנות בנושא מעונות יום זה לא דבר של מה בכך.

קארין אלהרר: - - - או עם המשרדים האחרים?

יעקב מרגי: הוא אמר שיושבים כל משרדי הממשלה.

אמיר מדינה: יש פה נושאי ליבה שאנחנו כאגף מקצועי נתעקש עליהם.

אמיר מדינה: כל מה שמנתה קודם חברת הכנסת קארין אלהרר קודם, ואמרה השרה, אנחנו נעמוד על זה שכל נושא התפוסה, כל נושא התקינה וכל נושא ה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצית.

יעקב מרגי: עכשיו לסוגיית פרשת ההתעללות בראש העין.

קארין אלהרר: לא, רגע, סליחה.

יעקב מרגי: את רוצה לנהל את הדיון במקומי?

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אנחנו סיימנו את הדיון?

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת איך משרד העבודה נערך, אמרת לי את העמדה המקצועית שלך לגבי הפרדה, יצירת מקומות אוכלוסייה או עידוד אוכלוסיות לצאת לתעסוקה, בסדר.

יעקב מרגי: את התפיסה החינוכית שלכם הבנתי.

יעקב מרגי: הבנתי איפה עומדות התקנות.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ממך עכשיו מה עשיתם, איזה פעולות ננקטו מאז שהתפוצצה הפרשה של המתעללת.

אמיר מדינה: פעולות בדיעבד.

אמיר מדינה: תמיד קל לעשות פעולות בדיעבד.

אמיר מדינה: אז כמובן שהוצאנו צו סגירה.

יעקב מרגי: מי שיודע – אפשר לצפות גם פני עתיד מלכתחילה.

אמיר מדינה: לצפות פני עתיד במצב הנוכחי זה דבר בלתי אפשרי.

אמיר מדינה: אנחנו לא יכולים לנבא מה יקרה בכל מעון יום.

אמיר מדינה: אנחנו כן נעשה את המירב והמיטב עם כוח האדם שיש באגף מול המשימות שמוטלות עליו.

אמיר מדינה: שאלת מה עשינו עם המסגרת של כרמל מעודה – אז כמובן שבאותו יום הוצאנו צו סגירה מיידי למסגרת ולכל מי שהיה בה.

אמיר מדינה: זה היה בית פרטי.

אמיר מדינה: היו רשומים במסגרת גם היא וגם עוד כמה מבני משפחתה, וכך פעלנו, בדיוק כפי שמצופה מאתנו ובדיוק כמו שהוראות החוק מורות לנו.

אמיר מדינה: אין לנו עוד כלים לפעול כדי - - -

יעקב מרגי: מה שעשית בפרק סגירת המעון בראש העין – מצויין.

יעקב מרגי: הייתי אומר אולי ברגעים אלה, ברחבי הארץ, במעונות המפוקחים שלי והלא מפוקחים, ככל שידיעתי מגעת, יכול להיות שמתחוללות פרשיות דומות.

יעקב מרגי: מה אני עושה?

יעקב מרגי: איך אני מונע?

יעקב מרגי: שעת חירום.

יעקב מרגי: אני חושב שהוכרזה שעת חירום – החברה, ההורים הכריזו על שעת חירום.

יעקב מרגי: מה עשה המשרד שממונה על המעונות?

אמיר מדינה: אז אני אחזור חזרה לפעולות שנעשו לקראת חוק הפיקוח - - -

קארין אלהרר: רק לדעת - - -

יעקב מרגי: לא יהיה, חברת הכנסת.

יעקב מרגי: אחר כך תשאלו.

יעקב מרגי: לא יהיו תשובות.

יעקב מרגי: תשאלי את השאלה ולא יהיו תשובות.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: זה גורלו של דיון, הוא דיון גדול, נתנו שעתיים ואנחנו רוצים למצות אותן.

קארין אלהרר: בסדר, רק לדעת - - -

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אמיר מדינה: אם יורשה לי לענות – פעולות שעשינו ב-8 החודשים האחרונים, פעולות שנעשות בדיעבד כדי לזהות מסגרות אחרי שפעלו זה קצת עקר.

אמיר מדינה: אבל במסגרת הקמפיין שאנחנו נעלה במהלך השלושה שבועות הקרובים, אני מקווה, אנחנו קודם כל מנסים להפוך את ההורים למכפיל כוח.

אמיר מדינה: אני לא יודע להיות כל היום בכל מקום באותה שעה.

אמיר מדינה: מספר המפקחים שיש לי לצורך הזה הוא יחסית דל.

אמיר מדינה: אני עובד עם 22 מפקחים.

אמיר מדינה: אמנם גדלנו בצורה ניכרת מ-18 ל-22 בעקבות חוק הפיקוח - - -

קארין אלהרר: כמה?

אמיר מדינה: מ-18 ל-22.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: אני הייתי באיזו ועדה בתפקידיי הקודמים שאחד מהגופים המבוקרים אמר – אין לי כלים לבצע את זה, זה פועל יוצא של המציאות.

יעקב מרגי: אמרנו – גם לא כתוב שום גזירה שאתה תישא בתפקיד.

יעקב מרגי: אם אתה כבעל תפקיד יודע שבכלים שיש לך אין לך אפשרות למלא תפקידך כראוי, ביושרה – ואני לא מדבר עליך אישית אלא אל המערכת – צריך ללכת, לדפוק על שולחן ולהגיד: סליחה, זו גזירה שאי אפשר לעמוד בה, אי אפשר.

יעקב מרגי: לצערי הרבה אף אחד לא אמר את זה.

יעקב מרגי: אף אחד לא אמר שבמציאות הנוכחית אנחנו מאפשרים לחיות טרף כאלה להיכנס למעונות ולטפל בילדים שלנו, למרות שבהסתברות זה יכול לקרות, וזה קורה, זה קרה וזה יקרה לצערי הרב.

יעקב מרגי: זה מהדהד.

יעקב מרגי: למה אף אחד לא קם ולא התפטר.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: טל רוסו, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדןני היושב-ראש, אפשר בבקשה - - - יש לי דיון שנקבע.

יעקב מרגי: אז אל תדבר.

יעקב מרגי: בכנסת רגילה, היו לי כמה חברי כנסת שאני מאוד מעריך אותם, תמיד הם אהבו את ועדת החוץ והביטחון היו באים כמו הלבנה פעם בחודש ואמרו – יש לי דיון דחוף.

יעקב מרגי: אמרתי להם – אל תבוא לדיון.

יעקב מרגי: לך.

יעקב מרגי: אני לא אומר לך – לך, יש לי סדר דיון.

יעקב מרגי: טל רוסו בבקשה.

טל רוסו: לא עכשיו.

יבגני סובה: אני גם הייתי מציע - - -

עוזי דיין: על דעת הזמן שאין ועל דעת זה שאני בעיקר בקטע הזה – לומד, אני מעביר את התור שלי לגדי.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת עוזי דיין, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה.

דסטה גדי יברקן: הגעתי לדיון הזה לא רק כחבר ועדת החינוך.

דסטה גדי יברקן: הדיון זה הוא מאוד חשוב ובאמת לתמוך ולהגיד כל הכבוד להורים שיזמו את המחאה כי אם לא הייתם יוזמים את זה ממשלת ישראל היתה שמה עליכם פס אחד גדול ולא הייתם בעניינים, אף אחד.

דסטה גדי יברקן: גדלתי ברחובות האלה וחצי מימיי סיימתי אותם במחאה.

דסטה גדי יברקן: אם לא הייתם עושים את הדבר הזה – אנחנו לא היינו שמחים פה.

דסטה גדי יברקן: גם מאילת – ישבו פה ואמרו להם שיתקיים דיון חרום, ובסוף סגרו את שדה דב.

דסטה גדי יברקן: חבר'ה, אל תאמינו לאף אחד, רק בעצמכם.

דסטה גדי יברקן: להביא ילדים בעולם כנראה לא ילמדו אלפים, אין קורס, אבל לפחות מי שיגן על הילדים שיבואו לעולם – צריך ללמד אותם.

דסטה גדי יברקן: זה כאילו נראה מדינת חלם.

דסטה גדי יברקן: איך יכול להיות שהחינוך לגיל הרך הוא במשרד העבודה והרווחה ולא במשרד החינוך, ועכשיו, כשנזכרים סוף סוף להעביר את האחריות לגוף המתאים מנסים למצוא פתרונות ביורוקרטיים איך לעכב את זה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב ש-22 מפקחים על מעונות יום זו בדיחה ולהגיד שילדי ישראל לא חשובים.

דסטה גדי יברקן: חיי אדם במדינת ישראל נהיו כאלה שאפילו חייהם של בעלי חיים הרבה יותר חשובים במדינת ישראל, וטוב שהם חשובים הנושא של מעונות יום הם רק דוגמה, אבל אם אנחנו עכשיו שמים את הפרוג'קטור הזה ומאירים על כל פיסה בחברה הישראלית, החברה הזו מקולקלת.

דסטה גדי יברקן: הדברים פה לא עובדים.

דסטה גדי יברקן: אני כרגע לא רוצה להאשים, לא ממשלה, לא אף אחד, לא אופוזיציה ולא קואליציה.

דסטה גדי יברקן: יש לנו מדינה, ואנחנו צריכים לבנות אותה.

דסטה גדי יברקן: כרגע כולנו אשמים בלהמשיך להאשים ולהמשיך להרוס את מה שנבנה לפני לא מעט – 71 שנים.

דסטה גדי יברקן: אני חושב, ואדוני היושב-ראש, היה לי חשוב לבוא לכאן ולהגיד להורים: כל הכבוד.

דסטה גדי יברקן: כל הכבוד לכם, ואם צריך תמשיכו לצאת לרחובות.

דסטה גדי יברקן: אני בוודאי אהיה שם.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, שרת השיכון, חברי כנסת, הורים ומשתמשים.

מיכאל ביטון: אני חייב להגיד שכולנו חטאנו, עווינו, פשענו כלפי היקר לנו מכל – התינוקות השבריריים והפגיעים, אותם הפקרנו כמדינה 70 שנה.

מיכאל ביטון: שמנו אותם כסרח עודף, כסוגיה שולית, כסוגיה שיכולה לטיל בין משרד העבודה והרווחה לכלכלה, סוגיה שמשרד החינוך נמנע - - -

יעקב מרגי: שכחת את התמ"ת גם כן.

יעקב מרגי: גלגול.

מיכאל ביטון: אותו הדבר – תעסוקה וכן זה, על דרך.

מיכאל ביטון: כולנו חטאנו – ממשלה וכנסת.

מיכאל ביטון: אבל גם הכרת הטוב – לשרה, לך, ליגאל גואטה, לכל חברי הכנסת שהביאו את חוק הפיקוח.

קריאות: קארין אלהרר.

מיכאל ביטון: כל מי ששותף בחקיקה.

מיכאל ביטון: להגיד הכרת הטוב?

מיכאל ביטון: אבל זה טיפה בים.

מיכאל ביטון: לצערי, בכל שנה טרגדיה, ורק כשיש טרגדיה יש דיון.

מיכאל ביטון: רק כשיש טרגדיה יש התקדמות.

מיכאל ביטון: הדיון הזה הוא עקר וחסר סיכוי.

מיכאל ביטון: השושבין והאחראי לדיון הזה זה שר החינוך.

מיכאל ביטון: שר החינוך צריך להגיע לכאן עוד שבוע - - -

יעקב מרגי: נציגיו ידברו.

מיכאל ביטון: אמרת לי להציע קצר ולעניין ולקצר.

מיכאל ביטון: נכון?

מיכאל ביטון: שר החינוך צריך להגיע לכאן עוד שבוע ולהגיד: אני לוקח מידית את כל התחום הזה ומקצה עוד 10 תקנים לפיקוח מיידית, מתחיל לעבוד ויקבל כסף בהמשך, וייצר רצף חינוכי.

מיכאל ביטון: במדינת ישראל כ-10% מהתינוקות בפיקוח, ואנחנו לא יודעים מה גורלם של אחרים.

מיכאל ביטון: והפקרנו את הזירה הזאת.

מיכאל ביטון: ומי טיפל, במקום הממשלה והכנסת?

מיכאל ביטון: עיריות.

מיכאל ביטון: הקמנו מעונות, הקמנו את הגיל הרך, קרן רש"י, הג'וינט, קרנות ותורמים.

מיכאל ביטון: האם התינוק שהוא הכי חשוב לנו במדינה, נפקיר אותו לפילנתרופיה וקרנות?

מיכאל ביטון: זה מה שעשינו עד היום.

מיכאל ביטון: הסיכום צריך להיות שהשר יהיה פה עוד שבוע ויגיד – רוצה אני, ומתנפל על המשימה, מנצח כל ביורוקרטיה.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להתחיל דווקא ממה שקרה אתמול בבית המשפט.

קטי קטרין שטרית: חברים יקרים, מדובר ברוצחת, אי אפשר לעטוף את זה בשם אחר.

קטי קטרין שטרית: רוצחת ששמה שמיכה על ילד, על ילדה, מחכה שהיא תיחנק ומשחקת בפלאפון.

קטי קטרין שטרית: זו רוצחת לכל דבר.

קטי קטרין שטרית: אני חושבת ש-17 שנות מאסר זה ביזיון אחד גדול.

קטי קטרין שטרית: היא צריכה להירקב ולהישאר שם כדי שהאחרות לא יחקו את המעשה הזה שלה.

קטי קטרין שטרית: אני, חד משמעית, אתמול בנסיעה לקרית שמונה כמעט ועשיתי תאונה כששמעתי שמדובר אך ורק ב-17 שנים.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט ביזיון אחד גדול, וצריך לאכוף את זה.

קטי קטרין שטרית: ואני מתחייבת כחברת כנסת בקדנציה הבאה כן לטפל בנושא הזה כי זה לא ייתכן שזה העונש שיינתן לרוצחים, וזה רוצחים של ילדים חסרי ישע שאפילו לא מסוגלים לזעוק את הזעקה, ויש פה זעקה מאוד קשה.

קטי קטרין שטרית: כשאני מדברת על זה אני פשוט מתרגשת כאימא וכסבתא לנכדה שעוד מספר חודשים צריכה להיכנס למעון.

קטי קטרין שטרית: חס וחלילה זה מה שצפוי לילדים שלנו?

קטי קטרין שטרית: בשום פנים ואופן אסור לעבור לסדר היום.

קטי קטרין שטרית: מדברים פה על פיקוח ופיקוח ופיקוח – חברים יקרים, לא מזמן מורה מפתח תקווה שביצע עבירות מין המשיך לעבוד.

קטי קטרין שטרית: זה דבר שהוא חמור כשלעצמו.

קטי קטרין שטרית: אז הפיקוח – צריך פה פיקוח.

קטי קטרין שטרית: צריך לבדוק איך מבצעים את זה בצורה הכי הכי מקצועית שיכולה להיות.

קטי קטרין שטרית: והמעבר ממשרד הרווחה למשרד החינוך דורש המון המון עבודה.

קטי קטרין שטרית: כל מי שעסקו בחוק, וכל הכבוד לכם, אני מקווה שנתתם גם את הדעת לגבי המעברים, כי מעברים זה לא לזרוק.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא זורקים משהו ממשרד אחד למשרד שני.

קטי קטרין שטרית: פה צריך להיות תהליך מאוד מאוד ארוך.

קטי קטרין שטרית: ואני חושבת על עוד נושא שמאוד מאוד על סדר היום.

קטי קטרין שטרית: גם בפעם הקודמת כשביקשתי לדון בו – שחס וחלילה לא תהיה לנו בעיה עם הילדים האלרגיים.

קטי קטרין שטרית: במעונות אין פתרון לילדים אלרגיים.

יעקב מרגי: הנה, אני מצהיר.

יעקב מרגי: כמו בשנה שעברה - - -

יפעת שאשא ביטון: - - -

יעקב מרגי: רציתי לומר את זה בסוף הדיון: כפי שהיה בשנה שעברה, משרד החינוך יצר גל ואנחנו הכרזנו חד משמעית – לא יקום ולא יהיה.

יעקב מרגי: לא תבוטל זכאות אחת לסייעת.

יעקב מרגי: אנחנו לא נאפשר זאת.

קטי קטרין שטרית: הנה, משרד הרווחה.

יעקב מרגי: לא, אנחנו מדברים על משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל זו סוגייה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לשים על הגב של הילדים האלה עכשיו את הכל.

קטי קטרין שטרית: יפעת, יקירתי.

קטי קטרין שטרית: זה גם משהו שאסור לנו לעבור עליו לסדר היום.

קטי קטרין שטרית: זה גם סוג של התעללות.

יפעת שאשא ביטון: לי את מספרת?

קטי קטרין שטרית: אז אני אומרת שאם אנחנו מדברים היום על מעונות לא לקטוע - - -

יעקב מרגי: תודה רבה על התזכורת.

יעקב מרגי: חד משמעית לא יקום ולא יהיה.

קטי קטרין שטרית: בדיוק.

קטי קטרין שטרית: חד משמעית.

קטי קטרין שטרית: יעקב, הבטחת ואני מאמינה וגם ישב פה מנכ"ל משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: לא יקום ולא יהיה, כפי שהיה בשנה שעברה.

יעקב מרגי: כל עוד אין חלופות ראויות שאנחנו נאשר אותן אף ילד לא ייכנס - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

יעקב מרגי: תיאום ציפיות.

יעקב מרגי: אולי אני נאיבי – האם יש כבר הצעת מחליטים שהממשלה התייעצה אתכם, לנסח אותה, איך לנסח אותה?

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה קרה.

יעקב מרגי: יכול להיות שנערכתם?

יעקב מרגי: הכנתם נייר עבודה של תוכנית עבודה, תוכנית מגירה במידה ומישהו יחליט מה שיחליט?

יעקב מרגי: אז תן לנו סקירה קודם.

דודי מזרחי: אני מנהל אגף תקציבים של משרד החינוך.

דודי מזרחי: אני אגיד שמשרד החינוך, הדרג המקצועי וכמובן בעקבות החלטת השר, אנחנו מברכים על האמירה שנאמרה שהתפיסה היה אשיש להעביר את האחריות על גילאי לידה ועד גיל שלוש למשרד החינוך.

דודי מזרחי: יחד עם זאת, העברת תחום האחריות הזה למשרד החינוך היא לא רק חוק הפיקוח על המעונות, העברה as is ו - - -

יפעת שאשא ביטון: זה שלב ראשון, אבל.

יפעת שאשא ביטון: חשוב והכרחי.

דודי מזרחי: - - - רק רגע, ברשותך.

יפעת שאשא ביטון: לא, כי אני לא רוצה עכשיו שאת כל צרות התקציב שלכם תטילו על הילדים.

דודי מזרחי: זו תפיסת עולם כוללת, שמדברת על חינוך.

דודי מזרחי: היא מדברת על שדרוג משמעותי של מערך הפיקוח, מדברת על שירות ציבורי, מערך של ליווי, בקרה, רישוי – סטנדרט חינוכי ראוי.

יעקב מרגי: יש נייר עבודה מוכן?

דודי מזרחי: כן.

דודי מזרחי: נעשתה בשנת 2015 – ישבה על המדוכה ועדה שהיו שותפים לה גם משרד החינוך גם משרד החינוך, משרד ראש הממשלה, משרד האוצר.

דודי מזרחי: בעצם, העבודה שנעשתה שם בחנה באופן יסודי משמעותי את המשמעויות השונות של העברת תחום האחריות הזה למשרד החינוך.

דודי מזרחי: בשעתו, העלויות להעברת התחום הזה – גילאי לידה ועד גיל שלוש, למשרד החינוך, נאמדו במיליארדי שקלים.

יפעת שאשא ביטון: אתה יכול לפרט על מה המיליארדים, בבקשה?

דודי מזרחי: אני יכול, רק ברשותך - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, זה חשוב.

יעקב מרגי: לא, אני אחדד את השאלה שלה: יש בזה מרכיב של חוק חינוך חינם?

יפעת שאשא ביטון: כן.

דודי מזרחי: יש בזה מימד של סבסוד, אבל גם אם הסבסוד יהיה אפס - - -

יעקב מרגי: תנטרל את הסבסוד.

יעקב מרגי: כמה ההערכה שלך?

דודי מזרחי: עדיין זה גבוה, במיליארדי שקלים.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יעקב מרגי: למה?

דודי מזרחי: אני אסביר.

דודי מזרחי: מדובר כאן על מערך מאוד משמעותי.

דודי מזרחי: אנחנו מדברים על הרחבה משמעותית של ילדים שמקבלים את השירות.

יפעת שאשא ביטון: זה גם קורה עכשיו, דרך אגב.

דודי מזרחי: מדובר על מערך פדגוגי.

דודי מזרחי: זה לא בייביסטר.

דודי מזרחי: מדובר על מערך פדגוגי חינוכי, מדובר על מערך פיקוח חינוכי, מדובר על תשתיות.

דודי מזרחי: אני חושב שכל הורה במדינת ישראל – זה מה שהוא היה רוצה עבור הילדים שלו וזאת התפיסה של משרד החינוך.

דודי מזרחי: בימים אלו יש צוות שמינה מנכ"ל משרד החינוך שמואל אבוהב, בכדי לבחון מחדש את המשמעויות.

דודי מזרחי: עברו מספר שנים מאז 2015, וצריך לבחון מחדש את המשמעויות.

קארין אלהרר: לא הבנתי, אז יצאה הצהרה - - -

יפעת שאשא ביטון: מבחינתם שיישאר במשרד הרווחה עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: כי עכשיו זה - - -

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר לו לסיים את הסקירה.

דודי מזרחי: ברגע שהצוות יסיים את עבודתו – כמובן שנציג את ההמלצות.

יעקב מרגי: מי אמור להכין את הצעת המחליטים להעברת - - -

דודי מזרחי: אני לא יודע אם המתכונת היא הצעת מחליטים.

יעקב מרגי: או כל דרך אחרת.

דודי מזרחי: אני לא משפטן.

דודי מזרחי: כיום אנחנו נמצאים בממשלת מעבר.

דודי מזרחי: אני מציע שלסוגיה הזו יידרשו הגורמים הרלבנטיים.

דודי מזרחי: אנחנו, מבחינתנו, מכינים את כל המשמעויות הנדרשות.

דודי מזרחי: ברור שלא ניתן - - -

יעקב מרגי: ברור לך גם שלו יצוייר שכל נייר העבודה המקצועי שלך הוא ישים זה לא יהיה במיידי, אתה לא תוכל להיערך באופן מיידי.

יעקב מרגי: לכן, לבוא לשים כאן עכשיו בפתח של השער את הדרישה של המיליארדים – אתה אומר במילים אחרות: חברים זה לא יהיה.

יגאל גואטה: גם בספטמבר 2020 זה לא יהיה, אדוני היושב-ראש.

יגאל גואטה: סלח לי שאני מתפרץ.

יגאל גואטה: זה פטפטת, זה קשקוש מה שאתם מדברים.

קריאה: - - -

עידית סילמן: איך זה אמור להיות קשור ל-1 לספטמבר, לא הבנתי.

עידית סילמן: זה לא קשור.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: מאחר וחברותיי זיהו מה שאני רוצה לומר, אז אני אומר, בלי קריאות ביניים: תקשיב, ההחלטה צריכה להיות קודם כל איך שזה נמצא.

יעקב מרגי: ואני לא אהבתי את המוזיקה שבאה מכיוונו של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, שכל האגף הזה מורכב משתי תפיסות עולם – תפיסה של לעודד אוכלוסיות לצאת לעבודה.

יעקב מרגי: זאת אומרת, מתקציב האגף הזה הולך לרדת שליש או חצי.

יעקב מרגי: פתאום החליטו שזה חצי, עידוד אוכלוסיות, והחצי השני יועבר לחינוך?

יעקב מרגי: לא יקום ולא יהיה.

יעקב מרגי: משרד העבודה ירצה להכין - - - אל תפריע לי.

יעקב מרגי: לכן אני אומר – זה לא יקום ולא יהיה, וחברי הכנסת שומעים את זה פה, סביב לשולחן.

יעקב מרגי: ברגע שתהיה החלטה, כל האגף הזה על כל תקציביו ועל כל תקניו יצטרך לעבור למשרד החינוך.

יעקב מרגי: אחר כך צריך יהיה לפתח תפיסת עולם חדשה של משרד העבודה לגבי עידוד אוכלוסיות.

יעקב מרגי: לא קשור.

יעקב מרגי: גם משרד החינוך, עם כל הכבוד, זה יהיה כבש שעולים אתו בהדרגתיות כי גם אתה, גם אם אני מטיל את זה עליך עכשיו ונותן לך את כל המשאבים, אתה תגיד לי – אתה חונק אותי, דוחף לי את זה לתוך הלוע ואני לא יכול ליישם את זה בשנה.

יעקב מרגי: אני מכיר את זה מדיונים אחרים.

יעקב מרגי: לכן אני עושה צפירת הרגעה פה לכל המיליארדים.

יעקב מרגי: מה שצריך לעשות היום כדי שזה ייושם במיידי, זה להעביר – כפי שידעו להעביר את זה ממשרד הכלכלה למשרד העבודה בהעברת סמכויות.

יעקב מרגי: קודם כל שזה יהיה ככה.

יעקב מרגי: אחר כך תעשו צוותי עבודה וועדות היגוי, ואנחנו נדחף אתכם מאחורה, ככה, כמו במסע אלונקות כדי לעודד אתכם לעשות את זה מהר.

דודי מזרחי: בהערכה רבה אני אגיד: זה לא מתכתב עם מדיניות המשרד.

דודי מזרחי: אני אסביר גם למה.

יפעת שאשא ביטון: דודי, סליחה.

יעקב מרגי: תני לו, תנו לו לומר, הוא עוד לא אמר.

יפעת שאשא ביטון: את המדיניות לא הם קובעים.

יפעת שאשא ביטון: בוא, אני רוצה להגיד את מה שאחרים אולי לא אומרים.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של החנייה של המעונות יום במשרד העבודה והרווחה או כל פעם במשרד אחר – הוא פוליטי, נקודה.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אנחנו קובעים את המדיניות ו - - -

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: הבאת ועדה לאולם "נגב", בנושא הכי חשוב במדינה – רק ייצוג תקציבי.

מיכאל ביטון: איפה מנכ"ל?

מיכאל ביטון: איפה השר?

יעקב מרגי: דודי – נראה לך שהוא רק תקציבן.

יעקב מרגי: סליחה, אדוני.

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: - - -

יעקב מרגי: דודי מזרחי – בהגדרה שלו הוא תקציבן, אבל חוק הרפורמה בחינוך המיוחד – כולה נזקפת לזכותו.

מיכאל ביטון: אבל כל המדינה בוערת.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: לפי זה משלמים לו - - -תאמין לי שאם היה יושב כאן תקציבן רגיל אני לא הייתי נותן לו את זכות הדיבור.

דודי מזרחי: רק משפט: בנושא הזה העמדה של הדרג המקצועי של משרד החינוך במשך שנים שזה צריך לעבור למשרד החינוך.

דודי מזרחי: אנחנו רוצים ל- - - זאת גם המדיניות של שר החינוך - - -

קריאה: זה לא נשמע שזו המדיניות.

דודי מזרחי: חד משמעית.

דודי מזרחי: יחד עם זאת, וזה מה שכל הורה במדינת ישראל רוצה – רוצה שזה יעבור בסטנדרט הראוי כמו שקיים בגני ילדים.

מירב כהן: אני מצטרפת לקריאה של כל הכבוד להורים שהרימו את זה, אבל חשוב לי לומר שבשנת 2011 היינו בדיונים דומים, ואם זה לא יהיה משהו מתמשך, האמת שלא ייצא מזה הרבה.

מירב כהן: זה מה שחשוב לי לומר ביום הזה.

מירב כהן: החוק הזה הוא חשוב וראוי.

מירב כהן: באמת חשוב לעשות רישוי ופיקוח, אבל אני לא מאינה שזה יפתור את הבעיה.

מירב כהן: אני מתעסקת באוכלוסיית המבוגרים, והדיון הזה מאוד מזכיר לי את הדיונים שלנו, גם, אל מול מבוגרים שהם גם חסרי ישע.

מירב כהן: כי כמו שיש את המטופל הסיעודי שלא יכול לדבר ולספר מה עובר עליו כשמתעללים בו, אז גם הפעוט חסר הישע, שעדיין לא למד לדבר, לא יכול לספר.

מירב כהן: וגם כאן אלה תחומים שהמדינה צריכה לקחת עליהם אחריות.

מירב כהן: זה הפתרון האמיתי, אין דרך אחרת.

מירב כהן: הפער בין ההיצע לביקוש בעולם הגנים – כל הורה חווה את זה – הוא אדיר.

מירב כהן: לא נצליח באמת לפקח על הכל.

מירב כהן: זו התחלה טובה ואנחנו רוצים לספר לעצמנו סיפור שאולי ככה נצליח לפקח, אבל האמת היא שזה לא הכי, והילדות שלי – בגיל חצי שנה כל אחת מהן היתה בויצ"ו, היתה לי את הזכות.

מירב כהן: בערך על כל 10 הורים שבאו וניסו להיכנס היה אחד שהצליח.

מירב כהן: אני גרה בירושלים, זה אזור ביקוש.

מירב כהן: בויצ"ו זה מנגנון מאוד מאוד גדול.

מירב כהן: 10,20 אנשי מקצוע ביום רואים את הילד שלך.

מירב כהן: נכון, זה עמוס.

מירב כהן: יכול להיות שהילד יבכה ובמשך 20 דקות לא ייגשו אליו כי על הגננת יש 10 ילדים כרגע, אבל הסיכוי שתהיה התעללות ברמה כזו במערכת שכל כך הרבה אנשים מעורבים בה - -

יעקב מרגי: היו דברים מעולם.

יעקב מרגי: נאמר את הדברים בהסתייגות.

מירב כהן: היו דברים וכמו שנאמר פה – גם יש מורים שפגעו מינית בילדים והמשיכו ללמד, יש טעויות והיו דברים, אבל זה לעומת מצב של מישהי בבית שפותחת עסק, סוגרת את הדלת ואחריה המבול, וכשההורים באים היא מחייכת – אתה בחיים לא יכול לעלות על זה, וזה משהו שמאוד מאוד קשה לפקח עליו.

מירב כהן: אני רק אגיד עוד דבר אחד שבעולם הבינו שההשקעה הזו בגיל הזה, בגיל הרך – שלכאורה אתה אומר הם שוכחים, וכו', הם לא שוכחים – זה הולך אתם כל החיים.

מירב כהן: בעולם הבינו שההשקעה בגיל הרך, יש מחקר מארצות הברית שמראה שכל דולר ששמים בגיל הרך מחזיר אחר כך למשק 9 דולרים.

מירב כהן: זאת אומרת, גם לילדים יש בסיס חינוכי טוב, גם ההורים יכולים - - -

יעקב מרגי: זה הרציונאל שהקמנו את המועצה לגיל הרך, שעד היום זה כלי ריק.

יעקב מרגי: הקמנו כלי יפה, ריק מתוכן.

עידית סילמן: - - -

יעקב מרגי: - - -

עידית סילמן: לא, לא.

עידית סילמן: ברור שלא, אבל זה דורש תקציבים, אחרת - - -

יעקב מרגי: אני אשנה ממנהגי, ואני אקרא אותך לסדר, נקודה.

יעקב מרגי: למי שרוצה באמת להתייחס בענייניות, החשש הגדול, שינוי התפיסה הוא שבמשרד העבודה זה מבחן תמיכה כדי לעודד אוכלוסיות או חלקים באוכלוסייה לצאת לעבודה.

יעקב מרגי: ברגע שזה עובר לתפיסת חינוך, למשרד החינוך זה לא יהיה תמיכה, והקריאה של המיליארדים היא לא מופקעת כי מרגע שזה יהיה במשרד החינוך כל הורה ידרוש את זה, ועומדת לו הזכות לדרוש את זה כי הרציונאל הוא כבר לא עידוד יציאה למקומות עבודה.

יעקב מרגי: מבחני התמיכה השתנו.

יעקב מרגי: לכן – זה לא סתם מישהו פה זרק כדי לתקוע.

יעקב מרגי: אבל הכל בהדרגה.

יעקב מרגי: אני אומר לך – הכל נקבל, וזה יהיה כפוף - - -הייתי חייב לומר את זה.

קארין אלהרר: למה לא מקבלים תשובות מה יהיה ב- - -

יעקב מרגי: עוד לא הגענו לשלב התשובות.

יעקב מרגי: פעם שלישית עניתי לך.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, קודם כל תודה רבה על הדיון, גם לשרה, גם על ההשתתפות – והשתתפתי בדיונים של הוועדה לזכויות הילד על החוק שקידמתם יחד.

ינון אזולאי: אני אדבר גם כאב לחמישה ילדים שהיו במעונות, וגם בעל למנהלת מעון שמוכרת בתמ"ת, בעבודה והרווחה.

ינון אזולאי: במשך 15 שנה היא מנהלת מעונות, אז קצת אני מכיר.

ינון אזולאי: קודם כל ישר כוח גם להורים מראש העין, אומרים להם "ישר כוח" אבל זו באמת לא חכמה להגיד להם את זה כי הם ספגו את האלימות על הילדים שלהם.

ינון אזולאי: הכאב שלכם הוא כאב גם שלנו ואותו גזר דין מקל שנתנו אתמול לרוצחת – כמו שחברתי, חברת הכנסת קטי שיטרית אמרה, יש מקום למחות.

ינון אזולאי: אבל חשוב שנגיד גם מילה טובה לאותן מטפלות שעושות את עבודתן במסירות נפש בשכר מינימום וממש קורסות תחת הנטל.

יעקב מרגי: כורעות תחת הנטל, אין ספק.

יעקב מרגי: עבודה פיזית - - -

ינון אזולאי: מגיע להן יישר כוח עצום.

ינון אזולאי: הן עובדות, המשכורת היא משכורת זעומה, וצריך גם לזה להתייחס.

ינון אזולאי: הן מגיעות הביתה, אני רואה את אשתי איך שהיא מגיעה הביתה וצריכה לטפל בעוד 5 ילדים, כן ירבו, בעזרת ה'.

ינון אזולאי: אז קודם כל יישר כוח גם לכן.

ינון אזולאי: קרו מקרים, וחשוב שנשים לב.

ינון אזולאי: המקרים גם קרו במעונות יום פרטיים.

ינון אזולאי: עדיין, ברוך ה' ושלא יקרה גם במעונות המפוקחים.

ינון אזולאי: אז גם לזה.

ינון אזולאי: אני חושב שהיום אתם עושים עבודה טובה.

יפעת שאשא ביטון: הגיעו אלינו גם מקרים ממעונות מפוקחים.

יפעת שאשא ביטון: פשוט אין שם מצלמות כי הם לא רוצים להכניס מצלמות, אז אנחנו - - -

יעקב מרגי: נכניס מצלמות.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: לא להפריע לחבר הכנסת ינון אזולאי, משנתו סדורה.

ינון אזולאי: אני מדבר על אותם אלה שיש להם סמל מעון ממשרד העבודה והרווחה.

ינון אזולאי: בוא נקווה ונתפלל שבאמת אין שם דברים, ולכן החוק כדי לראות אם יש דברים על מנת שנוכל לטפל בזה.

קריאה: נכון.

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית.

ינון אזולאי: אז בדיוק בשביל זה החוק נמצא, אנחנו באותה דעה, אף אחד לא אומר משהו אחר.

ינון אזולאי: אבל גם כשיש מילה טובה מותר לנו להגיד מילה טובה.

יעקב מרגי: לא בעידן הזה.

ינון אזולאי: לא בעידן הזה, אוקיי.

עידית סילמן: רוצים לשמוע מה יהיה עם החוק.

ינון אזולאי: אולי אמיר מדינה לא אמר – אבל יש 2,300 מעונות שמפוקחים ויש בתוכם, לפי מה שנתן לנו פעם המ.מ.מ, 95 אלף תינוקות.

ינון אזולאי: אבל מה קורה עם 400 או 520 אלף ילדים שנמצאים בחוץ?

ינון אזולאי: כלומר, יש לנו למעלה מ-400 אלף - - -

יעקב מרגי: משפחתונים, פרטיים, הכל ביחד.

יעקב מרגי: במשפחתונים יש לך עוד 12,284 ילדים, ועוד 3,000 ומשהו משפחתונים.

יעקב מרגי: הכל זה עדיין לא מביא אותנו - - - כשאנחנו אומרים שנתנו להם בחוק, משרד האוצר אישר להם 10 תקנים.

יעקב מרגי: מתוך זה לקחו 4 תקנים בשביל מפקחות, שזה לא מספיק.

יעקב מרגי: אז אני אומר שאם רוצים ליישם את החוק הזה צריך לבוא למשרד האוצר ולהגיד – בואו נוסיף, על מנת שהחוק הזה באמת ייושם כמו שצריך, ועל מנת שהילדים שלנו - - -

יפעת שאשא ביטון: לפי החוק יש תוספת תקנים.

ינון אזולאי: בדיוק.

ינון אזולאי: צריך להוסיף עוד תקנים, לא לתת רק את ה-10 תקנים שנתנו, וכמו איזה קבצנים הם צריכים לעמוד שם.

ינון אזולאי: בשביל הביטחון הילדים שלנו אנחנו צריכים לעזור להם ולהביא עוד ועוד תקנים כאלה על מנת שלא יהיו כאלה מקרים מזעזעים.

יעקב טסלר: ראשית, היושב-ראש, השרה, תודה לכולם על זה שאנחנו יושבים כאן.

יעקב טסלר: המקרים קשים ומזעזעים כל אחד ואחת שיושבים כאן.

יעקב טסלר: חבל שהגענו למקרים המזעזעים שאנחנו צריכים להיכנס פה לדבר הזה.

יעקב טסלר: אני רוצה לחלק את דבריי לשניים.

יעקב טסלר: אל"ף, נשמעו פה דברים שאנחנו צריכים לבוא וליישם – אם זה הר"פ, אם זה כל הבדיקות, אם זה האישורים לכל מעון ומעון, וכן הלאה.

יעקב טסלר: אני חושב שהדיון פה כרגע הוא לא היכן המעונות צריכות להיות, באיזה אגף – האם זה במשרד החינוך, האם זה במשרד העבודה והרווחה.

יעקב טסלר: זה לא הנושא.

יעקב טסלר: זה נושא חשוב מאד – שזה יהיה במקום שהם צריכים לתת את המענה ברגישות לנושא הזה.

יעקב טסלר: אנחנו כפי ששמענו קודם מאמיר, על פניו – ואני לא מאשים אף אחד, באמת לא מאשים, אני יודע שכל אחד עושה את עבודתו נאמנה, אבל אין לנו את הכלים להגיע לתוצאות.

יעקב טסלר: אנחנו אוטוטו בתחילת שנת הלימודים, ואני מודאג מדבר אחד: זה הליך, זה תהליך, זה לוקח זמן.

יעקב טסלר: אפילו שאנחנו נחליט שהמקום של המעונות צריך להיות במשרד החינוך – לי אישית אין בעיה עם זה, אני מברך על כך, אבל איך אנחנו פותרים את הבעיה?

יעקב טסלר: איך אנחנו יוצרים כלים ומשאבים כדי שנוכל להגיע, להביא איזה פתרון כדי שההורים שיושבים כאן – כל אחד שצופה בנו כאן ושולח את הילד למעונות, שיהיו רגועים שמשהו השתנה?

יעקב טסלר: את זה אני לא שומע כאן, איזה פתרון יש, משהו, או בקצה המנהרה.

יעקב מרגי: לא נעשה כלום.

יעקב מרגי: שמענו שלא נעשה כלום.

יעקב טסלר: ממש לא נעשה כלום.

יעקב טסלר: אני שואל: מה כן ניתן לעשות עד תחילת שנת הלימודים?

יעקב טסלר: שתיים, גם במשרד התמ"ת אין את הכלים.

יעקב טסלר: אני הזדעזעתי.

יעקב טסלר: לא ידעתי שיש להם רק 22 תקנים.

יעקב טסלר: אין לי ספק שאם היו להם יותר מפקחים זה היה שונה לגמרי.

יעקב טסלר: זה בעצם – איך אמר היושב-ראש?

יעקב טסלר: אנחנו גם מבקרים את עצמנו, ואנחנו צריכים לבקר את עצמנו, איך אנחנו לא השכלנו עד לרגע הזה להקצות משאבים ולהבין שהדברים האלה נמצאים - - -

יעקב מרגי: קודם כל התו"ל, התו"ל.

יעקב מרגי: התפיסה צריכה להשתנות, ואז נתקצב

יפעת שאשא ביטון: - - -

קטי קטרין שטרית: יותר קל לפתוח גן מאשר דוכן פלאפל.

קטי קטרין שטרית: מפה זה מתחיל.

קטי קטרין שטרית: תגידו, זה נורמלי?

קריאות: - - -

יעקב טסלר: משפט לסיכום – מעבר לבדיקות, לר"פ וכל הדברים האלה שנאמרו כאן.

יעקב טסלר: קודם כל אנחנו ראינו מקרים שאנשים שבדיעבד לא היה להם ר"פ לאחר שבדקו, והם התנהגו כפי שהתנהגו.

יעקב טסלר: מעבר לזה – האם אנחנו בדקנו אם כל המטפלות האלה יש להן בכלל הכשרה לגבי גישה לילדים - - -

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: קיבלת תשובה – אין.

יעקב טסלר: לדעתי צריך להתחיל עם זה.

יעקב טסלר: יש פה רושם – ובזה אני מסיים, שאנחנו בעצם נותנים את כל הזעקה פה על המטפלות וחייבם לציין שיש מאות רבות של מטפלות שעושות את עבודתן נאמנה, ומתמסרות.

יעקב טסלר: אנחנו לא יכולים לבוא ולהכליל את כולן.

יעקב מרגי: לא הכללנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: מוותרת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שזה דיון מאוד רציני, אבל אני חושב שבעיקר מה שהדיון מראה זה את הברדק, כי העבירו חוק לפני שנה ונתנו שנה להעביר את התקנות.

יפעת שאשא ביטון: עבדנו עליו לפני שנה הוא עבר בתחילת נובמבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר – נתנו שנה, חבל שלא נתנו עד 1 לספטמבר את הפעימה הראשונה של החלק השני.

יפעת שאשא ביטון: יש.

יפעת שאשא ביטון: החוק מחולק לשניים.

יפעת שאשא ביטון: במיידי – ספטמבר - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יודע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יודע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מדבר עכשיו על החלק השני שאמרו – בהדרגה חמש שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברגע שאמרו עד סוף אוקטובר, אז המשרד, ולא ישכנעו אותי המשרד שהם יושבים אינטנסיבי, כי יכלו לשבת ב-1 לאוקטובר ולהביא תוצר ל-1 לספטמבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו עכשיו אחרי שנה של ישיבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אפשר להביא חלק ראשון עד 1 לספטמבר, ואם יושבים פעמיים בשבוע מייצרים תוצר ומביאים חלק ראשון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני חושב שיש פה כשל של המשרד, כי אני חושב שרואים דבר מאוד מאוד - - - הם עמדו בדרישות החוק, יש להם שנה, יעמדו בשנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה כשל מחשבתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם יש משהו מאוד מאוד חשוב, אז החוק אמר, התעלם מזה שזה שתחילת שנת הלימודים היא ב-1 לספטמבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: באמת חבל.

יעקב מרגי: סליחה שאני עוצר אותך – מניסיון שלי, לצערי הרב ניסיון מר – חברתי היתה יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה.

יעקב מרגי: היא קיימה דיון בנושא הזה.

יעקב מרגי: ממוצע של תיקון תקנות, הכשל הזה של תיקון תקנות לחוקים שחוקקה הכנסת - - -

קארין אלהרר: רובם לא יודעים מה הם צריכים לתקן.

יעקב מרגי: לכן לא סתם זלזלתי.

יעקב מרגי: לא זלזלתי במה שאתה אומר.

יעקב מרגי: אני אומר לך – אני לא אופטימי בכלל.

יעקב מרגי: אתה אומר לי שיושבים פעמיים בשבוע, אתה אומר לי שרק לקראת אוקטובר אתה מסיים.

יעקב מרגי: התהליך של העבודה כפי שהעלו משרד המשפטים גם עוד שנה לא תהיינה תקנות, והלוואי ואתבדה, ואני אכנס ואתנצל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל זה די ברור שברגע שאמרו שהתקנת התקנות היא עד סוף אוקטובר או עד אוקטובר אז כולם התכווננו לאוקטובר, זה די ברור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בוא, כולנו מכירים את משרדי הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש להם גג של לו"ז, אז הם אומרים – זה הגג של הלו"ז שלנו, אוקטובר, ודוחקים דברים אחרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אומר שזה חבל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבל שהמשרד עבר ככה, נקווה לפחות שיעמדו בלו"ז.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דבר שני – העברת האחריות למשרד החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי זה דבר שנדון כבר הרבה מאוד שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברגע שאנחנו אומרים שהנושא של הגיל הרך הוא חלק משרשרת החינוך, אז זה מתבקש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למשרד העבודה והרווחה יש הרבה מטלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למשרד החינוך יש מטלה אחת, שהיא חינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן זה מתבקש להעביר את הסמכות למשרד החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שאני מצטער זה על דבר אחד, שראש הממשלה עשה את זה בצורה פופוליסטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: האמירה בממשלת מעבר, כשאתה יודע שאין לך שום כלים ליישם את זה בממשלת מעבר, אפילו לא לאשר את זה בממשלת מעבר, שעכשיו אומרים את זה כשכבר שנים, שנים דנים על זה – זו אמירה מאוד פופוליסטית ומאוד לא רצינית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן - - -

קטי קטרין שטרית: מסכנים הילדים על הפוליטיקה שאתם עושים על הגב שלהם.

קטי קטרין שטרית: זו ההזדמנות הכי טובה עכשיו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ההזדמנות הכי טובה כשאין לך אחריות ליישם.

קטי קטרין שטרית: להאשים גם כשעושים - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבר'ה, מותר להגיד דברים גם אם אתם לא אוהבים לשמוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מותר להגיד אותם בלי שיפריעו לי, בסדר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: עם כל הכבוד לך, אני לא הפרעתי לך כשדיברתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסדר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא נעים לכם לשמוע?

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש זילות בגיל הרך, ויש זילות בנושא הזה כבר שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וראש הממשלה עכשיו נזכר, בממשלת מעבר - - -

קריאות: - - -

ינון אזולאי: יש פה תינוקות, שלא יעשו עכשיו על הגב שלהם פוליטיקה.

קריאות: - - -

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבר'ה, מותר לי למחות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא נעים לשמוע דברים אמיתיים, זו האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השלישי - - -

יעקב מרגי: אתה הרגשת שאני נע באי נוחות?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא לך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא מדבר עליך.

קריאה: איפה היתה ההסתדרות?

קטי קטרין שטרית: באמת איפה היתה ההסתדרות עד עכשיו?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנשים מדברים בצורה כל כך לא רצינית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השלישי – יש עוד מחדל שאנחנו מדברים עליו כבר שנים, שהתקינה בגיל הרך לילדים היא תקינה לא נכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מספר המטפלות פר ילדים, פר פעוטות פשוט לא עומד בשום קריטריון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היה על זה מאבק לפני שנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היתה התחייבות להקים ועדה שתפתור את זה, שתנסה לתקן את התקינה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה גם נדחה על פעם הצדה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מספר המטפלות פר מספר הפעוטות לא עומד בשום קנה מידה של מדינות ה-OECD, וזו גם בעיה כאובה שמטילה נטל על המטפלות שלא יכולות פשוט לשאת בה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסוף זה פשוט מתגלגל לטיפול לא מספיק טוב בפעוטות.

יעקב מרגי: ופריצות דיסק, ופרישה מוקדמת ושחיקה מואצת.

יצחק פינדרוס: אל"ף, אני חושב כמו חברי, חבר הכנסת טסלר, שחייבים עד ספטמבר שיהיה פתרון.

יצחק פינדרוס: מדובר בפיקוח נפש – תקנות או לא תקנות, צריך שיהיה לנו איזה שהוא פתרון עד ה-1 לספטמבר.

יצחק פינדרוס: בי"ת, אני מקווה שביום שיהיה פתרון תהיה לנו גם התמודדות עם המספרים החסרים.

יצחק פינדרוס: יש לנו מספרים חסרים.

יצחק פינדרוס: יש אלפי ילדי שם שרוצים להיכנס למעונות יום.

יצחק פינדרוס: אז אולי עכשיו יש מעצור בגלל תחושת הסיכון המסוימת שיש להם במעונות יום, אבל יש לנו חוסר, צריך להתמודד עם הדבר הזה יחד.

יצחק פינדרוס: יחד עם הפתרון צריך להתמודד עם המחסור הגדול בנושא זה.

יצחק פינדרוס: רק עוד שאלה – היה פיילוט של מנהלות חכמות – האם זה עוד קיים?

יצחק פינדרוס: הסתיים אחרי שנתיים?

יעקב מרגי: משרד המשפטים – קיבלתם הנחיה להיערך, להכין איזו הצעה?

יעקב מרגי: משהו?

אורי שלומאי: אנחנו לא קיבלנו טיוטת תקנות.

אורי שלומאי: טיוטת התקנות קודם כל צריכה להיעשות על ידי הגורמים המקצועיים במשרד העבודה, להיכתב על ידי משרד העבודה שעושה עכשיו עבודה מאוד רצינית, מקצועית.

אורי שלומאי: אני רק מזכיר לכם שבסעיף 7 לחוק אמרנו שהתקנות צריכות לעבור גם ניהול סיכונים.

אורי שלומאי: זה די נדיר שכתוב בחקיקה שתקנות צריכות לעבור ניהול סיכונים - - -

קארין אלהרר: זאת היתה דרישה של משרד ראש הממשלה.

אורי שלומאי: בדיוק, אבל למדנו את זה – גם אנחנו, גם משרד ראש הממשלה, שהתקנות האלה חייבות לעבור ניהול סיכונים.

אורי שלומאי: אני באופן אישי עוקב אחרי הדבר הזה כי זה גם מעניין אותי ואני גם רוצה לדעת מתי התקנות יבואו אלי ואני יודע שמשרד העבודה עושה עכשיו תהליך מאוד מאוד רציני, מקצועי, בליווי עם משרד רוה"מ, שלא נמצאים פה היום, אבל בליווי אתם – אני דיברתי בשבוע שעבר עם משרד רוה"מ, ואנחנו מחכים לתקנות.

יעקב מרגי: גם אנחנו מחכים.

יעקב מרגי: הילדים לא מחכים.

עידן רול: גם אנחנו, גם ההורים מחכים לתקנות.

יעקב מרגי: הילדים לא יכולים לחכות.

יעקב מרגי: אבל אתה לא הכתובת.

אורי שלומאי: אני רוצה רק להזכיר שבגלל שידענו שזה ייקח זמן קבענו את המנגנון של האישור הראשוני, שהאישור הראשוני לא מצריך עכשיו תקנות, ולכן כתוב שעד התקנת תקנות יהיה אישור ראשוני, וזה יכול לעבוד מצוין.

קארין אלהרר: מה זה אומר?

קארין אלהרר: אני רוצה להבין – כמה מעונות פנו אליכם כדי לקבל ר"פ עבור הצוותים?

קארין אלהרר: אני חוזרת ואומרת שפניתי אקראית, טלפונית לארבעה מעונות.

קארין אלהרר: ארבעתם לא ידעו על מה אני מדברת.

יעקב מרגי: מר מדינה, מאחר והיא שאלה שאלה, אני אוסיף לך כמה שאלות.

יעקב מרגי: מי שלא מכיר את הסוגיה הזאת אני אומר לכם: שנה ואני עוד סקפטי, לגבי התקנות, אבל אפשר ליישם חלק מהחוק כבר בחלק הראשון.

יעקב מרגי: החוק ביקש היערכויות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: החוק מדבר על אישור ראשוני – מה נעשה לגבי האישור הראשוני?

יעקב מרגי: כשירות והיעדר רישום פלילי – תן לנו סקירה מה הפעולות שננקטו מאז שחוקק החוק נכון להיום, מה שלא קשור בתקנות.

אמיר מדינה: אני מבקש דקה ועשרים בלי הפרעות.

יעקב מרגי: לא, יש לי בעיה אתך.

יעקב מרגי: מראש אתה מתחיל עקום.

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: יש שאלות שנשאלת ותישאל – תתייחס רק אליהן.

יעקב מרגי: הרצאות פילוסופיות או לחנך אותנו?

יעקב מרגי: פעם אחרת.

אמיר מדינה: אני לא בא לחנך אף אחד, אני אענה בדיוק על השאלות.

אמיר מדינה: שאל אדוני מה נעשה עד כה – אז מה שנעשה ב-8 חודשים, קודם כל התקשרנו עם חברה חיצונית, עם back office שינהל את כל האירוע הזה.

אמיר מדינה: אנחנו, בכוחותינו הדלים לא יכולים לקלוט עכשיו סדר גודל – כל אחד זורק כאן עכשיו מספר לאוויר, וכל המספרים נכונים.

יעקב מרגי: הבנו.

יעקב מרגי: חברה, חברה חיצונית.

אמיר מדינה: אתה מרשה לי להשיב?

יעקב מרגי: דבר.

אמיר מדינה: מספר פעולות שנעשו ב-8 חודשים האחרונים.

אמיר מדינה: קודם כל התקשרנו עם חברה חיצונית ל back office שינהל את כל האירוע הזה שנקרא – פניות, של סדר גודל של בין 5,000 ל-10,000 מסגרות, ופה כל מספר זוכה.

אמיר מדינה: אנחנו לא מכירים את מספר המסגרות, אין גורם אחד במדינת ישראל שיודע להצביע על כמה מעונות יום יש משבעה ילדים ומעלה.

יעקב מרגי: ה back office התחיל לעבוד?

אמיר מדינה: בוודאי.

אמיר מדינה: אם יורשה לי להשיב.

יעקב מרגי: שמת לב שאמרתי לך לחדול מהניסיון לחנך אותנו.

יעקב מרגי: אני אזרז אותך.

יעקב מרגי: נשאלה שאלה על ידי חברת הכנסת קארין אלהרר.

יעקב מרגי: אתה יודע להגיד לי כמה פניות הגיעו?

אמיר מדינה: ה back office התחיל לעבוד, אנחנו בפיילוט לארגונים הגדולים, עלה לאוויר בתחילת השבוע הזה, להתקשר עם זכיין ולהתחיל לעבוד - - -

קריאה: התשובה היא – לא.

אמיר מדינה: התשובה היא כן, חד משמעית.

קריאות: - - -

אמיר מדינה: יש סדר גודל של 120 פניות.

אמיר מדינה: זה אמנם בקטן.

קריאה: 120?

אמיר מדינה: בלי לצקצק.

אמיר מדינה: פתחנו פיילוט רק לארגונים הגדולים כדי לבדוק מה עשינו.

אמיר מדינה: כתבנו מערכת.

אמיר מדינה: המערכת הזאת באוויר.

אמיר מדינה: אני מאמין שבמהלך השבוע הקרוב נסיים עם הפיילוט ונפתח את זה לציבור הרחב.

אמיר מדינה: לצד הפתיחה לציבור הרחב נעשה שני קמפיינים – קמפיין קטן וקמפיין גדול.

אמיר מדינה: הקמפיין הקטן פונה לכל המפעילים שמנהלים מסגרות עד 7 ילדים וקורא להם – בוא הירשמו אלינו.

אמיר מדינה: אנחנו מבקשים מכולם לפנות אלינו.

אמיר מדינה: בקמפיין הגדול אנחנו גם פונים להורים.

אמיר מדינה: התחלתי להגיד את זה קודם – אני בונה על ההורים כמפעיל כוח.

אמיר מדינה: מעון יום, מסגרת לגיל הרך שאין בה אישור ראשוני לפעול – לא מכניסים את הילדים.

אמיר מדינה: זו האמירה, זה המסר שיש בתוך הקמפיין הזה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: הוא מנסה להסביר.

יעקב מרגי: חכו.

אמיר מדינה: מכיוון שאנחנו נערכנו, ובחודשיים שנשארו עד תחילת ספטמבר לא סביר להניח שכל המסגרות יצליחו גם להירשם וגם לעמוד בכל הדרישות שהאישור הראשוני מחייב אותם – הוא מחייב אותם לבצע בדיקת רישום פלילי, לכל המעורבים במעון.

אמיר מדינה: המשמעות היא שמשרד שעד היום לא עשה בדיקת רישום פלילי, סיים את ההליך מול משטרת ישראל ומול כל מי שיכול היה להגיד "לא" בדרך, חרף כל ה "לא", אנחנו עשינו "כן".

אמיר מדינה: יש לנו מערכת שיודעת היום לתקשר עם משטרת ישראל ואנחנו נבצע בדיקת רישום פלילי, אני – חייבו אותי - - -

יעקב מרגי: מתי?

אמיר מדינה: מה-1 לספטמבר.

יעקב מרגי: אתה מתחיל ב-1 לספטמבר?

קריאות: - - -

אמיר מדינה: המערכת בתחילת אוגוסט עתידה להתחיל לעבוד.

אמיר מדינה: אני לא מאמין, אני בהערכה סבירה שאני אסיים את הבדיקות שלי עד ה-1 לספטמבר.

אמיר מדינה: אלה לוחות הזמנים.

אמיר מדינה: אני רק מזכיר לגברתי, יושבת-הראש של הוועדה הקודמת, שאמרתי את זה בוועדה - - -

יעקב מרגי: אתה מוכן להגיד לנו כמה אנשים אתה אמור לסרוק ב- - -

אמיר מדינה: בהערכה אפילו מאוד עדינה – לא פחות מ-100,00 בדיקות.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: משרד החינוך עשה סריקה בעקבות דרישת ועדת החינוך על המורה המתעלל.

יעקב מרגי: 180 אלף עובדי הוראה עברו את הסריקה.

יעקב מרגי: חבל שאין לי פה את הנתון.

יעקב מרגי: תוך זמן קצר זה היה.

אמיר מדינה: בסדר גמור.

אמיר מדינה: התהליך הוא יחסית פשוט, הוא לא מורכב.

אמיר מדינה: אני מעריך שאחוזי החזרה ממשטרת ישראל לגבי מי שכן - - -

יעקב מרגי: אחד הדברים, קח אותם מעכשיו, אני בדברי הסיכום – אני קורא לך להשתדל יחד עם משטרת ישראל לסיים את הסקירה לפני ה-1 בספטמבר.

אמיר מדינה: אנחנו נעשה את כל המאמצים, אדוני היושב-ראש.

אמיר מדינה: במסגרת האישור הראשוני לפעול יש עוד דברים חוץ מבדיקת רישום פלילי.

אמיר מדינה: יש לנו נושא של התנהלות בטוחה, יש לנו נושא - - -

יעקב מרגי: מה זה התנהלות בטוחה?

יעקב מרגי: הם צריכים לעבור הכשרה, אני הבנתי.

יעקב מרגי: יש לכם כבר תו"ל, תוכנית הדרכה?

אמיר מדינה: כן.

אמיר מדינה: אנחנו אנשי מקצוע.

אמיר מדינה: כל נושא התנהלות בטוחה – חשוב להגיד את זה – אנחנו מתעלמים מהמקצועיות של האגף שבמשך השנים האחרונות מפקח בצורה מאוד יעילה ומנהל 2,200 מעונות יום.

אמיר מדינה: נושא של התנהלות בטוחה קיים היום במסגרות המפוקחות.

קריאה: יצא מכרז?

אמיר מדינה: כן.

אמיר מדינה: יצא קול קורא.

יעקב מרגי: קיים?

אמיר מדינה: קיים היום בכל המסגרות המפוקחות, אני קובע את זה.

אמיר מדינה: גם הנושא של התנהלות בטוחה, גם נושא של עזרה ראשונה - - -

יעקב מרגי: מה, הם עוברים הדרכה להתנהלות בטוחה?

יעקב מרגי: יש קורס כזה?

אמיר מדינה: כן, ודאי.

אמיר מדינה: יש קורס כזה.

יעקב מרגי: מי מספק אותו?

אמיר מדינה: יש ארגונים.

אמיר מדינה: נכון לרגע זה יש לנו שלושה ספקים.

אמיר מדינה: בשעה טובה – או היום או עד סוף השבוע אנחנו נפרסם את שמות הזוכים, אני לא רוצה לפרסם את זה בשלב הזה עד שלא חתמנו הסכמים.

אמיר מדינה: ואז, המדינה, האגף – משתתף בסבסוד, בגובה X, לא נציין את זה עכשיו עד שלא נסגור את כל הפרטים.

אמיר מדינה: זאת אומרת שאנחנו גם נושאים בחלק, בתקצוב, בתוך התהליך הזה, גם של התנהלות בטוחה וגם של עזרה ראשונה.

אמיר מדינה: אנחנו גם פתחנו בשישה חודשים מאומצים מערכת שיודעת לנהל סדר גודל של פי 4 פניות ממה שהאגף טיפל בו עד היום – זו הערכה גסה שלנו, ואנחנו ערוכים לא ל-1 לספטמבר, אני לא אצליח את כולם להעביר עד 1 לספטמבר, אבל את המקסימום אנחנו אעשה.

אמיר מדינה: אם רישום פלילי ייגרר לאוקטובר או לנובמבר, זה המצב.

אמיר מדינה: אני רוצה שתבינו מה עשינו ב-8 חודשים.

אמיר מדינה: אני חושב, כמי שעובד כבר 10 שנים בשירות המדינה, שהצלחנו להעמיד מערכת עם התקשרויות בתקופה שהיועץ המשפטי לממשלה אומר לי שכל פעולה שאני עושה צריכה להיות תחת איפוק וריסון - - -

יעקב מרגי: צמד המילים האלה "איפוק וריסון" בתקופה הזאת, אין מה לעשות - - -

אמיר מדינה: אני יודע.

אמיר מדינה: וזה מגביל אותנו מאוד.

אמיר מדינה: וחרף העובדות האלה אני חייב להגיד לכם שנעשתה פה עבודה - - -

יעקב מרגי: סוגיית המפקחות – יש 20 מפקחות בפריסה ארצית, נכון?

אמיר מדינה: 22.

יעקב מרגי: מה תפקידן פחות או יותר?

יעקב מרגי: אני לא אוהב את אלה שמתלהבים – צריך אלף, בוא נראה מה תפקידן ונראה כמה צריך.

אמיר מדינה: אני אסביר.

אמיר מדינה: נכון להיום אנחנו מפקחים על 2,200 מעונות יום ועוד סדר גודל של 3,700 משפחתונים.

אמיר מדינה: 2,200 מעונות יום על סדר גודל של 22 מפקחות זה יחס של מפקחת לכל 100 מעונות.

יעקב מרגי: המשפחתונים מפוקחים?

אמיר מדינה: המשפחתונים מפוקחים על ידי פיקוח עליון.

עידית סילמן: ומה עם הלא מפוקחים?

יעקב מרגי: סליחה, אני לומד.

יעקב מרגי: אנחנו מנסים ללמוד כדי שלא נתנפל עליו סתם.

אמיר מדינה: אנחנו לא יכולים לפקח על כל המשפחתונים.

אמיר מדינה: בשביל זה המדינה הוציאה את הנושא הזה למכרז חיצוני.

אמיר מדינה: יש לנו 3 זכיינים, 3 חברות מאוד מוכשרות שמבצעות גם - - -

יעקב מרגי: תעזוב את המשפחתונים.

יעקב מרגי: נחזור למעונות.

יעקב מרגי: 22 מפקחות.

יעקב מרגי: מה התפקיד שלהן?

יעקב מרגי: מה הן אמורות לעשות?

אמיר מדינה: עולם תוכן חינוכי ניהולי.

אמיר מדינה: את כל נושא הפיקוח הפיזי הפרטנו כבר לפני שנתיים.

אמיר מדינה: אנחנו לא מתעסקים יותר באיך נראה הגג, איך נראית הדלת, אם יש מגן אצבעות או לא.

אמיר מדינה: יש לנו שתי חברות גדולות שעובדות עם משרד החינוך, אנשי מקצוע שסוקרים את כל הארץ ועוברים מעון-מעון, ובודקים בדיוק מה התנאים הפיזיים ואם עומדים בסטנדרט הגבוה של האגף.

אמיר מדינה: המפקחות של האגף מתעסקות בעיקר בישיבה בתוך מעון יום ופיקוח על איכות המעון בהיבט החינוכי-טיפולי, פחות בהיבט הפיזי.

אמיר מדינה: גם, אבל לא רק.

אמיר מדינה: עם יחס של 1 ל-100, כמובן שאני לא יכול להקיף את כל מעונות היום, ופה יש ניהול סיכונים, כמו שבכל תחום אחר שמפקחים עליו.

אמיר מדינה: לא מפקחים על כל אחד כל הזמן.

אמיר מדינה: בשנה האחרונה אנחנו גם מפתחים מערכת מחשב שתדע לעזור לנו בניהול הפיקוח ולהדליק לנו את האורות האדומים במקומות הנכונים.

יעקב מרגי: מה העמדה המקצועית של המשרד, של האגף, לגבי הצבת מצלמות במעונות המפוקחים?

אמיר מדינה: אז כמובן שהשר היה בעד, והאגף היה בעד.

אמיר מדינה: אנחנו גם נשמח, והתחלנו לכתוב נייר עמדה בנושא הזה – לפתוח את החוק ואולי לאפשר למנהלות המעון גם אפשרות צפייה, כי המצלמה יכולה להיות כלי ראייה בדיעבד אבל גם יכולה להיות כלי ניהולי צופה פני עתיד, ואם מנהלת המעון תדע ב live לזהות אירוע – הוא לא חייב להיות אירוע אלים, הוא יכול להיות אירוע לא נעים מול פעוט, היא תדע גם לתת הדרכה נכונה יותר לאותה מחנכת-מטפלת ולפתור את האירוע נקודתית, ולא לחכות רק שיקרה אסון, לא עלינו, ולהשתמש במצלמה ככלי ראייתי.

יעקב מרגי: שאלה שחוזרת על עצמה: העיכוב בתיקון התקנות מונע ממך לפעול על פי לשון החוק שחוקק במובן מסוים?

אמיר מדינה: אני לא מסתכל על תיקון התקנות כעיכוב, סליחה שאני חוזר על זה שוב.

יעקב מרגי: אתה לוקח את החוק ומיישם את אותו?

אמיר מדינה: חד משמעית.

אמיר מדינה: והתקנות הן ליבת העשייה של האגף.

יעקב מרגי: אל תחזור על זה.

יעקב מרגי: אם זו הליבה – אני לא יודע מה הוא עושה.

אמיר מדינה: זה בדיוק מה שאנחנו עושים, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אבל הקצב לא מקובל עלי.

יגאל גואטה: כמה מפקחים בסוף צריך?

יגאל גואטה: לא הבנתי.

יעקב מרגי: הוא החליט לפי העמדה המקצועית שלו – 22 מפקחות מכסות את מה שהטילו עליהם.

יעקב מרגי: הוא הפריט את הפיקוח הפיזי לחברה ממיקור חוץ.

יעקב מרגי: הפיקוח – איך קראת לו?

יעקב מרגי: חינוכי טיפולי, מה שאנחנו אומרים במשרד החינוך "פדגוגי", ויש לו 22 מפקחות ויש לו מערך של ניהול סיכונים בתפיסת עולמו - - -

קריאה: וזה מספיק לו?

יעקב מרגי: הוא לא אמר שחסר לו.

קארין אלהרר: אבל לפי החוק אמורים להיות יותר מפקחים.

קארין אלהרר: איפה הם?

אמיר מדינה: החוק – איפה הוסיף עוד מפקחים?

אמיר מדינה: החוק הגיע עם 10 תקנים.

קארין אלהרר: איפה הם?

אמיר מדינה: החוק הגיע עם 10 תקנים – 4 בפיקוח, אוישו, ועוד 6 – יאוישו.

קארין אלהרר: מתי?

אמיר מדינה: אל תשכחו שלא כל התקנים הולכים לפיקוח, כי יש גם מערך תומך.

אמיר מדינה: מי יעשה את כל נושא בדיקות - - -

יעקב מרגי: מה החוק ביקש?

אמיר מדינה: החוק לא פירט.

אמיר מדינה: 10 תקנים.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: מי שחוקק את החוק היה צריך להיות ערני.

יעקב מרגי: -

יפעת שאשא ביטון: היינו ערניים מאוד ושמנו עוד הרבה יותר ממה ש - - -

אמיר מדינה: - - -

קריאות: - - -

יעקב מרגי: רבותיי, אז אני אומר לכם.

יעקב מרגי: כשמשאירים הקצאה פתוחה - - - המועצה לגיל הרך.

יעקב מרגי: השאלה אם את מרגישה שמישהו הולך לצקת תוכן למועצה הזו.

סימה חדד: אני סגנית יו"ר המועצה לגיל הרך.

קריאות: - - -

סימה חדד: כפי שנאמר, המועצה מונה 21 חברים שמונו על ידי המשרדים השונים.

סימה חדד: אני עובדת עם מה שיש.

סימה חדד: המועצה עובדת – אמנם החוק נחקק באוגוסט 2017, אבל המועצה התחילה לעבוד רק לפני חצי שנה.

סימה חדד: היו חבלי לידה.

סימה חדד: בחצי השנה האחרונה מה שאנחנו מנסים לעשות זה לקבוע בהתאם לחוק את המדיניות לגיל הרך לא רק בכל מה שמדברים כאן, בעיקר המוקד הוא מסגרות חינוך בתוך המשרד, במשרד העבודה והרווחה.

סימה חדד: והמטרה שלנו היא כרגע בגיבוש המדיניות החינוכית והתוכנית האסטרטגית – גיבוש תוכנית אסטרטגית שנותנת את המענים לצרכי הילדים מלידה עד שש, בלי הפרדה, גם כדי לראות את הרצף וגם כדי לראות את הצרכים מתוך המסגרות בקהילה בה הם חיים, וגם להורים.

סימה חדד: אז במשך החצי שנה הזאת הצלחנו להתכנס פעמיים – יש לנו בשבוע הבא ישיבה נוספת, רק חברי מועצה ואנוכי, כרגע, ועם זה אנחנו עושים את הטוב ביותר שאפשר.

יעקב מרגי: מי אמור ליישם המלצות או מסקנות מהדיונים?

סימה חדד: בעיקרון יש ועדת שרים, חינוך בריאות ורווחה, והתוכנית אמורה להגיע לוועדת השרים.

סימה חדד: ועדת השרים אמורה לאמץ את ההמלצות.

סימה חדד: אבל אנחנו עושים.

יעקב מרגי: טחנות הצדק טוחנות לאט.

ורד וינדמן: אני דווקא רוצה להתחיל ולומר שלא ישבנו כאן לשווא בפגרת הקיץ, ולגיד מילה טוב לשרה יפעת שאשא ביטון ולחברת הכנסת קארין אלהרר שהתחילו את המהפכה.

ורד וינדמן: אבל זו היתה רק התחלה.

ורד וינדמן: אני לתומי חשבתי שהחלק של ה-1 בספטמבר, של המרשם הפלילי והתנאים המאוד בסיסיים של הבטיחות – כל אלה כבר יגידו – מאחורינו.

ורד וינדמן: ואני התכוונתי לבוא לכאן ולצעוק שזה המינימום של המינימום של המינימום ואיפה ההכשרות?

ורד וינדמן: איפה התקינה?

ורד וינדמן: איפה להפוך את זה לפרופסיה?

ורד וינדמן: ואיפה להתייחס לזה כאל מסגרת פדגוגית?

ורד וינדמן: אבל עכשיו אני שומעת בשקט את הטיעון ואני מבינה שכל מה שחשבתי שהוא המינימום שהולך לקרות, אפילו הוא לא קורה.

ורד וינדמן: אפילו ר"פ – שבאמת, היינו בכלל צריכים לחוקק איזה חוק שגננת לא תהיה עם עבר פלילי, שהיא יכולה, אחרי שהיא התעללה בילדים לפתוח מחר בבוקר מסגרת?

יעקב מרגי: גם המובן מאליו צריך שייאמר.

ורד וינדמן: אבל הנה, המובן מאליו שכבר חוקק, המינימום של המינימום הזה – אנחנו שומעים שגם זה לא קורה.

יעקב מרגי: שמעת אותו – הוא כמעט התחייב שב-1 לספטמבר הוא מסיים.

ורד וינדמן: כמעט התחייב?

ורד וינדמן: אני מאוד מודאגת, וזה באנדרסטייטמנט.

ורד וינדמן: אנחנו הולכים לפתוח את שנת הלימודים כשהמשרד שאחראי, ואין לי - - - האנשים פה סביב השולחן עובדים קשה, אבל השרים, המנכ"לים שהיו צריכים להיות פה בדיונים ולהקשיב לזעקה של ההורים ולבוא ולהבטיח תקציבים, אי אפשר להשליך את המסגרות האלה, את ההורים וכמובן את הילדים – בלי שיהיו תקציבים לממש את החקיקה הזו.

ורד וינדמן: אז באים ואומרים – משרד העבודה והרווחה בכלל לא יודע איפה המסגרות האלה.

ורד וינדמן: מה זה המילים האלה "ההורים הם מכפלת כוח"?

ורד וינדמן: ההורים גם ייצאו להפגין, גם יחפשו מסגרות נכונות וגם יהיו מכפלת כוח של ממשלת ישראל, כדי שממשלת ישראל תוכל למלא את התפקיד שלה.

ורד וינדמן: אז יש תפקיד פה לכנסת ויושבים פה מכל הקשת הפוליטית.

ורד וינדמן: אין קואליציה-אופוזיציה למסגרות לגיל הרך.

ורד וינדמן: לדרוש ממשלת ישראל לא רק להצהיר הצהרות חלולות אלא למלא אותן תוכן, להקציב לזה תקציבים כי אולי זה 8 מיליון שעפו באוויר - - -

יעקב מרגי: את רואה מה שאני כותב?

ורד וינדמן: אני קוראת מחשבות.

ורד וינדמן: לקרוא להם לייעד לזה תקציבים, לא רק להצהיר הצהרות חלולות שמוצהרות, אלא לדאוג שהמינימום – ודאי, אבל לא רק להסתפק במינימום וכל החלקים הכל כך חשובים שדאגנו להכניס לחוק כולנו פה, בפגרת הקיץ, של הכשרות ותקינה, ולהתייחס למסגרות כפדגוגיות – זה הדברים שיקרו ב-1 בספטמבר.

ורד וינדמן: ההורים לא יכולים לבלות ברחובות ולהפגין.

ורד וינדמן: הם צריכים לדאוג לילדים שלהם והמדינה צריכה לקיים את הייעוד שלה.

זאב גולדבלט: קודם כל אני רוצה להצטרף ולהגיד שאפו ענק לחברתי מהמועצה לשלום הילד.

זאב גולדבלט: רוב הפעוטות שבקבוצת הגיל מלידה עד שלוש לא נמצאים במעונות מפוקחים או בכלל במסגרות מפוקחות.

זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שעל זה צריכים לשים דגש במיוחד בזמן הקרוב, כדי לראות שבאמת כולם יהיו תחת פיקוח.

זאב גולדבלט: מכיוון שנהירה לכולם כאן המשמעות הקריטית, למעשה, של חינוך הילדים מלידה והתשומות שיקבלו בגיל הזה יש חשיבות עליונה בהעברת האחריות, הפיקוח והתקציבים למשרד החינוך.

זאב גולדבלט: יש חשיבות עליונה בריכוז כל התחום במשרד ממשלתי אחד שיהווה כתובת ורגולטור, ולא פיצול האחריות והסמכות בין כמה משרדים, כי למדנו שברגע שעושים את זה הדברים נופלים בין הכיסאות ואת התוצאה אנחנו שומעים אחרי זה במקרה הטוב בבית משפט, במקרה הגרוע – בית הקברות.

זאב גולדבלט: יש חשיבות לקיומו של רצף חינוכי וגישה מתכללת של נושא החינוך מלידה ולכן אנחנו קוראים לממשלת ישראל ליישם את שני החוקים שהושלמו רק לאחרונה, וגם בהם היינו מעורבים – זה אותו חוק הפיקוח על מעונות היום לפעוטות שהובילה אז חברת הכנסת והיום השרה יפעת שאשא ביטון, וכמובן – חוק המצלמות.

זאב גולדבלט: יש להרחיב אותם, כמובן, בתקנות, ליצור מתאם ביניהם ולהעביר סוף סוף את האחריות –דבר שעלה כבר בכנסת לפני למעלה מ-40 שנה.

ציפי ברנד: תודה.

ציפי ברנד: אני סגנית ראש עירית תל אביב, ממונה על תחום הגיל הרך, ואני רוצה לשקף לכם לרגע את מה שאנחנו עוברים כרשות מקומית ובכלל אולי כל השלטון המקומי.

ציפי ברנד: אז קודם כל אני חושבת שאתם - - -

יעקב מרגי: את לא יכולה לדבר בשם השלטון המקומי.

ציפי ברנד: לא, אני מדברת בשם עיריית תל אביב, ואני רוצה לשקף לכם את הסיטואציה בשטח כרגע.

ציפי ברנד: קודם כל אני מניחה שאתם חווים, וציינתם את זה – אובדן אימון גדול מאוד שיש פה בין גנים לבין הורים ובין הממשלה בכל מה שנוגע לשירות הציבורי הכל כך טריוויאלי.

ציפי ברנד: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לתפוס תאוצה מסיבית.

ציפי ברנד: אני אומרת לכם גם בתור אחת שאחראית על התחום הזה בעיר שלי.

ציפי ברנד: אנחנו נמצאים במצב של חוסר ודאות.

ציפי ברנד: יש לנו אלף גנים פרטיים, כאלף גנים פרטיים שאנחנו לא יודעים והם לא יודעים, בעיקר, מכוח איזה היתר הם יכולים להמשיך לפעול מחר בבוקר, מה בדיוק יהיו הדרישות, מה הרישוי דורש.

ציפי ברנד: אני יושבת בוועדה מקומית לתכנון ובנייה מול בקשות של גנים ונוצר חוק פיקוח שעליו אנחנו מאוד מברכים, אבל אין בו שום קורלציה, למשל לחוק התכנון והבנייה, או שום התייחסות לחוק המצלמות.

ציפי ברנד: לא ברור איך אנחנו חיים עם שני הדברים האלה ביחד.

ציפי ברנד: אני חושבת שהקריאה שעלתה פה בצורה מאוד ברורה מהמועצה לשלום הילד ומוועד ההורים היא בכלל קריאה שאתם צריכים, כנציגי הציבור שלנו, לקחת את המצב הזה בפול ספיד.

ציפי ברנד: אנחנו לא יכולים להיות בלי תקנות מפורטות שמבהירות בדיוק מה אפשר לעשות ומה אי אפשר לעשות.

ציפי ברנד: לא יכול להיות שאנחנו לא יודעים מה קורה עם מסגרת שלא נרשמת ב-1 בספטמבר.

ציפי ברנד: איך אני מתייחסת אליהם בוועדה מקומית, אני פוסלת אותם על הסף?

ציפי ברנד: אני צריכה את חוק הפיקוח שייתן לי איזשהו היתר לגבי - - -

יעקב מרגי: הרבה פעמים ציינתי את עיריית תל אביב פה לשבח.

יעקב מרגי: כשהיא רצתה היא יצאה מהקופסה - - -

ציפי ברנד: אני צריכה הנחיית - - -

יעקב מרגי: רגע, תני לי – עשתה, נקטה בפעולות שבירכנו אותה על כך.

יעקב מרגי: היא לא חיכתה לממשלה.

ציפי ברנד: כן, אל"ף אנחנו לא מחכים לממשלה ומנסים לקדם.

ציפי ברנד: אבל מה שאני מנסה פה לומר – כשיש לי את חוק הפיקוח ברגע שמכוחו עומדות להיות מותקנות תקנות, אני צריכה שהתקנות האלה יותקנו כמה שיותר מהר.

ציפי ברנד: לא יכול להיות שיהיו 22 מפקחים ולא יכול להיות שקצב העבודה על התקנות יהיה של פעמיים בשבוע.

ציפי ברנד: אני מאוד מעריכה, זה קצב מדהים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עברת כבר לביקורת על סדר היום - - -

ציפי ברנד: לא, זו לא ביקורת.

ציפי ברנד: אני מסבירה באיזה מצב נמצא גם הציבור שלי וגם הגנים הפרטיים.

יעקב מרגי: אמרתי אותה, למה לחזור עליה?

ציפי ברנד: הורים לא יכולים להיות מבחינתי מכפיל הכוח.

ציפי ברנד: הם לא מכפיל הכוח, זו עבודה ממשלתית שצריכה להיעשות.

ציפי ברנד: אני אגיד לכם את השאלות, למשל, שלנו עולות, לפתחנו.

ציפי ברנד: אני לא יודעת מה להגיד מחר בבוקר לגן ילדים או לגננת שפונה אלי.

ציפי ברנד: כאמור, אמרתי לכם – אלה דברים שצריך להתייחס אליהם בתקנות.

ציפי ברנד: מה קורה עם מסגרת שלא נרשמת?

ציפי ברנד: מה אני עושה עם דיני התכנון והבנייה?

יפעת שאשא ביטון: מה עשית עד היום עם דיני התכנון והבנייה?

ציפי ברנד: בדרך כלל מה שקרה, בדרך כלל מה שקורה עם דיני התכנון והבנייה זה שמסגרות לא היו רשומות.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואין לזה שום קשר כרגע לחוק הפיקוח – אתם מערבבים שמן ומים.

קריאה: - - -

ציפי ברנד: זאת אומרת, מסגרת שבאה אלי במסגרת חוק התכנון והבנייה – אני לא אמורה לשאול אותה דבר בעניין, אם היא רשומה לפי חוק הפיקוח או לא? אני לא אמורה להתעניין בזה?

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להשיב?

יעקב מרגי: קצר.

יעקב מרגי: לא תכננו את זה אבל בקצרה.

יפעת שאשא ביטון: חוק והתכנון והבנייה הוא חוק שהיה פה, לצערי או לשמחתי, עוד הרבה לפני שבכלל הגענו עם חוק הפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: חוק הפיקוח על מעונות היום בא לוודא את הביטחון האישי של הילדים, לא נוגע כהוא זה בחוק התכנון והבנייה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שמבחינתנו אנחנו כמחוקקים, כשנגענו בסוגיות הביטחון האישי של הילדים, לא מתערבים במה שעשיתם או לא עשיתם עם חוקי התכנון והבנייה במשך כל השנים.

יפעת שאשא ביטון: זה עניין שלכם, פנימי, בשלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: ישבנו אתכם, ביקשנו מכם לפנים משורת הדין כי איכפת לנו שתפשטו את הסיפור של ההיתר החורג.

יפעת שאשא ביטון: זה חונה במגרש שלכם.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אציין לטובה את מי שחושב שגם הדבר הקטן והבסיסי הזה של חוק הפיקוח שאנחנו מדברים עליו, עובר ככה חלק – אז אני רוצה שתדעו שיש עתירה תלויה ועומדת כנגד חוק הפיקוח מצד ארגונים שמפעילים מעונות יום.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: – כי הם קשרו מין בשאינו מינו.

יפעת שאשא ביטון: הם קשרו את חוק הפיקוח עם חוק התכנון והבנייה, ואני מקווה שאחרי השיח הזה ואחרי שהם ראו גם את ההורים כאן הם יירדו מהדבר האבסורדי הזה.

ציפי ברנד: לנו חשוב חוק הפיקוח.

ציפי ברנד: חד משמעית.

ציפי ברנד: אני רק צריכה לדעת איך בסופו של דבר אני חיה כשבא לי גן ואין לו את חוק הפיקוח, או שגננות לא יודעות כי אין תקנות.

יבגני סובה: אני ויתרתי בהתחלה על זכות הדיבור בכוונה בשביל לשמוע, ורשמתי לי כמה מסקנות.

יבגני סובה: קודם כל אני מאוד מודאג מהדיון הזה, יותר מודאג ממה שהייתי לפניו.

יבגני סובה: רק ב-10:38 שזה שעה וחצי אחרי תחילת הדיון שמעתי מהנציג של משרד החינוך או הרווחה על תפקיד המנהלת במעון.

יבגני סובה: לא שמעתי, ואני רוצה להבין – מה המשמעות של המנהלת במעון?

יבגני סובה: אם יש מנהל במעון צריך לתת לו סמכויות.

יבגני סובה: לא שמעתי את זה.

יבגני סובה: לגבי כל הנושא של רשימות של עובדים, אז נכון שאי אפשר להגיש רשימה בחודש יולי כשלא תמיד יודעים מי העובדים.

יבגני סובה: אז לגבי זה הבנתי שעד אוקטובר זה ייפתר, הנושא של הרישום הפלילי.

יבגני סובה: אני, למשל, חושב, אם אפשר להציע – למשל, לתת פטור מארנונה למוסד חינוכי.

יבגני סובה: הרי מוסד חינוכי מקבל פטור מארנונה.

קארין אלהרר: מה זה קשור?

יבגני סובה: זה כן קשור.

יבגני סובה: כי אם אתה - - -

יעקב מרגי: תני לו לדבר.

יבגני סובה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: אני חושב שצריך לשקול את הדבר הזה.

יבגני סובה: אני, דרך אגב, מאוד מודאג אחרי ששמעתי את הנתון הזה – 22 מפקחים, אז אולי אם אין מספיק פקחים אולי תתנו את זה לרשות המקומית, אולי שם יוכל ולתת פקחים במסגרת הנדרשת, ולא צריך לבכות כל פעם.

יבגני סובה: אתה אמרת, אדוני, שיש פה 4 מתוך 10 תקנים ועוד 6 יאויישו.

יבגני סובה: אז כאילו זה 40%, אז מה מפריע 60% לאייש את זה?

יבגני סובה: אני חושב שזו הדוגמה שקיבלו את החוק ואחרי שהוא התקבל דנים בו.

יבגני סובה: זה נראה לי מצב אבסורדי.

יגאל גואטה: תודה, אדוני.

יגאל גואטה: תודה רבה.

יגאל גואטה: יישר כוח על הדיון, יישר כוח ליוזמות החוק.

קריאות: - - -

יגאל גואטה: מניסיוני הקצר פה בכנסת – אתם יודעים שאני כשרוני ואני מבין מהר – הבנתי מהר מאוד שכשיש דיון שהוא חשוב באמת מגיעים לפה מנכ"לים של המשרדים שהדיון קשור בהם.

יעקב מרגי: שהדיון חשוב להם.

יגאל גואטה: אז כנראה זה לא חשוב, לא למשרד החינוך ולא למשרד העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: רציתי להגיד – כמו תשלומי הורים.

יגאל גואטה: זה לא באמת מעניין.

יגאל גואטה: כולנו יודעים שכאשר הדיון מעניין וחשוב להם הם מגיעים, וכנראה גם הטיפול בזה יהיה בהתאם.

יגאל גואטה: וזה כדי להדאיג אותך עוד קצת יותר.

יבגני סובה: אני כבר מספיק מודאג.

יגאל גואטה: וכשאמרו שבמקרה נציג רוה"מ לא נמצא כאן – זה לא במקרה שהוא לא נמצא, חרף הצהרות הבומבסטיות.

יעקב מרגי: ביקשתי להזמין.

קריאות: הוזמן.

יגאל גואטה: למה שיגיע?

קריאות: - - -

יגאל גואטה: בכל אופן, לעצם העניין, אני חושב שאנחנו קצת בדיון – אולי במכוון או שלא במכוון – מתעלמים מהסוגיה של המעונות שהם פחות מ-7 ילדים, וזה פתח גדול מאוד לפורענות.

יגאל גואטה: אני במקרה מכיר מעונות כאלה.

יגאל גואטה: זה קטסטרופה מה שקורה שם, במעונות האלה, וכן צריך לתת את הדעת על זה באופן דחוף.

קארין אלהרר: לא, כי על 7 ילדים הכל גן עדן.

קריאות: - - -

יגאל גואטה: אני אמרתי לליברמן כשהוא אמר "גן עדן" שאפילו גן עדן זו הרעת תנאים.

יגאל גואטה: בכל אופן אני חושב שכן יש לתת את הדעת על הדברים האלה כי במקומות האלה שם יש פורענות ברמה שהיא הרבה יותר גבוהה מרמת בטיחות וחינוכית-טיפולית כמו שהגדיר את זה אמיר.

יגאל גואטה: בנושא הארגונים, שדיברה השרה – חבל שלא הספקתי לתפוס אותו כשהוא פה, אבל זה היה רשום לי, עוד אז.

יגאל גואטה: היה צריך להזכיר לאבי ניסנקורן שמי שעצר את כל התקינה וכל הסיפורים האלה זה הוא בזמנו עם ההסתדרות, עם נעמ"ת.

קטי קטרין שטרית: יפה מאוד.

קטי קטרין שטרית: חבל שלא אמרת לו את זה.

יגאל גואטה: לא נתנו לי את רשות הדיבור.

יגאל גואטה: אז לכן – קצת להתייפייף פה זה לא פייר, בטח לא בדמגוגיה הזולה הזו על גבם של הילדים הקטנים, כאשר לא עושים כלום.

יגאל גואטה: אתה עם ההסתדרות, בעצמך עם נעמ"ת, עם האינטרסים שלך עשית ועצרת את כל הקידום של הדבר הזה.

קארין אלהרר: אפשר שאלה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: זה לא שלב השאלות.

ענת דייגי: למי שלא מכיר אותי שמי ענת דייגי מ"הורים למען אחריות מלידה".

ענת דייגי: את הבן שלי איבדתי במעון לא מפוקח לפני שנתיים.

ענת דייגי: אני מאמינה שהוא נחנק ואז המודעות היתה נמוכה יותר בזמנו, ולא חקרו כמו שצריך ונשארתי עם השאלה הפתוחה – בליבי אני יודעת מה קרה, אבל קשה להוכיח את זה משפטית.

ענת דייגי: אני חייבת שקשה לי הדיבור על המחאה ההורית שחייבת להימשך וכל הכבוד להורים.

ענת דייגי: אין משהו יותר עצוב מאשר שהמחאה הזו תימשך.

ענת דייגי: כל עוד היא נמשכת זה אומר שילדים נפגעים.

ענת דייגי: אנחנו צריכים לרוץ ולדאוג שהילדים שלנו בטוחים במסגרות שלהם.

ענת דייגי: הדיבור הזה על הנוהל הראשוני והתקציבים – אני חושבת שזה לא מה שהולך לפתור את העניין.

ענת דייגי: הנוהל הראשוני הוא חשוב, הוא נועד באמת להוציא החוצה את העשבים השוטים שאנחנו כבר מזהים בתוך המערכת, אבל האם זה הולך לפתור את הבעיה?

ענת דייגי: לא.

ענת דייגי: הילדים שלנו יהיו בטוחים יותר אחרי הנוהל הראשוני?

ענת דייגי: לא.

ענת דייגי: השיח התקציבי גם הוא לא במקומו.

ענת דייגי: זה לא משנה אם זה יהיה במשרד העבודה והרווחה או אם זה יהיה במשרד החינוך, שני המקומות יצטרכו את התקציבים.

ענת דייגי: מה שבאמת באמת חשוב וצריך לקדם כרגע זה את תקנות חוק הפיקוח.

ענת דייגי: דוח רוזנטל נכתב כבר לפני כעשור.

ענת דייגי: עשור כבר הכתיבו את התנאים הראויים, ישבו מכל קשת הארגונים והמשרדים וחשבו ביחד מה הם התנאים הראויים לילד.

ענת דייגי: ילד זה לא אייפון.

ענת דייגי: לא כל שבוע וכל שנה מתחלפים הדרישות שלו והצרכים שלו.

ענת דייגי: הצרכים שהוכתבו בדוח רוזנטל והדרישות שנעשו שם על הסטנדרטיזציה שאמורה לספק חלק מתקנות חלק מתקנות חוק הפיקוח כבר כתובות.

ענת דייגי: אין שום סיבה לא לאמץ את דוח רוזנטל.

ענת דייגי: למה אנחנו עכשיו מתעכבים על חשיבה על תקנות?

ענת דייגי: למה עושים את כל הדבר הזה מחדש?

ענת דייגי: דוח רוזנטל הוא דוח מדורג שנועד להתאים את עצמו למשק.

ענת דייגי: חוץ מזה אני רוצה להגיד – כן, צריך גם רישיון מטפלת כדי באמת לפתור את המסגרות הקטנות שמתחת ל-7 ילדים, וגם באיזה שהוא מקום לתת שם מענה.

ענת דייגי: צריך באמת להרחיב את הבינוי, כמו שנאמר.

ענת דייגי: אלו, אגב, תקציבים שאף אחד לא היה שואל אם היה מדובר בכיפת ברזל.

ענת דייגי: איפה כיפת ברזל לילדים שלנו?

יעקב מרגי: שאלה במקום, מהדהדת.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

אוסאמה סעדי: אני מברך אותך באמת על הדיון החשוב הזה, במיוחד כשאין כנסת, אבל זה מעיד על חשיבות הנושא ומצד שני זה מעיד על אטימות של מקבלי ההחלטות.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לדבר פוליטיקה בנושא כזה, אבל אם באמת בנושא כל כך חשוב שההורים מפגינים ובצדק בכל הארץ ואנחנו לא רואים אף נציג של הממשלה – נכון שיש שרה פה, אבל היא על תקן של יוזמת חוק.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: היא מתנדבת?

יעקב מרגי: היא שרה, היא באה בתור שרה.

יעקב מרגי: יש פה נציגי ממשלה.

אוסאמה סעדי: איפה משרד החינוך?

אוסאמה סעדי: איפה משרד העבודה?

אוסאמה סעדי: איפה משרד רוה"מ?

יעקב מרגי: כולם פה.

יעקב מרגי: אתה רוצה את השרים?

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: זה נושא כל כך חשוב.

אוסאמה סעדי: במיוחד כשמדובר בחיים של - - -

יעקב מרגי: אני לא אוהב ששרים באים לדיון.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: כי הכל הופך לטקסי.

יעקב מרגי: לא במקרה של יפעת שאשא ביטון שבאה כמי שמכירה את החוק וחוקקה.

יעקב מרגי: בא שר, אתה נותן לו את הבמה, הוא נותן לך הצגת תכלית של חצי שעה, פורק לך את כל היח"צנות שלו והולך.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לקיים דיון ענייני.

יעקב מרגי: וכשאני יושב עם עובדי המשרד שנוגעים בזה, בשבילי זה דיון ממצה.

אוסאמה סעדי: אוקיי, אז אני מברך את חברותיי, חברת הכנסת קארין אלהרר והשרה יפעת שאשא ביטון, ואני הייתי בוועדה שיפעת היתה יו"ר בה, הוועדה למעמד הילד.

אוסאמה סעדי: אז, כשהיא התחילה בהליך החקיקה כולנו אמרנו – מה צריך פיקוח, וזכויות וצנעת הפרט, ודברים כאלה, אבל אלמלא המצלמות שראינו במקרים האחרונים לא היתה שום צעקה ושום דיון ציבורי בגלל מראות הזוועה, וליבי באמת עם כל ההורים והמשפחות והתינוקות האלה.

אוסאמה סעדי: אלמלא המצלמה לא היינו עדים למהומה שהיא באמת צודקת.

אוסאמה סעדי: לכן אני חושב שבאמת צריך לעשות הכל, ולא לחסוך – לא במשאבים ולא בתקציבים, ולא בחקיקה, על מנת באמת לחסוך את העינוי ואת הפגיעה הנפשית והפיזית של התינוקות ושל המשפחות.

יעקב מרגי: איגוד הגנים הפרטיים, בבקשה.

שולמית ביסמנובסקי: אני מנכ"לית ארגון גני הילדים הפרטיים בישראל.

שולמית ביסמנובסקי: נמצאים פה גם חבריי מאיגוד הגנים והאיחוד.

שולמית ביסמנובסקי: אני רוצה להעיר על כמה דברים.

שולמית ביסמנובסקי: קודם כל האישור הראשוני עדיין לא עלה לאתר, לאוויר, כך שאי אפשר להגיש את כל הבקשות.

שולמית ביסמנובסקי: הגננות מחכות לזה ועדיין לא יכולות להגיש את הבקשות.

שולמית ביסמנובסקי: לגבי ההשתלמות של התנהלות בטוחה – עדיין לא ידוע מי מבצע את ההשתלמויות, ולכן עוד לא נרשמו להשתלמויות האלה.

שולמית ביסמנובסקי: אנחנו נכנסים לקיץ, וה- 1 לספטמבר כבר בפתח.

שולמית ביסמנובסקי: לגבי התשלום לכוח האדם בשעות הפעילות האלה, גם בלימודים בקורס עזרה ראשונה וגם בהתנהלות בטוחה – עדיין לא ברור לנו מי מממן את זה.

שולמית ביסמנובסקי: האם הגן יממן את זה?

שולמית ביסמנובסקי: האם זה יתגלגל הלאה להורים?

שולמית ביסמנובסקי: לא ברור כי זה הרבה מאוד עובדים והרבה מאוד שעות עבודה ושעות נוספות אחרי שעות העבודה.

קארין אלהרר: לא הבנתי – היו מעונות שלא היתה בהם עזרה ראשונה?

שולמית ביסמנובסקי: לא.

שולמית ביסמנובסקי: יש עזרה ראשונה שזה ריענון של מה שעשו כל השנים ועכשיו יש חוק חדש.

שולמית ביסמנובסקי: בחוק אנחנו צריכים לעשות 22 שעות והגננות כבר נכנסו לתוכנית הזאת, אבל הן כרגע מממנות את זה מעצמן.

קארין אלהרר: למה המעון לא ממן את זה להם?

שולמית ביסמנובסקי: המעון מממן את זה לעובדים אבל עדיין זה לא ברור כי הובטח לנו על ידי משרד העבודה והרווחה שהמשרד יממן - - -

יעקב מרגי: מה לעשות, אתם לא מפוקחים, אתם פרטיים.

שולמית ביסמנובסקי: אנחנו מפוקחים מה-1 לספטמבר.

שולמית ביסמנובסקי: אז מישהו צריך לממן את זה ואני מקווה שזה יתגלגל להורים.

שולמית ביסמנובסקי: כל הנושא של תיקון התקנות – אנחנו שומעים פה בתיקון התקנות שצוות משימה יושב פה פעמיים בשבוע.

שולמית ביסמנובסקי: אף נציג מארגוני הגנים לא נמצא בצוות הזה וחבל, כי על הגנים האלה יחולו התקנות ולא יכול להיות שאנשים לא יידעו, לא יהיה מישהו שיכניס שם את האיזונים הנכונים בישיבות.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים שהצוות יעבוד בלי לחצים.

שולמית ביסמנובסקי: אנחנו רוצים להצטרף לדיון הזה.

שולמית ביסמנובסקי: לגבי 22 מפקחים, מפקח ל-100 מעונות – זאת לא הבשורה שתביא את הפתרון.

שולמית ביסמנובסקי: אני חושבת שההדרכה - - -

יעקב מרגי: אז אדרבא, למה צריך את ה - - -?

יעקב מרגי: בואו נעשה את זה מ-4 ילדים או מ-3 ילדים.

שולמית ביסמנובסקי: אנחנו רצינו מ-4 ילדים ומעלה.

שולמית ביסמנובסקי: על זה נפל החוק פעם אחת.

שולמית ביסמנובסקי: אנחנו חושבים שכל המסגרות מ-2 ילדים ומעלה צריכים להיות בפיקוח וכמובן שמ-4 ילדים ומעלה - - - לגבי הדרכה.

שולמית ביסמנובסקי: במקום רק 22 מפקחים צריכים להיות מפקחים בפועל לבדוק את האינטראקציה בין הצוות לילדים, לבדוק האם סדר היום תואם גיל ולא רק את גובה הגדר או כמות האסלות בגן, כי זה לא מה שיעשה את הילד - - -או - - -.

סטלה ויינשטיין: אני חברת מועצת העיר אשדוד.

סטלה ויינשטיין: אני ממונה אצלנו על הגנים הפרטיים.

סטלה ויינשטיין: אנחנו באשדוד התחלנו בתהליך של פיקוח משלנו על הגנים הפרטיים, כולל מיפוי של כל התהליך הזה וגם תקצבנו – לא עלה פה הנושא של חוק המצלמות – את נושא התקנת המצלמות בכל הגנים הפרטיים שמגיעים ומוציאים את הרישיון.

סטלה ויינשטיין: אנחנו מתקינים מהתקציב שלנו מצלמות וכפתורי מצוקה.

סטלה ויינשטיין: הבעיה שאנחנו נתקלנו בה כשהתחלנו בתהליך הזה – שאין תקנות לאיזה מצלמות להתקין.

סטלה ויינשטיין: החשש שלנו הוא שעכשיו נתקין את המצלמות, עוד שנתיים ייצאו התקנות.

סטלה ויינשטיין: האם לא יבקשו מאתנו אחר כך להחליף את כל המצלמות האלה, וזה בעצם בור תקציבי מטורף שיהיה.

יעקב מרגי: זו הבעיה היחידה?

יעקב מרגי: אל תחששי.

יעקב מרגי: קודם כל שיצלמו.

סטלה ויינשטיין: או לפחות שתהיה החלטה שכל מי שמתקין מצלמות – לא יבקשו ממנו להחליף את המצלמות.

סטלה ויינשטיין: זו הבקשה הראשונה.

סטלה ויינשטיין: בקשה שנייה שלנו – דיברתם פה על 22 מפקחים.

סטלה ויינשטיין: אני חושבת שהצחקת פה את כולנו, אבל בדמעות עצובות.

סטלה ויינשטיין: אנחנו מבקשים מכם, כמו רישוי עסקים, כמו פיקוח על גני העירייה של משרד החינוך, תעבירו את סמכויות הפיקוח אלינו, אל הרשויות המקומיות.

סטלה ויינשטיין: אנחנו עם יד על הדופק.

סטלה ויינשטיין: אנחנו יודעים מה קורה בעיר שלנו – אלינו ההורים באים לדווח מה קורה.

סטלה ויינשטיין: אנחנו הקמנו כרגע באשדוד, ואני מקווה שזה גם יעבור לשאר הערים, מחלקה מפקחת, אבל אין תקנות עדיין.

סטלה ויינשטיין: אנחנו פחות או יותר מיישמים את הנוהל הראשוני, זה הדבר הראשון שאנחנו בודקים.

סטלה ויינשטיין: גם אם לא תספיקו להוציא רישיון, אנחנו בינתיים נבדוק שבנוהל הראשוני עומדים.

סטלה ויינשטיין: אבל קודם כל אני פונה אליכם: תזדרזו עם התקנות.

סטלה ויינשטיין: תזדרזו לפחות עם מתן רישיונות.

סטלה ויינשטיין: דבר נוסף, עוד פעם: תעבירו את תקנות הפיקוח אלינו.

יערה שילה: אני מברכת, כמובן, על הדיון.

יערה שילה: נפגשים שוב בפגרות.

יערה שילה: אני חושבת שזה מעט מדי, מאוחר מדי.

יערה שילה: אני מומחית לגיל הרך במכללת אפרתה ומייסדת "חינוך מלידה".

יערה שילה: אני עשור בכנסת סביב החוק הזה.

יערה שילה: אני מתחברת מאוד למה שאמר האזרח גואטה.

יערה שילה: הפילו פה את החוק, גם טובים שיושבים פה, והיום הם מנפנפים שזה שלהם.

יערה שילה: החוק הזה נפל הרבה פעמים, לצערנו, ובאמת הוא ראשוני והוא טוב.

יערה שילה: אבל שני דברים שאני כן חושבת – זה כן משנה באיזה משרד זה יהיה.

יערה שילה: ברגע שמשרד החינוך לקח על עצמו להכניס את הילדים, ליישם את חוק טרכטנברג, תוך שנה וחצי בנו 2,500 גני ילדים, נכנסו הילדים למערכת החינוך – אני יכולה לומר לכם, זה היום הדוקטורט שלי, יש יותר איתור את הילדים.

יערה שילה: בטווח הארוך גילו שיש יותר הסתכלות פדגוגית ואיתור של ילדים מתקשים.

יערה שילה: יש לזה משמעות לא סתמית שזה יעבור למשרד החינוך.

יערה שילה: זה לא רק להעביר, כמובן שההעברה היא לא טכנית as is, אלא להעביר את זה עם מחשבה פדגוגית.

יערה שילה: דבר אחרון, אני חושבת שאולי לא מספיק מודעים, אבל ה-22 מפקחים האלה נמצאים גם על מעל 3 ילדים.

יערה שילה: המשרד מחויב ללכת לכל מסגרת כאשר מישהו קורא במצוקה.

יערה שילה: היום בהיסטריה שנוצרה, אני לא אומר לכם, הטלפון שלי קורס מהבוקר עד הערב עם שאלות – כן לשים במסגרת או לא לשים במסגרת.

יערה שילה: הסיפור הזה בגוש הגיע אלינו כבר פני – אנחנו ביקשנו לדווח למשטרה.

יערה שילה: אתם חושבים שיש משהו?

יערה שילה: דווחו למשטרה.

יערה שילה: אל תתחילו לחכות עכשיו.

יערה שילה: אני חושבת שצריך להגביר את המפקחים.

תמר אלמוג: אני חברת העמותה למען הילד בגיל הרך.

תמר אלמוג: בעבר הייתי מנהלת האגף למעונות יום, בכיסא של אמיר מדינה שהיום אני לא מקנאה בו.

תמר אלמוג: הדיון של היום החזיר אותי לדיון שהתקיים כאן, במקום הזה, בשנת 2004.

תמר אלמוג: 3 חברי כנסת – רן כהן, מיכאל מלכיאור וזבולון אורלב, בעקבות מקרה התעללות במעון יום יזמו הצעת חוק פרטית שהתחום הזה יעבור למשרד החינוך ושהשר הממונה על החוק יהיה שר החינוך.

תמר אלמוג: בעקבות אותו דיון קרה משהו – המשרד, שהיה אז משרד התמ"ת, שהיה ממונה על המעונות, הקים את הוועדה בראשותה של פרופ' רוזנטל.

תמר אלמוג: הוגדרו תקנים וסטנדרטים איך צריך להפעיל מערכת מעונות יום במדינת ישראל על ידי מומחים מהשורה הראשונה.

תמר אלמוג: הוגשה גם תוכנית אסטרטגית ביצועית שהיתה צריכה לצאת לדרך ב-2011.

תמר אלמוג: לצערי הרבה התוכנית נגנזה עקב חילופי שלטון, וזה לא המקום לספר מה קרה אז.

תמר אלמוג: מאז, מ- 2011 עד היום בקושי עבר חוק הפיקוח.

תמר אלמוג: עכשיו אני יושבת כאן ותוהה: יופי, התקיים דיון, המון אנשים הגיעו.

תמר אלמוג: כולם שואלים את עצמם את השאלה האולטימטיבית: מה קורה מחר בבוקר?

תמר אלמוג: מה קורה ב-1 לספטמבר?

תמר אלמוג: וכולם זורקים לחלל האוויר שמדובר במיליארדים.

תמר אלמוג: מהניסיון וההיכרות הקרובה אני יכולה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שבתכנית חירום מידית אפשר גם בכמה מאות מיליונים קודם כל לפתור משהו מידי.

תמר אלמוג: לשפר את התקינה.

תמר אלמוג: זה מהלך שעשינו תוך כדי עבודת הוועדה ב-2004.

תמר אלמוג: במקום 6 תינוקות למטפלת יהיו 5.

תמר אלמוג: במקום 9 יהיו 11, 7 וכו'.

תמר אלמוג: כבר זה יחולל את השינוי.

תמר אלמוג: זה דבר אחד.

תמר אלמוג: דבר שני – היום עוצרים את המטפלת המתעללת או מנהלת המעון המתעללת או מנהלת המעון המתעללת, אבל לא מיישמים את חובת הדיווח.

תמר אלמוג: כל מי שראה וחווה את ההתעללות הזו – לא קורה לו שום דבר.

תמר אלמוג: איפה החוק הזה?

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית.

תמר אלמוג: צריך פה לתת ענישה רצינית מאוד.

תמר אלמוג: כולנו יודעים ומודעים לכך שמנגנון רישוי, התקנת תקנות – כל הדברים האלה הם תהליכים ארוכי טווח.

תמר אלמוג: מה שצריך מחר בבוקר זה באמת תוכנית חירום איך לשפר במידי.

תמר אלמוג: תקינה זה המפתח והסטנדרט הקריטי ביותר שניתן.

קארין אלהרר: אני רוצה להתייחס לדברים האחרונים שנאמרו – גם במעון - - -

יעקב מרגי: לא, את לא מתייחסת.

יעקב מרגי: שאלה.

יעקב מרגי: שאלה.

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת – האם למשל הצוות שהיה בראש העין ראה ולא עשה כלום?

קארין אלהרר: האם יש איזשהו מרשם, קיים היום ואנחנו לא נראה את אותו צוות נמצא במעונות אחרים?

קארין אלהרר: בואו נעשה את האלימינציה הזאת.

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת איך היום בכלים שיש – עם החוק ותקנות בדרך, אנחנו מנערים מהמערכות אנשים שלא ראוי שיהיו בהן.

קטי קטרין שטרית: המנהלת של יסמין היתה סייעת באריאל.

יעקב מרגי: נסגר המעון הזה והיא פתחה מעון אחר, במקום אחר.

קריאה: היא פתחה באריאל עכשיו.

מיכאל ביטון: שאלה פשוטה: מה הוחלט בממשלה בחודש האחרון?

מיכאל ביטון: האם יש החלטה או הצהרות?

מיכאל ביטון: מה הוחלט?

יעקב מרגי: קיבלתי תשובה שלילית, נקודה.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את העובדה שהודעתו של ראש הממשלה על המעבר של המעונות למשרד החינוך לא עברה הלכה למעשה, ולכן הוועדה קוראת לשר העבודה, שר החינוך ושר האוצר להתכנס, להביא לממשלה ולכנסת את ההחלטה על העברת הסמכויות ממשרד למשרד.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד העבודה ליישם את חוק הפיקוח ככתבו וכלשונו ולהתחיל את שנת הלימודים הקרובה כבר על פי חוק הפיקוח.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשיתופי פעולה בין משרדי הממשלה כדי שהמעבר יקרה במהרה, משרדי הממשלה הנוגעים בדבר – שזה עבודה, חינוך, אוצר.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד העבודה ולמשטרת ישראל לשתף פעולה ולסיים את סריקת הרישום הפלילי לכל עובדי המעונות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד העבודה ומשרד המשפטים לסיים את תיקון התקנות במידי עד ל-1 לספטמבר 2019 ואם צריך לחרוג מנוהג או נוהל שקיים בהליך עבודה ותיקון תקנות, אז במקרים חריגים יודעים לבקש את אישורו של היועץ המשפטי לממשלה.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב, ואם צריך נבקש מוועדת ההסכמות עוד דיון כדי לעקוב ולראות שנעשה משהו בנדון.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.