ועדת הכספים, כנסת 21, פרוטוקול מספר 17, 2019-06-20 10:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מקיימים היום דיון על נושא של סגירת שדה התעופה שדה דב, שרבים מאיתנו סבורים – גם אני בתוכם – שהמשמעות של העניין הזה הוא נזק בלתי הפיך לעיר אילת.

משה גפני: במדינה נורמלית, כמו שאנחנו, לא יכולים לאפשר את הדבר הזה.

משה גפני: היא לא יכולה לאפשר את המציאות הזאת שיש יישוב שנמצא בקצה הדרומי של המדינה, ובעצם הוא מוקף בשלוש מדינות, גם בירדן, גם במצרים וגם בסעודיה, ואם המשמעות תהיה – כפי שאנחנו רואים שמסתמן כבר עכשיו – שיש פחות אנשים שיבואו, כנראה שגם פחות אנשים יבואו לגור, אבל יבואו בוודאי פחות ליישוב, המשמעות של העניין היא משמעות קריטית – זה מה שרבים מאיתנו סבורים.

משה גפני: חלק מהחברים גם ביקשו ממני לקיים דיון על זה גם כשאנחנו נמצאים בוועדה זמנית וגם בתקופה הזו שאנחנו מצויים במציאות שבה המדינה כמעט משותקת, כמעט לא מתפקדת, שעל זה אפשר להצטער בנפרד.

משה גפני: זה דבר שהוא חמור מאוד.

משה גפני: יש אצלי על השולחן דברים שצריך לקיים עליהם דיונים, ואנחנו לא יכולים לקיים אותם בגלל שאנחנו מדברים על פגרת בחירות.

משה גפני: אז זה ייאמר לזכותם גם של יושב-ראש הכנסת וגם של ועדת ההסכמות שמייד נתנו אישור לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני לא שמח על הנושא, אבל שמח על זה שאנחנו יכולים מייד להתייחס לעניין.

משה גפני: הממשלה יושבת על העניין הזה.

משה גפני: הם לא מעבירים לנו את חוות הדעת מכיוון שהם עדיין במהלך דיונים.

משה גפני: אבל יש קודם כל את הדבר הראשון לפני שאנחנו נכנסים לשאלה המשפטית, שהיא שאלה קשה, על בעלי הקרקעות שם, ואני לא מכנה אף אחד בשמות.

משה גפני: ראיתי בעיתון ויכוח מי הטייקונים, האם הטייקונים הם אלה שצריכים את הקרקעות, אלה שצריכים לנסוע, מישהו שחולה וגר באילת ואין לו שום אפשרות, אלא הוא צריך לנסוע, והוא צריך לנסוע דרך שדה דב.

משה גפני: אז לא חשוב לגבי הטייקונים, לגופו של עניין.

משה גפני: בכל מקרה, גם אם ההחלטה היא שסוגרים את שדה דב ומעבירים אותו כדי לבנות שם את הבניינים והדירות שעליהם מדובר, מדובר על כמה שנים.

משה גפני: לא מדובר על דבר שקורה היום או מחר.

משה גפני: ולסגור ב-1 ביולי את שדה דב זאת פשוט מדינת חלם, ואי-אפשר לעשות את הדבר הזה.

משה גפני: הגמרא אגב אומרת בארמית "אקדומי פורענותא לא מקדמינן".

משה גפני: לא מקדימים את הפורענות בשעה שעוד אפשר לחיות נורמלי.

משה גפני: למה צריך לעשות את זה מוקדם?

משה גפני: יכול להיות שבתקופה הזאת שאנחנו יכולים להגיע אליה, שבמשך השלוש שנים האלה נגיע להסכמות, יכול להיות שנגיע לפתרונות, יכול להיות שנגיע לאפשרות אחרת מאשר האפשרות הזאת שבה סוגרים ואילת סובלת סבל רב.

משה גפני: אני מקדם בברכה את ראש עיריית אילת, שהוא חלק מהנוף פה.

משה גפני: אנחנו לא רוצים שתתחיל לבוא לפה פחות בגלל ששדה דב סגור.

אורלי פרומן: במקרה הזה לצערו.

מאיר יצחק הלוי: אני מעדיף להיות באילת.

משה גפני: באילת, זה נכון, ראיתי שאתה מעדיף.

משה גפני: נדרשנו לעניין של אילת בכמה נושאים שקיימנו בהם דיון, גם בנושא של קצא"א, גם בנושאים נוספים שאילת קשורה בהם, וזה קשור גם בנושאים ביטחוניים, אבל גם בנושאים כלכליים מאוד משמעותיים.

משה גפני: אני שמח שעזרנו בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא לוקחים קרדיט על שום דבר.

משה גפני: האחרים הולכים ומצטלמים, אנחנו לא.

משה גפני: נכון, מיקי?

מיקי לוי: ולא במקרה אחד.

משה גפני: אבל אנחנו שמחים על התרומה שתרמנו בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש לתת לראש העיר להתייחס; לאחר מכן – יושב-ראש ועדת הפנים לשעבר, שביקשתי ממנו לבוא כדי שיתקיים דיון.

מיקי לוי: אני קורא את הוועדה לסדר כי יש שני יוזמי דיון, חבר הכנסת אשר ואני, על-פי הפרוטוקול אנחנו פותחים.

משה גפני: בסדר, יש עוד יושב-ראש.

ניתן לראש העיר.

מיקי לוי: אנחנו פותחים.

מיקי לוי: לראש העיר אני מוותר.

משה גפני: צריך לתת לו בגלל שהוא קיים דיון בוועדה.

למי?

לתת לקיש?

מה זה?

היינו ביחד בכל הדיונים האלה.

מיקי לוי: לקיש?

מיקי לוי: מה פתאום.

יואב קיש: אנחנו בבחירות, זה יותר חשוב להם עכשיו.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: אדוני ראש העיר.

אני אוותר לקיש.

שיהיה מיקי, אחר כך קיש, ואחר כך אני.

מאיר יצחק הלוי: נכבדי היושב-ראש, חבריי היוזמים, תודה רבה על כינוס הישיבה בעת הזו.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, מאחר שאני, נדמה לי, איש הציבור הכי ותיק סביב השולחן הזה, אני כבר 26 שנים, אז אני רוצה - - -

משה גפני: עם כל הכבוד - - -

יעקב מרגי: עצבנת את היושב-ראש כרגע.

יעקב מרגי: דרכת על מוקש שאתה לא יודע מה - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, נכנסתי לכנסת בתשמ"ט–1988.

מאיר יצחק הלוי: אני מתנצל.

יעקב מרגי: הוא זוכר את נח בתיבה, אתה מתחרה איתו?

משה גפני: את נח אני לא זוכר, אבל את התיבה אני זוכר.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה, ברשותך, משהו בנימה האישית, כי ברור לכם שהאירוע הזה הוא אירוע שכבר נכנס גם לתחומי הרגש שלנו, והוא מאוד מאוד עמוק בתוכנו.

מאיר יצחק הלוי: ואני מצטער אם אני קצת מתרגש, אבל הדיון הזה הוא דיון כבד מאוד.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד משהו בנימה האישית, ברשותך, אדוני, חבריי חברי הכנסת.

מאיר יצחק הלוי: אני מכהן בתפקידי זו השנתי ה-26 כאיש ציבור ושנתי ה-16 כראש עיר, וקודם לכן הייתי שנתיים סגן ראש עיר.

מאיר יצחק הלוי: רק לפני שישה חודשים נבחרתי בבחירות מסודרות ודמוקרטיות בפעם הרביעית להוביל את העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני מניח שהציבור חושב שאני יכול לייצג אותם נאמנה ואת צרכיהם על מנת להשביח את איכות חייהם.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד משהו בנושא המאבק, ואני אגש לגופו של עניין.

מאיר יצחק הלוי: ביום שני האחרון בשעה רבע לשש בבוקר פתחתי עיתון אחד, יש איזו אפליקציה שאני יכול לראות, וראיתי ששמי מככב על עמוד שלם בעיתון מעריב.

מאיר יצחק הלוי: הלכתי לעיתון ידיעות ואני רואה ששמי מככב על עוד עמוד, ואני הולך אחרי זה לעיתון ישראל היום ועוד עמוד, ואחרי זה בעיתון כלכליסט עוד עמוד.

מאיר יצחק הלוי: ארבעה עמודים הקדישו מי שהקדישו, אותם נאמנים, לנסות ולעשות לי דה-לגיטימציה, לבחון את מנהיגותי, לזלזל בה, ולהגיד תבחן את עצמך מחדש.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שזה דבר לא ראוי שיושבים אנשים עם אדנות ופטרונות.

משה גפני: הייתה תמונה שלך?

מאיר יצחק הלוי: נכתב מאיר יצחק הלוי פונים אליך, תגלה מנהיגות.

משה גפני: בלי תמונה?

מאיר יצחק הלוי: לא, בלי תמונה.

משה גפני: חמור מאוד.

משה גפני: מה זה בלי תמונה?

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, לא בכדי אני פותח באירוע הזה.

משה גפני: בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: לא כבודי כאן.

מאיר יצחק הלוי: ממש לא כבודי הוא כאן.

מאיר יצחק הלוי: ההפך, אני מקבל פה פרסום מדהים.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמעצם העובדה שיושבים במגדל השן אנשים שמרגישים אדנות ופטרונות, יכולים לייצר לי דה-לגיטימציה, זה פשוט דבר – אני פה אומר ליועץ המשפטי לממשלה ולגורמים, אנא הגנו עלינו, עלינו זה אנשי ציבור, זה לא מאיר יצחק הלוי.

מאיר יצחק הלוי: זה דבר שמבחינתי בלתי לגיטימי לחלוטין.

מאיר יצחק הלוי: לגופו של עניין, שדה התעופה שדה דב מהווה עורק חיים לעיר אילת כתחנה המרכזית היחידה שיש לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: העורק הזה הוא עורק שגם דואג לכלכלתה משום שבו טסים מיליון איש, מתוכם מס' תיירים לא מבוטל.

מאיר יצחק הלוי: בעורק הזה כל שנה 80,000 טסים רק כדי לקבל שירותים רפואיים.

מאיר יצחק הלוי: נבחין עוד פעם, 80,000.

מאיר יצחק הלוי: תקשיבו למס', זה מס' מטורף.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד לכם שמעל ל-150 אנשים כל יום טסים מכל הקופות כדי לקבל שירותים.

מאיר יצחק הלוי: ובשונה ממה שנאמר בתקשורת, אני לא מספסר בחולים.

מאיר יצחק הלוי: האם אתה נוסע לפה או נוסע לשם?

מאיר יצחק הלוי: מתחילים להכווין לי.

מאיר יצחק הלוי: פשוט ציניות בהתגלמותה.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן את תושבת העיר שחולה במחלת הסרטן.

מאיר יצחק הלוי: איך היא ראתה את התמונות המזעזעות שמספסרים עכשיו בזמנים, האם היא תגיע תוך רבע שעה, תוך 20 דקות, זילות בהתגלמותה.

מאיר יצחק הלוי: אני שואל אם זה היה נכון לגבי תושבים באזורים אחרים, אם גם כך היו מתייחסים, עוד רבע שעה, פחות רבע שעה, זה איום ונורא.

מאיר יצחק הלוי: לגופו של עניין, אדוני, חבריי, השדה הזה, וזה מה שאמרנו בצורה הברורה ביותר, שיצא לתוכניות על-פי מה שמדינת ישראל החליטה, מינהל מקרקעי ישראל ביחד עם עיריית תל אביב.

מאיר יצחק הלוי: יש תוכנית.

מאיר יצחק הלוי: התוכנית נמצאת עכשיו בשלב של הפקדה בתוך תקופת ההתנגדויות.

מאיר יצחק הלוי: אומר את זה מי שיושב כבר 20 שנה בוועדות תכנון ועשר שנים במועצה הארצית לתכנון ובנייה, כך שעליי אי-אפשר לעבוד בתהליכים שצריך – גם אם יש וותמ"ל, וגם אם יש תת"ל, וגם אם יש כל מיני המצאות כאלה – כרגע התמונה אומרת שאתם נמצאים בשלב של ההתנגדויות.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, רק לפני שבוע אפשרו עוד חודש להגשת התנגדויות.

מאיר יצחק הלוי: המהלך הזה, חברים, מי שלא מכיר את חוקי התכנון והבנייה, גם אם יתאמצו – ויש לומר שמתאמצים, עוד לא ראיתי את מדינת ישראל עובדת בניסיון כל כך מהיר – גם אם יתאמצו זה ייקח, לטעמי, לפחות שנתיים ימים.

מאיר יצחק הלוי: לפחות.

מאיר יצחק הלוי: אני עדיין מדבר על השלב של דיון על ההתנגדויות.

מאיר יצחק הלוי: ואחרי זה בא השלב הבא שצריך לתכנן את האזור.

מאיר יצחק הלוי: ובשלב הבא צריך לבנות את היחידות הקרובות, שזה 4,400, אם אני זוכר נכון.

מאיר יצחק הלוי: צחי, תתקן אותי אם אני טועה.

צחי דוד: 4,800.

מאיר יצחק הלוי: 4,800.

מאיר יצחק הלוי: ההפך, זה מצוין.

מאיר יצחק הלוי: תודה, צחי, על התיקון.

צחי דוד: אין בעד מה.

מאיר יצחק הלוי: ואיפה כל זה?

מאיר יצחק הלוי: בחלק הדרום מזרחי של המתחם.

מאיר יצחק הלוי: אתם יודעים מה זה החלק הדרום מזרחי?

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לכם.

מאיר יצחק הלוי: כדאי שתדעו את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: זה הטרמינל העכשווי ואזור החניון מאחור.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת שזה שטח שלא אמור להפריע כלל ועיקר לתפעול השדה בעת הזו.

מאיר יצחק הלוי: העת הזו, כמו שאמרתי, כבר ציינו מעל לשלוש-ארבע-חמש שנים.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו אני שואל את הנחפזים והנמהרים – ואהבתי מאוד את מה שאמרת, הבאת את זה מהתלמוד – למה אתם ממהרים?

מאיר יצחק הלוי: אז מה הם מספרים?

מאיר יצחק הלוי: תקשיבו, הם הולכים לעשות בדיקות שטח, בדיקות קרקע.

קרקע.

מאיר יצחק הלוי: כן.

מאיר יצחק הלוי: מה זה בדיקות קרקע?

מאיר יצחק הלוי: אז אני אספר לכם מה זה בדיקות קרקע.

משה גפני: טרקטורים.

מיקי לוי: לא, מביאים את המשאית הזו עם - - -

מאיר יצחק הלוי: איזה טרקטורים?

מאיר יצחק הלוי: זאת מקדחה בקוטר הזה, מיקי, אתה שומע?

מיקי לוי: עבדתי בזה.

מאיר יצחק הלוי: זו מקדחה, נכנסים, מוציאים, בודקים, שולחים את זה למכונים רלוונטיים, ובוחנים מה מצב השטח.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו תגידו, בכל זאת, רוצים לנקות את השטח, אין שום בעיה, תנקו את כל מה שנמצא צפונית לשטח שאתם עכשיו הולכים לבנות בו, צפונית.

יש גם את רשות העתיקות.

מכלוף מיקי זוהר: מאיר, יש שאלה חשובה, מהו פתרון הקבע מבחינתכם?

מכלוף מיקי זוהר: יש לזה משמעות גדולה.

מאיר יצחק הלוי: תן לי, מיקי, אני כבר אשיב לך.

מיכל שיר סגמן: כדי לתכנן פתרון חלופי.

מאיר יצחק הלוי: מיקי, אשיב לך.

מאיר יצחק הלוי: בעת הזו, מאחר שעוד אין חלופה לתושבי אילת, לכלכלתה, לבריאותה – יש כאן תלמידים אצלי ממועצת נוער – מאחר שאין חלופה הצעתי, כתבתי מכתב מסודר לראש הממשלה, מנה אנשים רלוונטיים.

מאיר יצחק הלוי: אני הצעתי דרך אגב שני אנשים, אחד מהם יושב פה, ד"ר שוקי אמרני שהיה יושב-ראש המועצה הארצית לתכנון ובנייה, והצעתי את אביגדור יצחקי.

מאיר יצחק הלוי: אני לא מיניתי אותם, מינו אותם בממשלה, לא אני.

מאיר יצחק הלוי: תמנו אותם, תנו להם שנה עבודה, שיביאו את החלופות.

מאיר יצחק הלוי: אני חותם עכשיו שאני מקבל כל חלופה.

מאיר יצחק הלוי: מה יותר מזה?

מאיר יצחק הלוי: אבל לפחות אנחנו יודעים שיש לנו חמש-שש שנים להתארגן.

מאיר יצחק הלוי: תקשיבו, ביום שני ב-1 ביולי 2019, אדוני, יתחיל כאוס שמישהו יצטרך לתת דין וחשבון על מה שקורה.

מאיר יצחק הלוי: ולכן אני מבקש בכל לשון של בקשה, תעצרו רגע, תקבלו החלטה שנותנים פה גרייס של התארגנות, תמנו אנשים שהם אנשים מקצועיים, הם לא אנשים שלי, ולא אנשים שלנו, עוד כל גורם אחר, אני לא נכנס לסוגיה הזו, שיביאו את ההמלצות שלהם, ועד אז תניחו לנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש, משום שלא עומד לנו כל הזמן, להתמקד בנושא של פתרונות, בהצעות שמציעים, בגלל שנצטרך להעביר את זה גם לראש הממשלה, וצריך להעביר את זה גם לאנשים שעוסקים בעניין.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

משה גפני: אחרי זה יואב קיש; ואחרי זה יעקב אשר.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: ביקשתי את הדיון יחד עם חבר הכנסת אשר במכתב ששלחתי אליך ב-6 במאי, וההיבטים שלנו, מכיוון שמדובר בוועדת הכספים, הם בעיקר היבטים כלכליים.

מיקי לוי: כמובן שיש היבטים נוספים ביטחוניים, שאולי האלוף חבר הכנסת טל רוסו ייטיב ממני להסביר או חבר הכנסת יואב קיש גם בנוסף לתפקידו כיושב-ראש ועדת הפנים, בשל עצם היותו טייס הוא יכול להסביר יותר טוב את החשיבות של השדה הזה, ואולי חבר הכנסת סיגלוביץ' שהיה תושב אילת והיה מפקד התחנה במקום יכול להסביר כמה חשוב העניין הזה במרחב אילת.

מיקי לוי: תראה, אין בכלל ספק ששדה התעופה שדה דב הוא בלון החמצן, תרתי משמע, של העיר אילת, גם בלון חמצן כלכלי, גם בריאותי, ואפשר להרחיב את העניין הזה, אין לי עניין.

מיקי לוי: הפגיעה הקשה בתיירות היא כבר עכשיו, ואנחנו חווים ירידה בתפוסת בתי המלון, יש נתונים במשרד התיירות.

מיקי לוי: אני לא רוצה להגיד לך כמה פעמים ישבה הוועדה הזו בראשותך כדי לדון בנושא אבטלה ופיטורים, וזה מה שיקרה לנו אם הנושא הזה יגיע חזרה לפתחנו, בנוסף לפגיעה בבריאות של תושבי אילת שזקוקים להגיע למרכז.

מיקי לוי: מה עוד שיש פתרון מבלי לפגוע בהחלטת בית המשפט.

מיקי לוי: אפשר להזיז את הטרמינל עכשיו, לחכות עד שהרישיונות יצאו לדרך, עד אז נוכל למצוא פתרון.

מיקי לוי: אני מעורה בפתרון הן של ראש העיר אילת והן של ראש העיר תל אביב.

מיקי לוי: אפשר להשאיר את השדה הזה עם פגיעה מינימלית בתוכניות לעתיד, ואין לי כוונה להתעמת עם החלטות בית משפט, אני מכבד אותן כמו שאנחנו מכבדים.

מיקי לוי: ראש הממשלה, אדוני, בכובעו כשר הביטחון יכול לעצור את התוכנית הזו מטעמי ביטחון בעוד דקה וחצי, בנוסף להיבטים שאמרתי.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: אם לא נעשה דבר בבית הזה אז החל מה-1 ביולי – סדר גודל של כעשרה ימים, במשך שנים, אני אומר את זה לכל מי שנמצא פה בחדר – שדה דב יהפוך להיות מטרד ציבורי, הוא יהיה שומם, עזוב, מוכה נחשים במשך שנים, ונצטרך לטפל בנושאים סביבתיים במקום הזה.

יואב קיש: שנים לא יקרה בו כלום.

יואב קיש: את זה אני אומר לך עובדתית לאור ניסיון של כל מי שנמצא פה.

יואב קיש: לשם דוחפים אותנו בעלי הקרקע.

יואב קיש: אז אני רוצה להגיד דבר אחד לבעלי הקרקע.

יואב קיש: אנחנו מכבדים את החלטות בג"צ, למי שהיה ספק.

יואב קיש: כל האירוע הזה נובע מהחלטות סדורות של בג"ץ.

יואב קיש: ואנחנו לראשונה גם בחקיקה נגדיר את זכויות בעלי הקרקע, ובעלי הקרקע לא יחסרו דבר.

יואב קיש: מה הסיבה שהם מתנגדים למהלך של הבית הזה?

יואב קיש: דרך אגב, הוא מאוחד על כל הקשת הפוליטית.

יואב קיש: מה הסיבה שהם נלחמים בעניין הזה?

יואב קיש: הם נלחמים כי הם רוצים להכניס את הכסף כבר לכיס.

יואב קיש: ברגע שנסגר אז הם יודעים שעכשיו זאת רק שאלה של זמן גם אם ייקח חמש שנים, זה לא כל כך מטריד אותם.

יואב קיש: הבעיה שלהם זה שהם אולי לא מאמינים למדינה שאומרת או לחקיקה שאומרים שישמרו על הזכויות, ואז הם חוששים, הם אומרים: אז בואו תסגרו עכשיו כי אני רוצה.

יואב קיש: אבל לא ייחסר.

יואב קיש: הם לא יחסרו.

יואב קיש: ואמרתי שלראשונה.

יואב קיש: עכשיו שאלת מה אפשר לעשות.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מה עשינו בוועדת הפנים.

יואב קיש: היו לנו כמה גלגולים, ויש פה שותפים גם למהלכים שם.

יואב קיש: מיקי, רק לגביך, על הנושא הביטחוני, זה באמת היה נושא שאני חושב שמהותית זאת תקלה בתקופה הזו לשתק שדה ואיזושהי יתירות תשתיתית למדינת ישראל.

יואב קיש: משרד הביטחון לא חושב כמוני, והעביר המלצה – לא ראיתי את ההמלצה, לפחות ככה נאמר לי, אז אני שם את זה בסוגריים – שכביכול מבחינתו הוא מוכן לוותר על השדה.

יואב קיש: אני לא יודע עכשיו איזה לחצים הופעלו, אני לא יודע כמה כספים היו באירוע הזה, אבל אין לי ספק – וכל אדם מבין את זה – אם יש לך עוד שדה או אין לך עוד שדה בעולם של תק"קים ומדויקים ברור שהמוכנות הביטחונית שלך נפגעת.

יואב קיש: אז איך הם מסתכלים ואיך אם ריבעו את המעגל אני לא יודע, אבל היום ראש הממשלה כשר ביטחון לא יכול לקבל החלטה ביטחונית שאומרת - - -

משה גפני: אנחנו נשמע אותם בהמשך.

משה גפני: מנכ"ל משרד הביטחון היה צריך להיות, הוא התנצל, והחברים האחרים יהיו פה, והם פה והם יגידו.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מה כן אפשר לעשות.

יואב קיש: קודם כול הנושא עבר בחקיקה ומחייב תיקון חקיקה, ואת זה צריך להבין, ונצטרך כבר בתקופה הקרובה לגשת לתיקון חקיקה.

יואב קיש: מי שמוביל את המתווה ומגיעות לו באמת ברכות, לפחות לתפיסתי על העניין, זה השר החדש בצלאל סמוטריץ' שפועל מול כל הגורמים הממשלתיים ומכנס בתחילת שבוע הבא, ביום ראשון, דיון דחוף בעניין.

יואב קיש: הכוונה שלו היא להוביל בחקיקה ממשלתית שתגיע לבית הזה בהקדם את המתווה שישמר, את השארת השדה עד שיהיו היתרי בנייה, בכפוף לכך ששומרים על הזכויות של בעלי הקרקע.

יואב קיש: זה בעצם המתווה וזה מה שאמור לשמר.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך שניסינו לעשות את זה בממשלת המעבר הקודמת לפני שהלכנו עוד פעם לבחירות, ושם נאמר לנו על ידי היועץ המשפטי לממשלה: סליחה, יש כנסת חדשה שתיבחר, אנחנו רואים לפי לוחות הזמנים שיש עוד זמן עד ה-1 ביולי, נא יתכבדו חברי הכנסת בכנסת הבאה ויחליטו את החלטתם.

יואב קיש: אז מה לעשות?

יואב קיש: הגענו לנקודת הזמן הזו.

יואב קיש: ואני אומר פה ליועץ המשפטי לממשלה שאי-אפשר לדחות ואי-אפשר לסרס את הממשלה יותר, וזה לא משנה, עכשיו יש לנו כנסת ויש לנו ממשלה, אומנם ממשלת מעבר, אבל הם הגורמים שיחליטו ויממשו את סמכותם בעניין.

יואב קיש: אי-אפשר להגיד: בוא נחכה לכנסת הבאה.

יואב קיש: זה לגבי הייעוץ המשפטי.

יואב קיש: לאוצר, אני גם רוצה להזכיר, הרי הייתה חקיקה שדיברה על טרמינל זמני, אני לא יודע אם אתה מכיר את זה, ראש הוועדה.

משה גפני: מכיר, מכיר.

יואב קיש: זה מוסמס לחלוטין.

יואב קיש: האוצר לא רצה להוציא את ה-60-50 מיליון שקלים האלה.

יואב קיש: דודי אמסלם העביר בתקופתו עוד לפני שהיה יו"ר הקואליציה את החקיקה הזו בוועדת הפנים.

יואב קיש: האוצר מעולם לא בנה טרמינל זמני ולא העביר כספים, וכל פעם דחו ודחו.

יואב קיש: יכול להיות שאם היה לנו כבר טרמינל זמני אז היום היינו בעולם אחר והעסק היה יותר פשוט.

מאיר יצחק הלוי: זאת הייתה הכוונה, למסמס את זה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אז גם לאוצר אני אומר, אתם דאגתם להביא אותנו גם לנקודה הזו, ובסופו של דבר ההחלטה היא החלטה שהממשלה צריכה להוביל בחקיקה מהירה.

יואב קיש: והבית הזה כולו צריך להתכנס למהלך הזה שעושה שני דברים.

יואב קיש: אני בזה מסכם.

יואב קיש: וזה חשוב, זה המסר המרכזי.

יואב קיש: אנחנו לא פוגעים בזכויות בעלי הקרקע לפי החלטת בג"ץ, ואנחנו משאירים את השדה, את עורק החיים הזה חי ונושם לשנים הקרובות, ובמקביל עובדים על פתרונות לאילת בעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רק הערה לגבי מה שאמרת, ואמרת נכון, אבל שתדע.

משה גפני: אתה בטח יודע את זה שהיועץ המשפטי לממשלה אמר: תחכו, יהיו בחירות, ואתם תוכלו לחוקק.

יואב קיש: זה מה שאני אומר.

משה גפני: כן.

משה גפני: הוא אומר: גם לא בוער לכם שום דבר מכיוון שזה היה במאי, ועד יולי יש לכם זמן.

משה גפני: היום אנחנו בזמן שאין זמן.

יואב קיש: נכון, הנה, הגיע הזמן.

יואב קיש: זה מה שאמרתי.

משה גפני: אז לא הבנתי כל כך.

קארין אלהרר: הוא פשוט לא חזה.

יואב קיש: זה מה שהתכוונתי.

יואב קיש: הוא חסם אותנו אז מחקיקה מהסיבה הזו, והיום זה לא רלוונטי.

משה גפני: מאה אחוז, זה בסדר, אבל היום אין ברירה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: לאור החזרה לבחירות.

קארין אלהרר: הוא לא חזה את הבחירות החוזרות.

יואב קיש: אף אחד לא חזה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, גם אנחנו לא חזינו.

משה גפני: אף אחד לא חזה.

קארין אלהרר: כן, אף אחד לא חזה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שחזה אותן זה היה רק ליברמן.

מכלוף מיקי זוהר: הוא היחידי שחזה אותן.

חוזה המדינה.

קארין אלהרר: לא אמרו לכם לא לרדת עליו?

משה גפני: קארין, מה שקורה זה שעכשיו אין לנו ברירה.

משה גפני: עכשיו זה זמן הכרעה.

קארין אלהרר: חד-משמעית.

משה גפני: מכיוון שאם לא תהיה החלטה בעשרה ימים האלה המציאות תהיה ששדה דב ייסגר.

משה גפני: לא חשובות הסיבות.

קארין אלהרר: ברור.

קארין אלהרר: אבל יש תמימות דעים בבית הזה, אז אני מבינה.

קארין אלהרר: אני חושבת שהגענו לאיזושהי נקודה שהיא באמת ראויה לציון, שבה כל סיעות הבית מסכימות על העניין הזה.

קארין אלהרר: כל שנותר הוא להתחיל לעבוד על זה.

משה גפני: בסדר, הרי על זה אנחנו דנים.

משה גפני: גבירותיי ורבותיי, אני מבקש באמת להצטמצם בגלל שאני רוצה לשמוע את נציגי המשרדים, גם את האורחים.

משה גפני: יעקב אשר, בבקשה; אחרי זה – אורית פרקש.

קודם כל התפלאתי שלא אמרת שום דבר לראש העיר על זה שביתד נאמן לא הייתה תמונה שלו וכותרת ראשית על העניין הזה.

משה גפני: דווקא יתד נאמן בעדך, לא יודע, צריך לבדוק את זה.

מאיר יצחק הלוי: אם זה לא היה עצוב הייתי צוחק.

אדוני היושב-ראש, יושבים כאן כמה וכמה חברי כנסת שלא התעוררו עכשיו כשזה עלה לכותרות, אלא קיימנו עשרות, לא יודע אם עשרות, אבל כמה דיונים כבדים מאוד בתקופה האחרונה - -

מאיר יצחק הלוי: חמש שנים.

- - בשנים האחרונות, כולל בדיקה של חלופות, כולל הצגה של חלופה שהייתה בוועדת הפנים, החלופה של עיריית תל אביב, שבעצם משאירה גם את הפרויקט, מצמצמת אותו, אבל משאירה גם את החלופה של שדה דב.

אבל אני רוצה להבהיר דבר אחד.

יש פה איזה בלבול.

הסוגיה המרכזית פה היא לא הזכויות של בעלי הקרקע.

ואני גם לא אוהב את זה, כמו שאמר היושב-ראש, לא כולם טייקונים, יש אנשים שיש להם את פיסת הקרקע שלהם וכו', וזאת זכות קניינית שלהם.

אף אחד לא רוצה לפגוע, אף אחד לא יפגע, וגם אף אחד לא צריך לעכב, ולא עליהם ולא עלינו הם צריכים להלין.

הסוגיה פה, אדוני היושב-ראש, והיא אולי גם לא בכדי יצאה עכשיו בוועדת הכספים, כי היא בעצם סוגיה כלכלית של החלק של המדינה בפרויקט הזה, שזאת גם סוגיה לא פשוטה.

אבל כלכלה זה גם דבר חשוב, מי כמוך יודע את זה.

אבל שלא ינסו להטות את זה כאילו מישהו מנסה ללכת נגד האנשים שמגיעות להם הזכויות.

הסוגיה כרגע היא בעצם זאת שהמדינה משלמת ואולי תשלם מחיר על ההתנהלות הלא חכמה שלה לאורך כל הדרך בתכנון הזה.

כשמישהו בא ומתכנן מקום, ויש שם שטחים שהמדינה רוצה לשווק, יש מספיק חלופות למצוא שטחים אחרים שהמדינה יכולה לשווק כחלק מהתוכנית הזאת.

ווודאי שהדבר המרכזי שנמצא כרגע, שוב, לצערנו בדקה התשעים, זה שבאמת החלק הזה של אפשרות להשתמש בשדה כרגע – עד שהתב"ע הזאת תקודם, עד שיהיו תוכניות, עד שיעברו את כל המסכתאות שאנחנו מכירים – היא ודאי תיקח כמה שנים טובות.

אבל אני אומר שגם בכמה שנים טובות האלה יהיה זמן מתאים לעשות את מה שהמדינה התעלמה מלעשות לאורך כל התקופה הזאת, לחפש חלופות.

כי מה זה משנה למדינה אם היא מוכרת קרקע של 50 דונם במקום מסוים או במקום אחר.

תואיל המדינה ותחפש מקום אחר.

היא תצטרך קצת יותר כי שווי הקרקע שם הוא יותר גבוה.

נכון, אנחנו יודעים את ההבדלים, והמדינה תמצא את הפיצוי הכספי לעצמה בעניין הזה.

אבל בעצם פה מדובר על קרקע ששירתה עיר, שמישהו החליט להקים אותה לפני – מתי הקימו את אילת, אדוני ראש העיר?

מאיר יצחק הלוי: ב-1949.

ב-1949 מישהו החליט להקים בסוף העולם עיר, כנראה שהייתה לזה אסטרטגיה, כנראה שהייתה לזה משמעות.

מדינה צריכה להתפרס על שטחיה ולא להיות במקום אחד.

אז מישהו שקבע שם עיר ורוצה שהעיר הזאת תתפתח כלכלית ורוצה שלעיר הזאת – אני מסיים, אדוני – יגיעו אנשים, ויהיו אנשים שגרים שם, שלקחו על עצמם איזושהי ריזיקה, כי לגור במקום כל כך רחוק, גם מבחינה בריאותית, גם מהרבה מאוד בחינות זה סיכון לא קטן.

ואנחנו רוצים לחבר אותם ככל האפשר.

אז הולכים וסוגרים את החמצן שלה בגלל קהות חושים של תכנון לא נכון של המדינה במשך שנים, והתעלמות בשנים האחרונות.

ולכן, הברקס הזה שאנחנו מבקשים עכשיו לשנתיים-שלוש הוא גם בשביל להרוויח לפחות עוד שנתיים-שלוש של חמצן לעיר הזאת, וגם להיכנס לתוכנית של חלופות.

ואפשר למצוא חלופות בלי שהמדינה תפסיד בסופו של דבר שקל אחד, בגלל שגם משטחי הציבור שהמדינה נותנת היא מפסידה כסף.

שדה התעופה הזה הוא שטח ציבורי לשימוש הציבור.

תודה רבה, אדוני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מאוד מבקש לקצר אם אפשר, בגלל שאנחנו רוצים לקיים את הדיון גם עם המשרדים.

משה גפני: אורית פרקש; ואחריה – מיכל שיר; ואחריה – מיקי זוהר.

משה גפני: אורית, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: אדוני היושב-ראש, בשונה מחברים אחרים אני חברת כנסת צעירה, אבל יותר מדיי דיונים בוועדה הזאת - -

גם אנחנו צעירים.

אורית פרקש הכהן: סליחה, צעירה בוותק.

משה גפני: לא חשוב, בואי נתקדם.

אורית פרקש הכהן: אני נמצאת לא בדיון ראשון בוועדת הכספים, וכל פעם אנחנו באותו אירוע של כיבוי שריפה.

אורית פרקש הכהן: הנושא של שדה דב לא צריך להתנהל בצורה הזאת שביולי עומדת חרב מעל ראשנו.

אורית פרקש הכהן: ויש דוח מבקר המדינה, תלוי ועומד מאז שנת 2015, שמבקר בדיוק את העובדה הזאת שהנושא הזה טופל ברמה הצרה של תזרים מזומנים ולא ברמה הלאומית של מה זה עושה לעיר אילת, מרכז התיירות או פנינת התיירות המרכזית בישראל, ולעשרות אלפי תושביה.

אורית פרקש הכהן: בנוסף, אתם יודעים שהרקע שלי הוא עולם התשתיות, הייתי 20 שנה בעולם התשתיות.

אורית פרקש הכהן: קשה לי לראות שבהחלטה הממשלתית בנושא הזה מתעלמים מהחשיבות של שמירת היתירות בתחום התעופה.

אורית פרקש הכהן: בטח כשקראתי הרבה מאוד מסמכים מגורמים כמו גיורא איילנד וגורמים ביטחוניים מהרבה מאוד שנים של ניסיון ביטחוני שבעצם מתריעים, בטח במתקפות הטילים שחווינו ועם כל האיומים שאנחנו רואים, שבעצם ההחלטה הממשלתית בנושא שדה דב לא לקחה את הדבר הזה בחשבון.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לתת גם עוד נקודה.

אורית פרקש הכהן: אילת כאילת נחשפת היום לתחרות מעקבה, לתחרות מהשוק הבין-לאומי עם העובדה שכל התעשייה של התיירות – ישראלים הולכים הרבה יותר לתיירות חוץ - -

מאיר יצחק הלוי: השמיים הפתוחים.

אורית פרקש הכהן: - - בשמיים הפתוחים.

משה גפני: מה את מציעה?

אורית פרקש הכהן: ובנוסף, כמו שחלקכם חוששים, ואני חושבת שהחשש הזה עלול להתממש, אנחנו עלולים בוועדה הזאת למצוא את עצמנו אחרי הבחירות דנים גם בביטול הפטור ממע"מ באילת.

אורית פרקש הכהן: אני שואלת איפה הממשלה יושבת בהחלטה הזו בכל המסמכים שקראתי, וקיבלתי הרבה מאוד מסמכים שמעלים סימני שאלה על ההליכה הזאת עם הראש בקיר לפתרון לא מאוזן.

אורית פרקש הכהן: הוא אומר ייקוב הדין את ההר, ואנחנו הולכים רק על הסיפור המאוד מאוד צר של כסף עכשיו ומייד.

אורית פרקש הכהן: לפגוש את הכסף בטווח קצר בלי לתת איזהו דבר קצר טווח, ובלי לראות את הפתרון ארוך הטווח ולראות את כל השיקולים גם לעיר אילת.

אורית פרקש הכהן: הניסיון שלי מלמד שכשהולכים על כסף קצר טווח ולא בודקים את המחירים החברתיים והכלכליים ארוכי הטווח, בסוף אנחנו משלמים מחירים מאוד מאוד כבדים.

משה גפני: מה את מציעה?

אורית פרקש הכהן: אני מציעה ומצטרפת לקריאה פה שבאמת חורגת מהסיעות – לאן אנחנו רצים?

אורית פרקש הכהן: לסגור את האירוע הזה ב-1 ביולי.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לציין את מה שנאמר לי ונמסר לנו, שאנחנו כבר יודעים, שנתוני התיירות לאילת ירדו בצורה דרמטית של עשרות אחוזים, צריך להגיד את זה.

משה גפני: נכון.

אורית פרקש הכהן: ואם אנחנו כבר יודעים, ואנחנו לפני עונת הקיץ והתיירות הבוערת, אז אני מציעה שנייצר איזשהו מתווה שנותן לנו איזושהי שהות לדון בזה.

אורית פרקש הכהן: ועכשיו אני רוצה להתייחס לנקודה האחרונה, יו"ר הוועדה, שקשורה לעבודת הוועדה.

אורית פרקש הכהן: קראתי הרבה מאוד חומרים - - -

משה גפני: אפשר לא לעשות את זה עכשיו אלא יותר מאוחר?

אורית פרקש הכהן: זאת דקה אחת.

משה גפני: בגלל שאני כל הזמן התלבטתי האם לתת לחבר כנסת או למישהו מהמשרדים.

יעקב מרגי: תעשה לסירוגין.

אורלי פרומן: אז תעשה לסירוגין.

אורית פרקש הכהן: אבל אני מסיימת.

משה גפני: אבל אני נותן לחברי הכנסת.

אורית פרקש הכהן: זה חשוב.

אורית פרקש הכהן: תראה, ועדת הכספים היא ועדה חשובה ביותר.

אורית פרקש הכהן: די נדה

אורית פרקש הכהן: מתי לראות שלקראת הדיון בוועדה הזאת בעוד שקיבלנו הרבה מאוד חומרים מכל הצדדים שנוגעים בדבר, מהממשלה לא קיבלנו מסמכים כתובים, אדוני היושב-ראש.

אורית פרקש הכהן: לא קיבלנו את חוות דעת משרד המשפטים.

משה גפני: משרד הביטחון.

אורית פרקש הכהן: משרד הביטחון.

משה גפני: מה משרד המשפטים?

משה גפני: אנחנו יודעים מה משרד המשפטים אמר.

אורית פרקש הכהן: לא קיבלנו חוות דעת כתובה של משרד האוצר.

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: האוצר אומר שהמדינה תפסיד 12 מיליארד שקל.

מאיר יצחק הלוי: - - -

משה גפני: 12 מיליארד.

משה גפני: אמרתי מעט מדיי?

משה גפני: באוצר זאת לא בעיה, אם תתווכחי על ה-12 מיליארד האוצר מייד יגידו 24.

אורית פרקש הכהן: אני בכל זאת רוצה להעלות נקודה שדורשת טיפול, ואנחנו נטפל בה, ברשותך, בהזדמנות הנכונה של לייצר סנקציות בתקנות על אי מתן נתונים.

אורית פרקש הכהן: חבר ועדת הכספים לא יכול לקבל החלטות בסוגיות כאלה, ומשרד האוצר, כשהוא מפריח מספרים או נותן נתונים אנחנו זכאים ורשאים לקבל מסמכים רציניים בנושאים כאלה.

משה גפני: אורית, אני אומר לך, אנחנו נמצאים בתקופת חירום, אנחנו לא נמצאים בתקופה של סדר בעניין הזה, ולכן הייתי יכול לא להיכנס לעניין הזה ולהגיד שנחכה לניירות של משרד הביטחון ושל משרד האוצר.

משה גפני: אני יודע שבתוך עשרה ימים נצטער על זה ונבכה על התופעה הזאת שהיא נוראה, אז עושים את זה ככה.

משה גפני: ביקשתי ניירות, הם לא רוצים לתת.

אורית פרקש הכהן: אני יודעת.

משה גפני: זה סוד מדינה.

משה גפני: למה זה סוד מדינה?

משה גפני: אני אסביר לך אחר כך.

אורית פרקש הכהן: אבל על זה בדיוק צריך לייצר סנקציות.

משה גפני: מיכל שיר; ואחריה – מיקי זוהר.

משה גפני: באמת אם אפשר בבקשה בקצרה בגלל שאנחנו צריכים לדבר עם המשרדים.

משה גפני: מיכל שיר.

מיכל שיר סגמן: תודה.

מיכל שיר סגמן: מדינת ישראל משקיעה מאמצים עילאיים כדי לראות איך היא מחברת את הפריפריה למרכז, ואיך מייצרים מקומות תעסוקה בצפון ובדרום כדי לחבר את האזרחים שם למקומות תעסוקה, לתיירות, כדי שהמדינה הבאמת לא גדולה שלנו תצליח להתחבר מצפון ומדרום.

מיכל שיר סגמן: כי הרי זה מחדל שאין בינינו כל כך קשר לצפון ולדרום.

מיכל שיר סגמן: ועכשיו המדינה בעצם אומרת: אני רוצה לנתק את העיר אילת ואת סביבותיה.

מיכל שיר סגמן: אז במקום ללכת על תוכנית חלם, ואנחנו הרי הפכנו מדינה ב-70 שנה למעצמה, אז אי-אפשר לקחת את התוכנית הזאת ולבקש, כפי שאמר כאן ראש העיר, להמתין את שלוש-חמש שנים האלו ולחשוב על פתרון יצירתי?

מיכל שיר סגמן: אני חושבת שאדרבה, ברגע שזה מוגבל בזמן ואומרים: חבר'ה, תוך ארבע שנים חייב להיות פתרון יצירתי, ימצאו פתרון יצירתי.

מיכל שיר סגמן: למה?

מיכל שיר סגמן: כי יש לנו את מדינת ישראל כעדות, כשאנחנו רוצים וכשלוחצים עלינו אז אנחנו משום מה מצליחים לעשות את זה.

מיכל שיר סגמן: אז אני מציעה, ואני מצטרפת כאן לקריאה של שאר חברי הכנסת, של שאר הסיעות, ולראש העיר, אפשר לקחת שלוש-חמש שנים להמתין ולמצוא פתרון ראוי עבור תושבי אילת, לא רק עבור החולים, זה גם עבור שאר האזרחים שחיים שם.

מיכל שיר סגמן: אתה לא חייב להיות חולה כדי שיהיה לך שדה שמחבר אותך למרכז בצורה ראויה ואיכותית.

מיכל שיר סגמן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: שלום וברכה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, והנציגים השונים, תראו, הסוגיה הזו היא סוגיה לא פשוטה, צריך להגיד את הדברים בצורה ברורה וגם באחריות גדולה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, השטחים הללו הם שטחים מאוד מאוד משמעותיים מבחינה אסטרטגית למדינת ישראל, מבחינה כלכלית, וגם מבחינת פתרון לנושא הדיור, וצריך להתייחס לזה ברצינות מצד אחד.

מכלוף מיקי זוהר: ומצד שני, לא פחות חשוב הוא הצורך של תושבי אילת להישאר בסיטואציה סבירה לחיות.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להזכיר לכולם שאילת היא מקום מאוד מאוד מרוחק, אנשים שצריכים בסוף את העורק הראשי למרכז הארץ, ועל זה אין מחלוקת.

ברוך קבלו: אילת זאת גם ציונות גדולה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, נכון.

משה גפני: לא להוסיף.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אנחנו לא יכולים להפקיר את תושבי אילת באופן כזה.

מכלוף מיקי זוהר: מהרגע שאנחנו יודעים שיש לפנינו סוגיה שמצריכה פתרון לשני הצדדים, פעם אחת לתושבי אילת, פעם שנייה למדינת ישראל, אנחנו צריכים גם להביא את הפתרון הזה בצורה חכמה ובראייה אסטרטגית קדימה.

מכלוף מיקי זוהר: הווי אומר שברור לכולנו שבסופו של תהליך שדה דב יפונה ויוקמו שם בניינים ומגורים, את זה כנראה שאף אחד לא יכול לשנות.

מכלוף מיקי זוהר: מה שכן אפשר לעשות זה לעשות את זה א', בצורה חכמה יותר ויעילה יותר גם מבחינת הפתרון לתושבי אילת, שנדע מה קורה איתם ביום שאחרי שדה דב, זה פעם אחת.

מכלוף מיקי זוהר: ופעם שנייה, שזה לא פחות חשוב, זה התהליך.

מכלוף מיקי זוהר: לא יכול להיות שיגידו בצורה שרירותית: זהו, נגמר, סוגרים את שדה דב, תתחילו לפתור את הבעיות שלכם ביום שאחרי.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר שאין בו הגיון ואין בו אחריות כלפי תושבי אילת.

מכלוף מיקי זוהר: ואת זה דרך אגב אומר גם ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: ראש הממשלה בעצמו אמר שהסיטואציה שנוצרה לא סבירה מבחינת תושבי אילת.

מכלוף מיקי זוהר: לכן צריך לתת מענה בעניין הזה שבסופו של דבר יהיה כזה, ואני רוצה לפרט אותו, ומשם לדעתי גם צריכים להתקדם עם הצעת החוק, בדיוק כמו שאומרת עכשיו חברתי מיכל שיר.

מכלוף מיקי זוהר: א', פינוי השדה ייעשה בצורה הדרגתית, לא באופן מיידי; שתיים, תוך כדי עבודה על הכנת השדה, בדיקות קרקע וכדומה, השדה ימשיך לפעול כרגיל; שלוש, פתרון קבוע לתושבי אילת, איפה הם נוחתים ביום שאחרי שדה דב, האם זה בבן-גוריון?

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו יודעים שזה לא פשוט מבחינתם, או האם אנחנו מוצאים אתר יותר אטרקטיבי או בתוך שדה דב אם זה אפשרי או קרוב לשדה דב, שזה גם יהיה פתרון שיהיה במרכז הארץ אליו הם יוכלו להגיע.

מאיר יצחק הלוי: יש הצעה של ראש הממשלה, דרך אגב.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן לעניין הזה צריכים להגיע לפתרון בשלושת השלבים שכרגע מניתי.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מקווה שגם הצעת החוק שתנוסח – אני מניח שיואב קיש חברי ירצה להגיש אותה – תמנה בתוכה גם את שלושת השלבים הללו: מה קורה היום ומה קורה תוך כדי התקדמות ומה הפתרון המומלץ לעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נמצאים פה נציגי הקרקעות מטעם בית המשפט?

משה גפני: המנהלים מטעם בית המשפט?

דוד אמסלם: משה, אני יכול להגיד דקה וחצי איזה משהו לפני שהם מדברים?

משה גפני: כן, אתן לך.

משה גפני: נמצא פה מישהו?

קארין אלהרר: נמצאים כאן נציגים של משרד המשפטים?

משה גפני: רגע, אשאל.

משה גפני: אני לא הולך לשום מקום, קארין, אין לי מה לעשות.

משה גפני: מישהו מהמנהלים מטעם בית המשפט שנרשמו לדיון נמצא פה?

יואב קיש: נציגי הגוש - - -

משה גפני: תעשו לי טובה, תנו לי לנהל את הישיבה, אני יודע על מה אני מדבר.

משה גפני: יש פה?

משה גפני: אין.

משה גפני: דודי, אתה רוצה לומר משהו קצר?

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו קצר.

דוד אמסלם: תראה, זה נותן לי איזושהי תחושת דז'ה-וו, את הדיון הזה עשיתי ב-2016 בוועדת הפנים.

משה גפני: שנייה, התעצבנתי ולא שמתי לב.

משה גפני: זה דבר חמור העניין הזה, מקיימים דיון בוועדת הכספים בכנסת, הגוף היחיד שעכשיו יכול גם לעבוד בצורה הזאת, והמנהלים מטעם בית המשפט לא אומרים כלום?

משה גפני: לא באים?

משה גפני: הם נרשמו.

דוד אמסלם: מה זה קשור?

קארין אלהרר: הם מקבלים את הכרעתנו.

משה גפני: הם לא מקבלים שום הכרעה.

משה גפני: הם מקבלים כסף בשביל לייצג בבית המשפט, עם כל הכבוד.

אורית פרקש הכהן: זה לגיטימי.

משה גפני: לא לגיטימי בכלל.

משה גפני: לא לגיטימי.

אורית פרקש הכהן: לגיטימי מה שהם מייצגים.

משה גפני: מייצגים שייצגו, שיבואו ויגידו.

אורית פרקש הכהן: זה שהם לא באו זה לא בסדר.

משה גפני: למה הם לא באים להגיד?

משה גפני: אני מתאר לעצמי.

אורית פרקש הכהן: אבל אנשים שיש להם זכויות בקרקע הזאת כאן.

משה גפני: אנחנו מדינה קטנה, עם כל הכבוד, לא הכול כסף.

משה גפני: סליחה, דודי, בבקשה.

דוד אמסלם: זה נותן לי תחושת דז'ה-וו, כי זה הדיון שעשינו ב-2016 בוועדת הפנים.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם הגשנו את זה בחקיקה.

דוד אמסלם: הקדשתי לזה עשרות שעות.

דוד אמסלם: על מה היה הדיון?

דוד אמסלם: אציע ופחות או יותר אסכם את מה שאמרו.

דוד אמסלם: את הסיפור התכנוני בוא נשים בצד.

דוד אמסלם: זאת לדעתי סוגיה מטריפה, מדהימה.

דוד אמסלם: גם הסיפור של כמויות הבינוי שדחפו לשם, אף אחד לא שואל בכלל איך הם יצאו, אבל עזוב, זאת סוגיה אחרת, זה תל אביב, נשים את זה שנייה בצד.

דוד אמסלם: בשנת 2016 רצו לסגור את השדה, זה היה החוק, ואת השדה הצבאי ב-2019.

דוד אמסלם: ואז שאלנו את אותה שאלה, חבר'ה, רק שנייה, אנחנו לא נכנסים כרגע לסוגיה מה יהיה, אבל אם בסופו של דבר השדה הצבאי מופעל, אז למה שלא נמשיך עם השדה האזרחי?

למה שהאזרחי לא יעבוד?

דוד אמסלם: הרי בשלוש שנים האלה גם יהיו אנשים שיסיימו את חייהם, זאת תוחלת כל החיים של בן אדם.

דוד אמסלם: בן אדם בגיל 80 יכול להיות שכבר בדרך – זה לא שנה, זה כל החיים שלו, זה שאר החיים בשבילו.

דוד אמסלם: לכן זה בדיוק המקום שאנחנו מגיעים אליו, וצריך להבין את מסגרת הדיון, אנחנו לא נכנסים כרגע למה שיהיה בעתיד, אלוהים גדול, נדון על זה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר גם אם אתה רוצה מחר להתחיל להוביל את התכנון, אני אומר לכם את זה, אני בא מהסיפור המוניציפלי, זה לא קורה לא בשנה ולא בשנתיים.

דוד אמסלם: אז מה יקרה בדרך?

דוד אמסלם: בדרך האתר יקמול, יהיה מפגע תברואתי, יהיו שם נחשים, תנים, אנשים הומלסים, מה שאתה לא רוצה, פצע בתוך תל אביב.

דוד אמסלם: כמו שאם תעבור באזור הדולפינריום תראה איך הוא נראה.

קרן ברק: נכון.

אסף זמיר: לא עברת בזמן האחרון ליד הדולפינריום.

דוד אמסלם: יכול להיות.

אסף זמיר: אין דולפינריום יותר, זה פארק מדהים.

דוד אמסלם: עברתי.

דוד אמסלם: וזה בעצם מתווה הדיון כרגע, וזאת ההחלטה שלדעתי אנחנו צריכים להוביל.

דוד אמסלם: עד שיצא ההיתר הראשון, אפילו פרק זמן לפני, אנחנו גם יודעים מה בעצם התהליכים שקורים בתוך העירייה, אז השדה יפונה.

דוד אמסלם: למה אנחנו עושים את זה?

דוד אמסלם: כי אני מניח שעד אז נרוויח קצת זמן, זה כמה שנים.

דוד אמסלם: עד אז אולי נמצא פתרון חלופי, ויכול להיות שזה יהיה נהנה וזה לא חסר.

דוד אמסלם: על הסיפור של החשיבות של השדה לאילת–תל אביב אני לא רוצה לדבר, חבל לנו על הדיון.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

משה גפני: תודה רבה.

יעקב מרגי: מאחר שאני מסכים איתו אני מוותר על זכות הדיבור.

יעקב מרגי: אני מוותר על זכות הדיבור, מסכים איתו עם כל מילה.

משה גפני: באמת הוא אמר דברים נכונים, מה יש פה לדבר בכלל.

משה גפני: אני מבקש שיירשם בפרוטוקול שאני ביקשתי מהמנהלים מטעם בית המשפט, שהוזמנו וגם נרשמו, ביקשתי מהם לדבר כאן, להגיד לחברי הכנסת את עמדתם.

משה גפני: אני מבקש שזה יהיה רשום בפרוטוקול כמו שהכול נרשם בפרוטוקול.

יעקב מרגי: אנחנו יודעי מיהם, נקרא להם.

משה גפני: לא, אין לי פה שום דבר אישי עם אף אחד.

יעקב מרגי: גם לנו אין אישי.

יעקב מרגי: אולי הם פה.

משה גפני: אז אני קורא בפעם השלישית שיגידו את עמדתם.

מאיר יצחק הלוי: מנסחים עוד הודעה.

משה גפני: לפני שקארין תדבר אני רוצה לדעת מי נמצא ממשרד הביטחון.

טמיר כהן: ראש חטיבת התכנון.

משה גפני: יש חוות דעת שאנחנו עדיין לא מקבלים אותה, ואני מבקש לדעת את עמדתכם בעניין הזה.

משה גפני: תכף נשמע עוד חברי כנסת.

משה גפני: הכיוון הוא לא למהר לשום מקום.

משה גפני: אנחנו נמצאים במצב שבו גם אם נרצה לממש את הכסף, אני מבין שיש לכם גם קשר עם משרד האוצר, המשמעות של העניין היא עוד הרבה זמן, בינתיים שהשדה ימשיך לעבוד.

משה גפני: בבקשה.

צביקה קרמן: לגבי המסמך, נדמה לי שאתמול ביקשו הנחיה והמסמך הועבר ללשכת השר לקבל אישור להעביר אותו.

משה גפני: העברתם את המסמך ללשכת השר, ואתם ממתינים לתשובה.

צביקה קרמן: העברנו את הבקשה ללשכת השר, ואנחנו מחכים לתשובה.

משה גפני: השר זה ראש הממשלה.

צביקה קרמן: משרד הביטחון מתעתד להפעיל את השדה כאמור עד ה-1 ביולי.

צביקה קרמן: ב-1 ביולי אנחנו מיישמים את כל ההחלטות שהתקבלו במעלה הדרך ומפנים את השדה ומפסיקים לטוס משם.

צביקה קרמן: זה בעצם מה שיש לנו להגיד.

צביקה קרמן: אין לנו מעבר לזה.

צביקה קרמן: הנושא הביטחוני מבחינתנו - - -

יואב קיש: אבל הייתה החלטה, בחוק הייתם מחויבים לייצר סקירה.

יואב קיש: זה חוק שהעברנו בוועדת הפנים לפני פיזור הכנסת הקודמת, והייתם צריכים לתת לשר הביטחון ניתוח על הסיכונים הביטחוניים, לא כלכליים.

חוות דעת.

יואב קיש: אני מדבר על המשמעות של אובדן תשתיתי של שדה תעופה.

צביקה קרמן: מנכ"ל משרד הביטחון העביר מסמך לשר שבו הוא עומד על הנתונים הביטחוניים.

צביקה קרמן: סיכומו של המסמך הזה הוא שהישארות בשדה דב כרגע יכולה לצייר לנו פגיעה.

משה גפני: פגיעה מה?

קרן ברק: הישארות.

צביקה קרמן: פגיעה ביטחונית.

משה גפני: אם תישארו בשדה דב?

יעקב מרגי: מה שנקרא הפוך על הפוך.

משה גפני: לא הבנתי, אני אמור לשמור עליכם.

אורלי פרומן: בעצם הישארות של השדה האזרחי.

דוד ביטן: אם הם טסים נטוס גם אנחנו משם.

משה גפני: הם לא טסים, הם מפנים את שדה דב.

מיקי לוי: אתה לא שומע?

מיקי לוי: הוא אומר שיש לו בעיה ביטחונית שם.

דוד אמסלם: ועד היום לא הייתה סכנה ביטחונית?

דוד אמסלם: תספר לנו למה מאתמול זאת סכנה ביטחונית.

משה גפני: הם אמרו את זה גם קודם.

צביקה קרמן: אמרנו את זה כל הזמן.

קריאות: - - -

משה גפני: רבותיי, רבותיי.

קארין אלהרר: לא הבנו מה היה ומה השתנה.

מאיר יצחק הלוי: תשעה אלופים בצה"ל כותבים שזאת סכנה אם השדה יפונה.

קארין אלהרר: אדוני יושב-הראש, אם אפשר לקבל הבהרה מה השתנה.

אורלי פרומן: כי בשעת חירום צריך שדה בדיוק באזור הזה.

דסטה גדי יברקן: אם יש פה נושא ביטחוני שלא נחשפנו אליו עד היום אולי שווה להזהיר את אזרחי ישראל, וטסנו בסכנה, ממש.

צביקה קרמן: אדוני היושב-ראש, על מנת לפנות ב-1 ביולי יתבצעו כמה מהלכים ארגוניים גם בתוך צה"ל על מנת ליישם את זה, בסדר?

צביקה קרמן: מבחינתנו הגענו לאיזושהי נקודת אל חזור שכללה מהלכים ארגוניים, ולא יכולים להישאר בתוך השדה כרגע.

צביקה קרמן: הפקידות הועברה למקומות אחרים.

אפשר להירגע, זה לא ביטחוני, זה ארגוני.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: העמדה של משרד הביטחון, העברתם את זה לשר, השר צריך להגיד לנו מה הסיכונים הביטחוניים.

משה גפני: אם יצטרכו לעשות ישיבה שהישיבה הזאת תהיה חסויה, אז נעשה ישיבה חסויה.

משה גפני: לא תעקפו את הכנסת, נקודה.

משה גפני: התפקיד שלנו זה לפקח על העבודה שלכם, עם כל הכבוד, אתם לא יכולים לבוא עם ניירות חסויים ושאנחנו לא נדע מזה על דברים שהם ציבוריים מהמדרגה הראשונה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אנחנו עדיין מדינה דמוקרטית, עוד לא שינו פה את החוקים.

דוד ביטן: כל הכבוד, גפני.

יעקב מרגי: למרות הניסיונות.

דוד אמסלם: אבל לא הבנתי דבר אחד, אם עד היום היו טיסות וזאת לא הייתה בעיה ביטחונית, איך יכול להיות שאתם מפסיקים לטוס שם וזאת מתחילה להיות בעיה ביטחונית?

דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין הגיונית.

דוד ביטן: הוא אמר שהם עשו מהלכים.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: אז אם חיל האוויר מעתיק את הפעילות שלו, אהלן וסהלן, זה לא קשור בכלל לבעיה ביטחונית, אז תפנו למקום אחר, זה לא קשור עכשיו לשדה האזרחי.

צביקה קרמן: אנחנו לא מתייחסים לשדה האזרחי.

דניאלה המר: אנחנו לא אומרים שיש בעיה ביטחונית בהפעלת השדה.

דוד אמסלם: אז על מה אתה מדבר?

צביקה קרמן: על הפעילות הצבאית.

דוד אמסלם: בפעילות הצבאית תעשו מה שאתם רוצים, מה זה קשור עכשיו לשדה?

דוד אמסלם: אלא אם כן יש לזה מבחינת

דוד אמסלם: כם משמעויות כספיות, אז אתם אומרים: רבותיי, אנחנו צריכים לקבל - - -

יואב קיש: דודי, לא הבנת אותו.

מאיר יצחק הלוי: הם קיבלו מיליארד שקל.

קריאות: - - -

משה גפני: תודה.

משה גפני: קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: אבל אני רוצה לשמוע מה היא אומרת.

משה גפני: רבותיי, סליחה.

משה גפני: בבקשה, גב'.

דניאלה המר: גם לפי החוק, גם לפי החלטת הממשלה וגם לפי פסיקת בית המשפט נתבקש משרד הביטחון לפנות את השדה עד ה-1 ביולי.

דניאלה המר: במהלך שלוש שנים המשרד נערך לפינוי, והוא ערוך לפינוי במועד כפי שנדרש ממנו.

דניאלה המר: בסעיף החוק שר הביטחון, שהוא גם ראש הממשלה, התבקש לשקול את הנסיבות הביטחוניות.

דניאלה המר: הוא עשה את זה, הוא קיבל את עמדת מנכ"ל משרד הביטחון, קיבל את עמדת היועץ המשפטי לממשלה, קיבל את עמדת הממונה על התקציבים - -

אורית פרקש הכהן: איפה היא?

אורית פרקש הכהן: זה לא בסדר.

משה גפני: לא.

משה גפני: נתקדם.

דניאלה המר: - - הוא שקל, ולא מצא מקום להודיע על דחיית המועד להפסקת הטיסות הצבאיות.

קארין אלהרר: בסדר.

דניאלה המר: אנחנו פועלים בהתאם ומפסיקים לטוס, לפי החוק, לפי הפסיקה ולפי החלטת הממשלה ב-1 ביולי.

דניאלה המר: הצבא נערך ופינה את כוחותיו, את האמצעים ואת האנשים לבסיס אחר.

יואב קיש: מה שבלבל זה שהוא אמר שזה עכשיו כאילו מסוכן.

דניאלה המר: לא אמרנו שמסוכן לטוס שם.

יואב קיש: אני מנסה להסביר, כי הובלתי את החקיקה הזו, מה שאומר משרד הביטחון, הרב גפני - - -

קרן ברק: יש פסיקה שאומרת שהצבא צריך לפנות?

יואב קיש: סליחה, אסביר לכם מה היה.

יואב קיש: אנחנו טענו בוועדה, קרן, שפינוי של שדה דב, ויתור על תשתית של שדה בתקופה כזו זאת טעות ביטחונית.

יואב קיש: אמרנו להם שיעשו בדיקה.

יואב קיש: הם נותנים תשובה שאומרת ככה: שלוש שנים אנחנו כבר התארגנו לעזוב, אתם מכריחים אותנו להישאר עוד חודשיים, זאת בעיה ביטחונית.

יואב קיש: זה הבלבול.

דוד אמסלם: הם פירקו את הבזנטים, לא רוצים - - -

יואב קיש: בדיוק.

משה גפני: תודה רבה.

קרן ברק: אבל הם משתמשים בטיעון משפטי שלא קיים.

יואב קיש: ברור שוויתור על תשתית זה פגיעה בביטחון.

משה גפני: יואב, הבנו.

משה גפני: עם כל הכבוד, הייתם צריכים ונתבקשתם על ידינו להביא ניירות שנדע.

משה גפני: אולי הייתי משתכנע שמה שאת אומרת זה נכון, שהמציאות שאם מפנים את שדה דב אנחנו נכנסים לסכנה ביטחונית קשה, אז לא הייתי מביא את זה לדיון.

משה גפני: אתם לא מביאים לנו את הניירות.

משה גפני: מה, מה אנחנו?

דניאלה המר: אנחנו לא אומרים שהפינוי מביא לסכנה ביטחונית.

צביקה קרמן: הפינוי לא מביא לסכנה ביטחונית.

צפירת הרגעה.

משה גפני: לא מביא.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני יכול לדעת למה לא קיבלנו ניירות?

משה גפני: ממתי קורה דבר כזה?

משה גפני: החוק מאפשר לנו.

משה גפני: הייתם אומרים שיש פה נושאים ביטחוניים ואתם לא רוצים שזה יתפרסם, הייתי עושה ועדה חסויה, כמו שעשינו כשהממשלה רצתה לקבור את - - -

דניאלה המר: העברנו אתמול את הבקשה עם המסמך המבוקש ללשכת שר הביטחון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נפנה.

משה גפני: אני חושב שהדבר הזה לא תקין.

משה גפני: ושתדעו שבמערכת דמוקרטית כשזה מתנהל באופן חד-צדדי יש גם צד שני למטבע.

משה גפני: משרד הביטחון יצטרך להגיע לוועדת הכספים.

משה גפני: הוא כבר צריך להגיע.

משה גפני: בסדר, אין בעיה, גם שר הביטחון יצטרך להגיע.

משה גפני: אין בעיה, הכול בסדר.

משה גפני: קארין אלהרר, אני מבקש בקצרה בגלל אני רוצה אחרי זה שמנכ"ל משרד התיירות ידבר.

משה גפני: בבקשה, קארין, בקצרה.

קארין אלהרר: הדיון שמתקיים כאן הוא באמת לא דיון חדש, היו דיונים גם בוועדת הפנים, גם בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

קארין אלהרר: הרגע הזה היה מגיע בכל מקרה, וכל הזמן דחו ודחו ודחו.

קארין אלהרר: אני מסכימה עם כל מילה שאמרת, דודי, למעט דבר אחד, אי-אפשר כל הזמן לשים פלסטרים, צריך בסופו של דבר לחשוב על פתרון.

קארין אלהרר: כן, כרגע זה יהיה פתרון זמני, אבל אי-אפשר להתנהל במדיניות כזאת שהיא אין מדיניות, של להגיד: טוב, עוד שנתיים נראה מה יהיה, עוד שלוש שנים נראה מה יהיה, עוד ארבע שנים עוד פעם נראה מה יהיה.

קארין אלהרר: צריך פתרון קבע, שפתרון הקבע הזה נותן מענה לתושבי אילת, הן בריאותית, הן כלכלית, הן בעסקים, בהכול כולל הכול.

קארין אלהרר: ואני חושבת שהפתרון שהוצע כרגע על ידי עיריית תל אביב הוא פתרון שנותן מענה לכולם.

קארין אלהרר: אמר דודי בצדק, זה נהנה, זה לא חסר.

קארין אלהרר: עכשיו אני גם מציעה לממשלה, יש פה באמת איזו שעת חסד שכולם מסכימים, זה לא דבר נפוץ בפוליטיקה הישראלית, בואו נעשה את הדבר הזה.

קארין אלהרר: אגב, אני גם לא רואה את הבעיה המשפטית ולכן אשמח לשמוע את נציג משרד המשפטים, כי בסופו של דבר בעניין הזה גם פסיקת בית המשפט אמרה שהממשלה סוברנית לקבל החלטות.

קארין אלהרר: זה נכון שזאת ממשלת מעבר, אבל אם לכנסת המעבר יש רוב מאוד משמעותי בעניין הזה אני חושבת שגם את זה אפשר לרפא.

קארין אלהרר: וחבל שכולם נואמים ובסוף פחות פותרים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מנכ"ל משרד התיירות.

אמיר הלוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, העמדה המקצועית שלנו ביחס לסגירת שדה דב.

אמיר הלוי: קודם כול צריך להבין שהביטחון הכלכלי של אילת זאת תיירות, 80% מהכלכלה זאת תיירות.

אמיר הלוי: העיר הזו ניזונה מעסקים תיירותיים, אני לא מדבר רק על בתי המלון.

אמיר הלוי: אנחנו מוטרדים מאוד ממה שיקרה.

אמיר הלוי: אנחנו רואים את זה במספרים.

אמיר הלוי: המשמעות של הסגירה של השדה בתוך העיר והמעבר לרמון, נוצר פה מצב שהעיר חוטפת שני זעזועים בטווח של חצי שנה.

אמיר הלוי: השדה המרכזי שמזין את רמון זה שדה דב, מרבית הטיסות מגיעות משם, העיר לא תוכל לעמוד בסגירה של עוד שדה.

אמיר הלוי: ההוצאה של השדה מהעיר יצרה מצב שכל הרגלי הנסיעה והתנועה לעיר התיירות מס' אחת בישראל, עם כמות חדרי המלון הכי גדולה במדינת ישראל, נמצאת פה בסכנה מאוד מאוד גדולה.

אמיר הלוי: אנחנו רואים את זה דרך הירידה בתפוסות במטוסים, התנועה האווירית כבר הצטמצמה.

אמיר הלוי: סגירה של שדה דב יכולה להוריד את זה מ-25%, שזו הירידה שאנחנו רואים כבר עכשיו, וסדר גודל של 45% עד 60% ירידה.

אמיר הלוי: המשמעות של זה שלא תהיה רווחיות בקווי תעופה.

אמיר הלוי: התשתית הכי חשובה לתיירות זה קווי תעופה.

אמיר הלוי: משרד התיירות משקיע בערך בין 60 ל-70 מיליון שקלים בכל שנה כדי לתמרץ את חברות התעופה הזרות מאירופה כדי להגיע לאילת.

אמיר הלוי: יש לזה הצלחה, אבל עם כל זה אנחנו מגיעים רק ל-10%.

אמיר הלוי: תנועת התיירות באילת היא רק 10% תיירות חו"ל, 90% זה תיירות ישראלית, תיירות פנים, כשאנחנו סוגרים את השדה המזין הכי גדול בלי לתת פתרונות, בלי לבדוק חלופות - -

מאיר יצחק הלוי: מיליון איש.

אמיר הלוי: - - בלי לראות אם יש תשתיות, אין רכבת.

אמיר הלוי: כל ההיערכות של נתב"ג – אני לא יודע אם נמצאים פה מרשות שדות התעופה – לא קיימת בכל מה שקשור לשאטלים, חיבור לרכבת.

אמיר הלוי: זה הולך להאריך את הנסיעה למצב כזה שהרוב יעברו לכביש 90, וזה ברור.

יעקב מרגי: כביש 90 על הפנים.

אמיר הלוי: המצב בנתב"ג היום הוא שאנחנו נלחמים על סלוטים לחברות תעופה זרות שרוצות להגיע לישראל, נתב"ג פקוק.

אמיר הלוי: קצב הגידול הוא חסר תקדים ברמה עולמית בעיקר בגלל הישראלים, אבל גם בגלל השיאים בתיירות שיש לנו.

אמיר הלוי: כל זה מביא אותנו פה באמת למצב שבמכלול של הדברים צריך להחליט אם התחזית שלנו היא קטסטרופה או חורבן, אבל העיר אילת שבנויה על תיירות לא תוכל לעמוד במצב כזה.

אמיר הלוי: אני חושב שבשביל הכלכלה שם, בשביל הראייה האסטרטגית של מדינת ישראל אילת צריכה להיות עיר חזקה כלכלית.

אמיר הלוי: צריך לעשות כל דבר כדי לדחות את זה ולהיערך לפתרונות, נמל ימי, רכבת.

אמיר הלוי: יש הרבה דברים שאפשר לעשות שעד היום לא עלו על השולחן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורלי פרומן.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, אנחנו דנים בהחלטה שהיא הרת גורל לא רק לעיר אילת, בוודאי, אלא גם לאזרחי מדינת ישראל.

אורלי פרומן: לא שמעתי שיש שינוי במדיניות שלנו או של הממשלה לגבי חשיבותה של אילת כעיר הדרומית על כל המשתמע מכך, ולא כאן המקום לדבר.

אורלי פרומן: התחושה שלי היא שהשיקול או ההיבט הכלכלי מוביל פה או הוביל את הצעדים, ואני לא מזלזלת בהיבט הכלכלי, אבל להיבט הכלכלי יש גם צד שני של העיר עצמה.

אורלי פרומן: לא הייתי פה בדיונים הקודמים בנושא הזה, אבל הייתי חלק – ארשה בצניעות לומר – ממשרד שהיה חלק ממנופי צמיחה של העיר אילת בנושא של תרבות וספורט.

אורלי פרומן: אני חושבת על פיתוח של העיר אילת סביב נושא התרבות, הפסטיבלים, נושא הספורט, תחרויות, היתרון של מזג האוויר שלה כשכל אירופה קפואה ואפשר לקיים כאן בעיר הדרומית גם תחרויות ספורט, מאות אלפי אזרחים מגיעים.

אורלי פרומן: יש פה בעצם win win גם לתושבי העיר עצמה, גם למנוף צמיחה כלכלי שמסתובב סביב פסטיבלים כאלו ואחרים, אם זה בספורט, אם זה בתרבות, אם זה בתיירות, היה פה שיתוף פעולה, ואזרחים נמצאים בעיר.

אורלי פרומן: גם לאנשי העיר זה עושה משהו, זה הופך את העיר לעיר תוססת.

אורלי פרומן: צריך להסתכל גם על אזרחי מדינת ישראל שרוצים להגיע לשם, לנפוש, ליהנות, לבלות, ולקחת חלק ממה שהעיר המדהימה הזאת מציעה.

אורלי פרומן: ובעצם אנחנו פוגעים בוודאי בתושבי אילת, אבל לא פחות גם באזרחי מדינת ישראל.

אורלי פרומן: ולכן אני מצטרפת לקריאה לא לסגור את שדה התעופה.

אורלי פרומן: נשמעו פה שני קולות, של להקים ועדה שבסופו של דבר תביא לחלופה לסגירה או שתביא לחלופה להשארה של שדה התעופה בגדול במיקומו רק במתווה אחר.

אורלי פרומן: אני קוראת לא לסגור את שדה התעופה שדה דב, לאמץ אולי את מתווה ראש העיר או מתווה הוועדה שתבחן ותשאיר שדה תעופה ליד העיר תל אביב, ותחבר את תל אביב עם אילת ואת אילת לתל אביב או את תושבי מדינת ישראל עם תושבים אזרחי אילת.

אורלי פרומן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: גלי, את תושבת אילת, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: גלי היא מורה ומחנכת ותיקה בעיר אילת.

משה גפני: אני רק רוצה להכניס אותך למסגרת שבה אנחנו דנים.

משה גפני: אנחנו דנים על שדה התעופה שדה דב.

משה גפני: אחד הדברים החשובים לנו הם אלה שנזקקים לטיסות האלה בכדי להגיע לטיפול בתל אביב או באזור המרכז.

משה גפני: חשוב לנו לדעת ממך, לך יש את הניסיון, לצערנו, למה החשיבות היא בשדה דב, למה היא לא יכולה להיות בנתב"ג.

גלי בובטס: אני מורה באילת, אני 20 שנה באילת.

גלי בובטס: אני מאוד מאוד אוהבת את העיר, ואני מקווה שלא תאלצו אותי לעזוב אותה.

גלי בובטס: ביום שישי האחרון נערכה מסיבת פרידה מאחד הרופאים שב-15 שנים האחרונות מגיע באופן קבוע פעם בשבועיים לאילת כדי לטפל בחולות סרטן שד בעיר אילת, זאת הציונות שלו.

גלי בובטס: במשך 15 שנה הוא הגיע באופן קבוע.

גלי בובטס: הוא לא יוכל להגיע יותר אם הוא יצטרך להגיע מבן-גוריון, זה מאריך לו את הנסיעה מאוד, וזה כבר יותר מדיי בשבילו, הוא לא יכול לעשות את זה.

גלי בובטס: נפרדנו ממנו.

גלי בובטס: חולה שלא יכול לקבל את כל הטיפולים בבית החולים יוספטל באילת, שהוא בית חולים שנותן שירות – מאחר שאילת היא לא עיר גדולה לא את כל הטיפולים אנחנו יכולים לקבל בעיר – נאלץ לעלות לטיפול כימותרפי או להקרנות או לכל טיפול רפואי אחר למרכז הארץ.

גלי בובטס: אלו לא טיפולים קלים.

גלי בובטס: נעלבתי מאוד מהכתבה שהייתה בערוץ 2, שהייתה בעיני מאוד מאוד לא מדויקת, בלשון המעטה.

גלי בובטס: לנחות בשדה דב זה אומר להגיע לבית החולים אסותא או לבית החולים איכילוב במס' דקות מהשדה.

גלי בובטס: באמת.

גלי בובטס: מטופלים רבים מטופלים באסותא, קופת חולים מכבי נותנת לנו שם שירות, רבים גם באיכילוב, ודווקא בחרו בכתבה לקחת את תל השומר המרוחק מאוד משדה דב בשעות הפקקים.

מאיר יצחק הלוי: ציניות בהתגלמותה, אדוני.

גלי בובטס: ממש כך, ציניות.

יעקב מרגי: כך כל הכתבות.

מאיר יצחק הלוי: מספסרת בחולים.

מאיר יצחק הלוי: אחרי שספסרו בקרקעות מספסרים בחולים.

מאיר יצחק הלוי: פשוט איום ונורא, בושה.

גלי בובטס: נעלבתי באופן אישי.

גלי בובטס: מה גם שבאמת קופות החולים אומנם מממנות לחולים אונקולוגיים את הטיסות, גם את המוניות, אבל רק לכיוון אחד, one way ticket, מה שנקרא.

גלי בובטס: אז אנחנו חייבים להשתמש בשדה דב כדי לקבל טיפול רפואי הוגן, שווה וטוב.

גלי בובטס: אני מאוד מאוד רוצה להישאר לגור בעיר אילת ועדיין להיות זכאית לטיפול רפואי כמו שכל אדם וכל אזרח זכאי לו, זה אומר שאני טסה לטיפול וחוזרת באותו יום.

גלי בובטס: דרך בן-גוריון לאו דווקא אוכל לעשות את זה מפני שהטיסות יהיו בתדירות פחותה והמרחקים יהיו לי מאוד מאוד קשים.

גלי בובטס: אני באמת לא אוכל לגור שם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך על זה שהופעת כאן, וכולנו, כל חברי הוועדה מאחלים לך רפואה שלמה, אריכות ימים ובריאות.

יעקב מרגי: בריאות.

מאיר יצחק הלוי: לצערנו, כמו גלי יש כל יום קרוב ל-150.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: ביקשתי שאחת תאמר את זה.

משה גפני: יברקן.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אדוני ראש עיריית אילת, אני רוצה להגיד לך שאלוהים אוהב אתכם, כי אם לא היו בחירות אף אחד לא היה מתייחס לזה ו - - - היה עובר.

קרן ברק: לא נכון.

מאי גולן: שטויות, נו.

דסטה גדי יברקן: קודם כול בשעה טובה, ואני מקווה מאוד שכפי שיש הסכמה כרגע בבית הזה, שההסכמות האלה גם יישארו אחרי הבחירות.

דסטה גדי יברקן: נתת דוגמה טובה מאוד במדינת ישראל איך אמור להיות ראש עיר, איך אמור להיות נבחר ציבור שמראה דוגמה ולוקח ברצינות את התושבים שבחרו בו והגיע לפה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו לעניין של הדיון.

משה גפני: יפה.

משה גפני: רק בקצרה.

דסטה גדי יברקן: בקצרה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: ב-30 השנים האחרונות נראה שממשלות ישראל הפסיקו לעשות תוכניות לתכנון ארוך טווח, הכול כיבוי שריפות.

דסטה גדי יברקן: שדה דב כמשל על התנהלות של ממשלות ישראל ב-20 השנים האחרונות.

דסטה גדי יברקן: אי-אפשר עכשיו ברגע האחרון לעשות כיבוי שריפות.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שבנוסף לנושא הבריאות, בנוסף לנושא התיירות מדינת ישראל היא מדינה ציונית.

דסטה גדי יברקן: איפה הציונות?

דסטה גדי יברקן: איפה פיתוח הדרום?

דסטה גדי יברקן: איפה הנגב?

דסטה גדי יברקן: העיר אילת צריכה להיות לא פחות מתל אביב מבחינת התיירות שלה.

דסטה גדי יברקן: העיר אילת היא דוגמה למדינת ישראל איך מפתחים את המדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: לא יכול להיות מצב שעושים התנתקות שנייה, מנתקים 4,000 אזרחים ממדינת ישראל מאזרחי מדינת ישראל, נקודה.

דסטה גדי יברקן: יש פה בעיה עמוקה של תכנון שלא קשורה לשמאל ולימין.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל נמצאת בבעיה עמוקה של תכנון בכל נושא, בכל תחום, במשרד הבריאות, בחינוך, וזה בא עכשיו בנושא של שדה דב.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה לא אמור להיות רק עניין שלך, אדוני ראש העיר, אילת אמורה להיות עניין של כל אזרח במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: והתכנון הזה לא קשור לפוליטיקה, ולא לשמאל ולא לימין, יש כאן בעיה מנהיגותית, חזון ואסטרטגיה שמדינת ישראל תקועה בהם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד האוצר.

דניאלה המר: אם אפשר להוסיף דבר מה בקשר לפתרון הזמני המתהווה מטעם משרד הביטחון.

דניאלה המר: למעשה במשרד הביטחון אנחנו לא קובעים מה ייעשה בשטח לאחר הפינוי.

דניאלה המר: כמו שנתבקשנו לפנות אנחנו ערוכים לפנות.

דניאלה המר: הפעילות הביטחונית תעבור למחנה חצור החל מה-1 ביולי.

דניאלה המר: אנחנו לא יודעים לתמוך בפעילות תעופה אחרי 1 ביולי במחנה שאנחנו עוזבים.

יעקב מרגי: החטא ועונשו.

דניאלה המר: אם מסתמן איזשהו פתרון שתמשיך שם תעופה, ואנחנו כמובן לא הגורם שיקבע אם זה נכון או לא, בשביל לתמוך אותו אנחנו צריכים פרק זמן להיערך.

דניאלה המר: הצבא לא עובר ממקום למקום מרגע לרגע, כמו שאמרתי.

משה גפני: מה את רוצה להגיד לנו בזה?

יואב קיש: היא אומר שהיום הם מפעילים את - - -

משה גפני: רגע, תן לה, היא פה.

דניאלה המר: הפעילות הביטחונית בשדה דב עוברת למחנה חצור.

דניאלה המר: הצבא נערך שמה-1 ביולי היא תהיה שם.

דניאלה המר: לו היו רוצים להמשיך להפעיל את שדה התעופה, ואין למשרד הביטחון כל עמדה בנושא האזרחי בשדה דב, לו היו רוצים לעשות את זה משרד הביטחון צריך לתמוך את הפעילות הזאת.

משה גפני: הבנת מה שהיא אומרת?

יואב קיש: רק שנייה, גפני.

יואב קיש: מגדל הטיסה מופעל על ידי חיילים, נותן שירות אזרחי – היא אומרת שזה יוצא.

יואב קיש: השמירה על הגדר אלו חיילים.

יואב קיש: רש"ת לא בסיפור בעניין הזה.

יואב קיש: על זה היא מדברת.

דניאלה המר: נכון.

דניאלה המר: ועל מנת שנוכל לתמוך את אותה פעילות - - -

קריאות: - - -

אורית פרקש הכהן: אבל זה יוסדר בכל המתווה שיוחלט.

דניאלה המר: ולכן כדי שזה יוסדר הצבא צריך פרק זמן להתארגן.

דניאלה המר: הצבא הוא לא מגדל של גן ילדים.

יעקב מרגי: היא אומרת אמירה חשובה.

קארין אלהרר: כמה זמן - - -

יואב קיש: אם אומרים לכם בשבוע הבא ששירותי התעופה יישארו אתם לא מסוגלים לתת את זה?

דניאלה המר: אנחנו לא מסוגלים בפרק זמן כל כך קצר.

קרן ברק: לא הבנתי, האוצר לא מוכן?

קריאות: - - -

דוד אמסלם: ברשותך, יש לי שאלה.

דוד אמסלם: משה, אני רוצה לשאול שאלה.

משה גפני: בבקשה.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העיקרון.

משה גפני: אני אגיד לך את העיקרון.

משה גפני: העיקרון הוא שאם מעבירים את זה לחצור - - -

דוד אמסלם: לא, תן לי.

דוד אמסלם: הבנתי הכל, אני רוצה להבין את הפרינציפ.

משה גפני: היא אמרה משפט חשוב, שלהם אין עמדה איפה להפעיל.

דוד אמסלם: בוודאי, לא צריכה להיות להם עמדה.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: הרי כאן יש פעילות אזרחית ופעילות צבאית, אני מניח שיש הסכם.

דוד אמסלם: מי שאמור לטפל בפעילות האזרחית זה משרד התחבורה, רשות שדות התעופה, באופן עקרוני.

דניאלה המר: נכון, צודק.

דוד אמסלם: לכן אתם עושים מולם, לדעתי, הסכם ביניכם.

קרן ברק: זה קבלן משנה.

דוד אמסלם: או שמעבירים כספים או שהם תוקעים אתכם במקומות אחרים.

דניאלה המר: זה לא רק כסף.

דניאלה המר: הצבא צריך להיערך - - -

משה גפני: בסדר, הבנו, הבנו.

דוד אמסלם: אני בא כרגע לפרינציפ.

משה גפני: אבל, דודי, לא זה הדיון, היא אמרה משפט מאוד חשוב מבחינה משפטית.

דוד אמסלם: את זה הבנתי, זאת שאלה טכנית.

אסף זמיר: גפני, זה לא משפטי מה שהיא אמרה.

אסף זמיר: צריך לצאת מפה עם פתרון לזה.

אורית פרקש הכהן: הוא התכוון שהיא אמרה שאין למדינה - - - לגופם של דברים.

דוד אמסלם: מדובר כאן בשאלה טכנית.

דוד אמסלם: האחריות להפעלת השדה היא של רשות שדות התעופה – עם צבא, בלי צבא, עם הסכם כזה, עם ג'יפ כזה, זה לא מעניין אף אחד – לכן היא מעלה שאלה טכנית בין רשות שדות התעופה לצבא, זה לא קשור לדיון שלנו.

היא עונה כמו מנהלת אדמיניסטרטיבית.

אדוני היושב-ראש, יש חידוד אחד קטן.

בוועדה האחרונה, שעשה אותה יואב קיש בזמנו, ביקשנו את חוות הדעת של משרד הביטחון לא על החלק הארגוני.

קרן ברק: הביטחוני.

משה גפני: ביקשתם, אז מה?

לא על החלק הארגוני.

את מדברת איתי כמו אדמיניסטרטור.

רצינו לדעת האם יש חשיבות - -

יואב קיש: אסטרטגית.

- - אסטרטגית לשדה הזה.

דניאלה המר: אתה צודק, שר הביטחון בחן ולא מצא סיבה לדחות את - - -

לא ראינו את זה.

לא ראינו שום יוזמה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לא ביקשתי לענות.

משה גפני: אתם צריכים ללמוד את העניין הזה שכל עוד שאני יושב-ראש אני בחצי הראשון מבולבל, בחצי השני השניים מבולבלים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: עכשיו הבנתי הכל.

משה גפני: מי מייצג את משרד האוצר?

משה גפני: משרד האוצר, בבקשה.

משה גפני: אתם בעד.

דניאל מלצר: בעד מה?

דניאל מלצר: אתחיל ואתייחס דווקא לתחילת דבריו של חבר הכנסת מיקי זוהר.

דניאל מלצר: פרויקט שדה דב הוא פרויקט בעל השלכות מקרו כלכליות עם 16,000 יחידות דיור, חצי מיליון מטר רבוע של תעסוקה ומסחר, פארק - - - , פתיחה של העיר תל אביב לחוף הים.

דניאל מלצר: אלו דברים עם השלכות עצומות, ואנחנו כמשרד האוצר, ובכלל הממשלה, שמנו כדגל להרחיב את היצע הדיור.

דניאל מלצר: זאת הרחבת היצע הדיור, עם הפרויקטים האלה אנחנו עושים את זה.

דניאל מלצר: שתיים, נאמר פה כמה פעמים שיש פה איזושהי החלטה פזיזה.

דניאל מלצר: ההחלטה על פינוי שדה דב התקבלה פעם אחר פעם בממשלות שונות פה בכנסת, בבג"ץ, כל פעם נשקלו כל השיקולים, הועלו אל מקבלי ההחלטות, והתקבלה אותה החלטה שיש מקום לפנות את השדה.

דניאל מלצר: עכשיו אתייחס לגבי השאלה של מה ההשפעה - - -

משה גפני: פעם אחר פעם החליט משרד האוצר לא לתת גמלאות לשוטרים, ואחרי זה קיבלתם החלטה כן לתת.

דניאל מלצר: גם שר האוצר הקודם, שחתם על הסכם הפינוי, היה בעדו, גם ראש הממשלה שהוא אותו ראש ממשלה, וכל הגורמים הם אותם גורמים.

קרן ברק: אבל חברי הכנסת לא.

משה גפני: מה ראש הממשלה אומר עכשיו, אנחנו נשאל אותו.

משה גפני: הרי אנחנו לא הולכים הביתה.

דניאל מלצר: בסדר.

משה גפני: אנחנו שואלים עכשיו מה עמדת משרד האוצר.

דניאל מלצר: אני מתייחס.

משה גפני: לא, אתה תקשיב לי, מה לעשות.

משה גפני: אתה לא כל כך מעוניין, אבל מה לעשות, יש לי חסינות.

משה גפני: תמונת המצב היא כזאת, כפי שמסתמן פה בדיון, ושאלתי מה עמדתכם בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא מערערים על ההחלטות, אל תיקח אותנו לסמטאות.

משה גפני: אנחנו מדברים על העובדה הזאת, על הפגיעה באילת, על הפגיעה בחולים, על הפגיעה באזרחים, על כל הדברים ששמעת פה.

משה גפני: אנחנו שואלים על ההצעה הזו – נמצא פתרון לכל הדברים שאמרת, אבל קודם כול שלוש שנים הרי לא הולך לקרות כלום – שהשדה ימשיך לפעול, מה התשובה על זה?

משה גפני: מה אתה מספר לי על ראשי ממשלות.

יעקב מרגי: אם אפשר, אדוני, שידבר איתנו גם במספרים.

יעקב מרגי: קצת במספרים, מה זה עושה לאוצר, מה זה לא עושה לאוצר.

משה גפני: בסדר, שיגיד.

משה גפני: 12 מיליארד שקל.

משה גפני: בבקשה.

יעקב מרגי: לכאורה הוא לא רלוונטי אם הוא לא נותן לנו מספרים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אל תתאמץ בעניין של המספרים, יש לו משנה סדורה.

משה גפני: בבקשה.

יעקב מרגי: אני מתאמץ - - -

דניאל מלצר: אתייחס להשלכות התקציביות והכלכליות של אי פינוי השדה.

יעקב מרגי: לא רק של אי פינוי, גם של הפינוי.

יואב קיש: של הדחייה לשלוש שנים.

דוד אמסלם: לא הבנו.

דוד אמסלם: אבל זאת לא הבקשה.

דוד אמסלם: אני שואל מה ההשלכות התקציביות הכלכליות לזה עד - -

יואב קיש: עד שיהיו היתרי בנייה.

דוד אמסלם: - - שיהיה היתר בנייה, זאת השאלה.

דוד ביטן: איזה נזק נגרם?

דוד ביטן: לא תהיה שום תביעה כי אין נזק בכלל.

דניאל מלצר: אני לא עורך דין ואני לא אמון על ניתוח משפטי, אבל במידה שיוחלט שההסכם של המדינה עם הפרטים הופר, אם יש לזה השלכות תקציביות - - -

מאיר יצחק הלוי: לא, נותנים להם מה שהם רוצים, זה לא הופר.

מאיר יצחק הלוי: אבל נותנים להם, מה מופר?

דניאל מלצר: אני לא יודע מה הם נתנו ומה הם יגידו, יש סכנה שההסכם יופר.

קריאות: - - -

מאיר יצחק הלוי: אומרים לכם שנותנים להם, מה מופר?

מאיר יצחק הלוי: אני לא מצליח להבין.

יואב קיש: פעם ראשונה בחוק מעגנים את הזכויות של בעלי הקרקע, זה לא היה עד היום.

מאיר יצחק הלוי: אומרים להם: בואו תבנו, את התוכניות שלכם תבנו, תתקדמו עם התוכניות.

דניאל מלצר: לא ראיתי.

דניאל מלצר: לסוגיה המשפטית יתייחס משרד המשפטים.

יעקב מרגי: תנו לו לדבר.

יואב קיש: אז האוצר לא רלוונטי, זה גם בסדר, זאת גם תשובה טובה.

יואב קיש: בואו נבדוק רק את העניין המשפטי.

דניאל מלצר: אני רוצה לדבר על ההשלכות התקציביות.

קארין אלהרר: רגע, תנו לו.

משה גפני: רק רגע, לפני שהאנשים מתעצבנים.

קארין אלהרר: כי זה מעצבן.

משה גפני: בואו נדבר כדבר איש אל רעהו.

משה גפני: כדבר איש אל רעהו, מותר לכם להגיד שאתם לא משפטנים, וזה בסדר, לא חייבתי אף אחד להיות משפטן.

משה גפני: נשאלה שאלה נורא פשוטה.

משה גפני: לא מפרים שום הסכם, ממשיכים עם ההסכם, על-פי ההסכם בעוד שלוש שנים יתחילו לעשות תוכניות.

משה גפני: עד השלוש שנים האלה מבקשים החברים: תנו לשדה להמשיך לפעול, האם יש לזה השלכות תקציביות?

דוד ביטן: גם לא נגרם להם נזק.

דוד ביטן: איזה נזק?

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: נורא פשוט.

מאיר יצחק הלוי: איזה נזק?

דוד ביטן: הם מקבלים את הזכויות.

משה גפני: מותר לך להגיד שלא בדקתם את העניין הזה.

דניאל מלצר: בדקנו, אבל את הניתוח המשפטי לא.

משה גפני: לא ביקשתי ממך משפטית.

משה גפני: כמה כסף זה עולה?

קארין אלהרר: מה זה קשור משפטי?

קריאה: כלכלי.

דניאל מלצר: אז אני אגיד כמה כסף זה עולה.

יעקב מרגי: הוא מנסה לומר, אתם מפריעים לו.

משה גפני: לא נכון.

משה גפני: תתנצל.

דניאל מלצר: גם במידה שלא ישווק עכשיו, אני רוצה להזכיר שהכנסות משדה דב שאמורות להיכנס לרשות מקרקעי ישראל מיועדות להעברת צה"ל לנגב מהסכמים של הממשלות.

משה גפני: אתה הבנת את זה?

קריאות: לא.

משה גפני: אז אני אסביר לך.

משה גפני: אומר משרד האוצר: עם כל הכבוד לכל התוכניות שלכם ועם כל זה, אצלנו בפנקס רשום שמשדה דב נכנס כסף שאנחנו מעבירים לרשות מקרקעי ישראל כדי שבזה נממן את העברת צה"ל לנגב.

משה גפני: נורא פשוט.

משה גפני: זאת שאלה של מדיניות.

דוד ביטן: כבר העבירו.

דוד ביטן: צה"ל עבר כבר.

יואב קיש: תשאל מתי הכסף הזה צריך להיכנס.

מאיר יצחק הלוי: תשאל האם התוכניות של הבסיסים קיימות, תגלה שעוד 15 שנה הן יהיו.

מאיר יצחק הלוי: אין תוכניות גם לבסיסי צה"ל.

משה גפני: רגע, מאיר.

מאיר יצחק הלוי: יש גבול כמה אפשר לעבוד עלינו.

משה גפני: לא יהיה גבול.

יואב קיש: מתי הכסף הזה צריך להיכנס?

דניאל מלצר: להיכנס?

יואב קיש: כן.

דניאל מלצר: הוא אמור להיכנס לפי המתווה.

יואב קיש: מתי אתה אמור לקבל אותו?

תן לו.

דניאל מלצר: כבר בשנה הבאה אמור להיכנס כסף.

דניאל מלצר: המכרזים של משרד הביטחון באוויר.

דניאל מלצר: הכסף של שדה דב היה אמור להיות הכסף הראשוני, ולא יהיה לנו מקור אחר להעברת - - -

משה גפני: מתי הכסף הראשוני אמור להיכנס?

דוד ביטן: מתי ייכנס הכסף של שדה דב לאוצר?

דניאל מלצר: בשנה הבאה.

משה גפני: בשנה הבאה, הכוונה ב-2020.

קרן ברק: איזה סכום בשנה הבאה?

משה גפני: איזה סכום ב-2020?

דוד ביטן: אבל הם לא יקבלו.

דוד ביטן: ממי הם יקבלו?

דוד ביטן: זה כפוף לבנייה.

דניאל מלצר: יש פה סך הכול אובדן של 8 מיליארד שקל שהיו צריכים - - -

קריאות: - - -

דוד ביטן: << דובר >> מתי אתה מקבל את זה?

דוד ביטן: רק בהיתרים.

קרן ברק: על השלב הראשון איזה סכום?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, איבדתי את הסבלנות.

משה גפני: שאלנו אותו שאלה.

דוד ביטן: גפני, הוא יתחיל לקבל את הכסף כשיקבלו היתרים.

משה גפני: אתה תגיד מה שאתה רוצה, מה שהוא אומר זה מה שקובע.

משה גפני: הוא מתעלם מהשאלות ואומר שצריך להיכנס הכסף שצריך להעביר - - -

דוד ביטן: עוד ארבע שנים הוא יכנס.

משה גפני: הוא לא אומר את זה.

משה גפני: הוא אומר שבשנה הבאה צריך להיכנס הכסף.

דוד ביטן: הוא אומר, אבל זה לא מה שיהיה בפועל.

משה גפני: והוא מדבר על 8 מיליארד שקל.

משה גפני: נורא פשוט.

קרן ברק: אבל מה הסכום שצריך - - -

משה גפני: פשוט יושבת פה חבורה מופקרת לחלוטין עם הכסף של המדינה.

דוד ביטן: הוא אמר 8 מיליארד, אבל לא עכשיו.

מיכל שיר סגמן: מישהו עשה אומדן מה הנזק הכלכלי לעיר אילת?

מיכל שיר סגמן: זאת גם שאלה תקציבית.

אורית פרקש הכהן: שישיב לשאלה.

אורית פרקש הכהן: עכשיו בבקשה אנחנו רוצים לדעת את הניתוח האחר.

אורית פרקש הכהן: הניתוח הכלכלי הוא לא תמיד בעלויות ישירות.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לדעת האם כשקיבלתם את ההחלטה עשיתם בדיקה של ניתוח כלכלי מה השווי למשל של אובדן של עשרות אחוזים מהכנסות התיירות לעיר אילת, מה השווי הכלכלי של הדברים האחרים, ומה השווי של - - -

מאיר יצחק הלוי: הם לא עשו, אבל אנחנו עשינו.

אורית פרקש הכהן: שישיב.

משה גפני: מה להשיב?

אורית פרקש הכהן: על השאלות האלה.

משה גפני: אני לא רוצה שהוא ישיב, מה דעתך?

אורית פרקש הכהן: למה?

משה גפני: ככה, בגלל שאני למדתי בישיבה, ושם חידדנו את הראש על אינטליגנציה, וכשפוגעים לי באינטליגנציה אני לא יכול לסבול את זה.

משה גפני: שאלנו אותו מיליון פעם, כמה כסף אמור להיכנס בפעם הראשונה, אז הוא אומר לי 8 מיליארד שקל.

יעקב מרגי: אני מוחה.

יעקב מרגי: הם לא יכולים לפגוע באינטליגנציה, הם יכולים ללעוג לאינטליגנציה.

דוד ביטן: רק בעוד שלוש שנים יכנס הכסף.

משה גפני: אבל הוא לא אומר את זה.

משה גפני: לא הבנת איך שהוא עונה.

דוד ביטן: אני אומר את זה.

דוד ביטן: למה שהוא יגיד?

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת סגלוביץ'; ואחריו – חבר הכנסת רוסו.

טל רוסו: אני אתחיל, כי סגלוביץ' איננו.

משה גפני: חבר הכנסת רוסו, בבקשה.

אורלי פרומן: סגלוביץ' תכף חוזר.

טל רוסו: קודם כול העיר אילת והדרום קרובים ללבי מאז שהייתי – לפני זה – אבל מאז שהייתי בפיקוד דרום יותר, ואני חושב שלפחות כשהייתי בתקופה הזאת העיר אילת קיבלה עדיפות.

טל רוסו: גם כשעשינו את עוטף אילת זה לא היה מתוכנן והכנסנו את זה.

טל רוסו: אגב, זה היה לפני עשר שנים כשדובר על קו הרכבת לאילת, כשדיברנו איך לעשות אותו.

משה גפני: שאם היה אותו אולי לא היה צריך את הדיון הזה.

טל רוסו: היום אנחנו מסתכלים, לא התקדמנו כלום עם הרכבת, כביש 90 תקוע, ציר אדום כהה.

טל רוסו: ואנחנו בעצם מדברים פה על שדה דב שזה אולי איזשהו עורק קטן שיכול לעזור בצורה משמעותית.

טל רוסו: עכשיו אני אדבר קצת לגבי משרד הביטחון.

טל רוסו: תראו, עשיתי שלושה-ארבעה תר"שים בצה"ל, שדה דב תמיד עלה לשם כמקור תקציבי.

טל רוסו: זה היה מקור תקציבי.

טל רוסו: זה גם לא כל ההעברה לנגב, זה רק שליש, וזה ב-2024, צריך לזכור את הדבר הזה.

טל רוסו: ככה הסתכלנו על שדה דב.

מאיר יצחק הלוי: זאת האמת.

טל רוסו: בצורה הזאת לא הסתכלו גם כשעלה הנושא הביטחוני.

טל רוסו: קודם כל כל מסלול מוסיף לביטחון במדינת ישראל, ואין פה שום ספקות בשום מסגרת, לפחות ממה שאני יודע.

טל רוסו: לגבי שדה דב עצמו.

טל רוסו: יצאו משם שתי טייסות, יצאו משם כל הגופים.

טל רוסו: הפתרון הוא לא בינארי, זה לא אחד או אפס.

טל רוסו: היום אתה יכול לפנות 60%-70% מהשדה, מהשטחים, ולשמור שדה תעופה אזרחי, ואתה חייב לעשות את זה.

טל רוסו: זה מה שצריך לעשות.

טל רוסו: אני חושב שצריך לתת הנחיה פה אחרי שיוחלט קודם כל שלא נוטשים את המקום הזה.

טל רוסו: צריך לעשות העברה מסודרת.

טל רוסו: צה"ל יישאר שם עד שתהיה העברה מסודרת של רשות שדות התעופה, לשמר שם רק את השטחים שצריך בשביל המסלול לטובת הקו לאילת.

טל רוסו: אפשר לעשות פה פתרון לדעתי שגם נותן מענה בהיבט המשאב למשרד הביטחון בפינוי של ה-60%-70%, וגם לשמור את הקו לאילת.

טל רוסו: ועל זה לדעתי צריך ללכת.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: תודה רבה.

דוד ביטן: אתה רואה, גפני, יש פה עדות מומחה.

משה גפני: משרד המשפטים פה?

משה גפני: בבקשה.

דוד ביטן: הוא הבעייתי.

דוד ביטן: בסדר, שידבר.

קארין אלהרר: הוא לא בעייתי.

קארין אלהרר: - - -

דוד ביטן: אני מדבר על שדה דב, לא על משהו אחר.

דוד ביטן: הם הפליגו למחוזות רחוקים.

קארין אלהרר: לא אני.

קארין אלהרר: ביטן.

ביטן פתח זולה שם.

דוד ביטן: היא מפליגה תמיד למחוזות רחוקים.

משה גפני: בבקשה.

אריאל צבי: שלום, אדוני היושב-ראש, כמו שכבר נאמר, בטח גם כולם מכירים, המדינה חתמה על הסכם מול בעלי הקרקע הפרטיים, וגם הממשלה קיבלה החלטה כמה וכמה פעמים על פינוי השדה.

אריאל צבי: אנחנו נמצאים מול הפרטים היום בהליך אזרחי בתביעה להפרת החוזה.

אריאל צבי: וכמו שאתם מבינים, אנחנו לא לבד בעולם, ולכל מה שנאמר כרגע יש גם השלכות על עמדת המדינה בהקשר הזה, ולכן באופן מובן לא ארחיב.

אריאל צבי: קיבלנו ומקבלים כל הזמן, גם בטח שמעתם בתקשורת, את העמדות של בעלי הקרקע הפרטיים על זה שהממשלה התחייבה בפניהם, ועל זה שכל המשך של הפעילות מעבר ל-1 ביולי מבחינתם זו הפרה של ההסכם.

קארין אלהרר: אבל אתה יכול להתייחס לפתרון של עיריית תל אביב?

אריאל צבי: כבר.

אריאל צבי: הטענות הללו בוודאי לא ניתנות בעלמא ונצטרך להתמודד איתן, ולכן אמרתי שלא ארחיב בהקשר הזה.

אריאל צבי: הושמעו כאן הצעות וחלופות גם בהקשרים של פתרון הדרגתי, של פתרון ביניים ופתרון של חקיקה.

אריאל צבי: כרגע אני לא יודע להגיד חוות דעת משפטית בהקשר הזה, הנושא הזה נמצא אצלנו כרגע בבחינה.

אריאל צבי: כרגע לא גיבשנו עמדה, ואין לי התייחסות משפטית בהקשר הזה.

אריאל צבי: אני יודע להגיד שפתרון הדרגתי יהיה צריך קודם כול לעמוד גם בהיבט העובדתי של ישימות, בהקשר הזה שבכלל ניתן לבצע אותו בשטח בהיבט של ישימות, וצריך גם התייחסות של גורמי המקצוע בתוך הממשלה.

אריאל צבי: אחרי זה נוכל להתייחס לצד המשפטי.

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אז בואו נדחה לפחות את הסגירה עד למתן חוות הדעת המשפטית.

קרן ברק: נדחה, אל תדאגי.

דוד ביטן: אין זמן - - - ועד הסגירה, חשבתי לדחות את הדיון.

משה גפני: יש לי בקשה ממשרד המשפטים.

משה גפני: היות שגם היועץ המשפטי לממשלה אמר בשעתו שיש מספיק זמן עד יולי, אני מבקש את עמדתכם בעניין הזה של מה שעלה כאן, לדחות את היישום, לא לפגוע בהסכם, אלא לדחות את היישום באופן כזה שנוכל לעשות דברים בינתיים.

משה גפני: ובינתיים יהיה אפשר לטוס משדה דב, אחרת זה יעמוד כמו פיל לבן סתם.

משה גפני: הרי יצטרכו את כמה השנים האלה כדי לעבור את כל התהליכים.

משה גפני: אני רוצה לדעת את חוות הדעת שלכם בעניין.

משה גפני: אמשיך את הדיון בשבוע הבא.

משה גפני: אני רוצה לדעת תשובה.

משה גפני: תגידו, אתם רוצים ישיבה חסויה, נעשה ישיבה חסויה.

משה גפני: חבר הכנסת סגלוביץ'.

קארין אלהרר: מה קשור חסויה?

דוד ביטן: כי הם אומרים שיש משהו ביטחוני.

קארין אלהרר: זה לא מה שמפריע להם.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, לא הבנתי, למשרד המשפטים מפריעה בעיה ביטחונית?

משה גפני: לא.

אורית פרקש הכהן: לא, הם לא גיבשו את עמדתם.

קארין אלהרר: בסדר.

משה גפני: בבקשה.

יואב סגלוביץ': שלום, אדוני.

יואב סגלוביץ': אנסה בכמה מילים קצרות.

יואב סגלוביץ': אילת מספיק רחוקה, לא צריך להרחיק אותה עוד יותר.

יואב סגלוביץ': נמצאים פה נציגים של משרדי הממשלה, כולם עובדי ציבור, אנחנו לא צריכים לתקוף אותם, הם מייצגים את מי ששלח אותם.

יואב סגלוביץ': מי ששלח אותם זאת הממשלה.

מאי גולן: אבל הם לא עונים על שאלות.

יואב סגלוביץ': אני יודע מה שאני אומר, תמתינו בסבלנות.

יואב סגלוביץ': הממשלה שלחה אותם.

יואב סגלוביץ': אותה הממשלה שכל חברי הכנסת, לפחות חלקם, נמצאים באותה קואליציה ומדברים בערטילאיות כאילו יש מישהו שאנחנו לא יודעים מה שמו ומי זה שר הביטחון.

יואב סגלוביץ': מדובר פה על שאלה אחת בלבד של קבלת החלטות והאם יש מניעה לקבל אותן.

יואב סגלוביץ': ואני אומר כאן, למרות שניתנו חוות הדעת המשפטיות, הכלכליות והביטחוניות – לא שמענו בצורה מובהקת, לפחות לא כתובה, אגיד שלושה דברים.

יואב סגלוביץ': אין בעיה משפטית לדחות במתווה שדיבר יושב-ראש הוועדה, אין בעיה כלכלית ואין בעיה של זכויות.

יואב סגלוביץ': אין זכות מוקנית בהסדר שבין המדינה לבין בעלי הקרקעות, כפי שאני קראתי את ההסכמים, שמחייבת את המדינה להרים ידיים ב-1 ביולי.

יואב סגלוביץ': היא רק אומרת שבעניין הזה זכויותיהם לא יפגעו.

יואב סגלוביץ': אני לא חושב שצריך לעשות דיסרטציה של 200 עמודים, אני חושב שאת זה יודע בעצמו היועץ המשפטי לממשלה, הוא מסוגל לתת תשובה.

משה גפני: יש לנו בעיה שלפעמים חברי – אתה חדש אז אתה לא יודע את זה - - -

יואב סגלוביץ': אני חדש אבל מנוסה.

משה גפני: מנוסה, אבל אתה לא מנוסה במה שאני מנוסה, שמה שאתה אומר אם היה אומר משרד המשפטים זה היה יפה.

משה גפני: אבל את מה שאתה אומר אתה אומר, ומשרד המשפטים יכול להגיד "עוד שנה".

יואב סגלוביץ': תרשה לי, אדוני היושב-ראש, אני מנוסה בדברים שאתה לא מנוסה, ראיתי כיצד הדברים מתנהלים.

משה גפני: זה נכון, גם אני ראיתי.

יעקב מרגי: ולא מאחל לך לראות.

זה נכון שאף פעם לא נפגשתם.

יואב סגלוביץ': במקומות שאתה לא ראית אולי.

יואב סגלוביץ': ואני רוצה להגיד את העניין הזה, אני לא סתם אומר את זה, אני פונה לנציג משרד המשפטים - -

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אני איתך לגמרי.

יואב סגלוביץ': - - משרד האוצר ולמשרד הביטחון, רק תעבירו את המסר כי נשלחתם בלי יכולת לתת מענה למה שאנחנו מבקשים.

יואב סגלוביץ': ובקשתי אליכם, צריכים בסך הכול לקבל שלוש שורות מכל אחד מהשרים מגובים בחוות דעת של כל החברים שנמצאים פה, אני לא מדבר עליי, אני מהאופוזיציה.

קרן ברק: מהקואליציה.

יואב סגלוביץ': אני מהאופוזיציה.

משה גפני: אין פה קואליציה ואופוזיציה.

יעקב מרגי: במצב בו נמצאת הכנסת המעמד שלך הוא כמו חבר קואליציה דמיוני.

יואב סגלוביץ': ברור לי לגמרי שאתם מקבלים אותי אליכם מייד.

יעקב מרגי: עזוב, קואליציה דמיונית.

משה גפני: אני יכול לדבר איתך אחרי הדיון פה?

יואב סגלוביץ': ברור.

מכלוף מיקי זוהר: רק לפני שאתה מדבר איתו דבר איתי.

יואב סגלוביץ': אבל אני כן רוצה לחזור קצת לרצינות, כי העסק הזה רציני.

יואב סגלוביץ': כולם פה אומרים שאנחנו נמצאים בשעת חירום.

משה גפני: נכון.

יואב סגלוביץ': אבל יש פה שאנטי-באנטי פשוט בלתי נתפס מצד משרדי הממשלה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, אם אני יכול להציע הצעה אחת לאדוני, למרות הניסיון והוותק שלך הרבה מעליי במקום הזה.

משה גפני: סתם צחקתי.

יואב סגלוביץ': לא לשבוע הבא דיון אם צריך לעשות אותו, אלא למחר בבוקר.

משה גפני: אבל אין לך מחר בבוקר עם מי לדבר.

קארין אלהרר: למה לא?

משה גפני: בגלל שהם צריכים להחליט אצלם.

משה גפני: את יודעת מה שהולך שם?

קארין אלהרר: מה, הם לא - - -

יואב סגלוביץ': אם אדוני יחליט מחר בבוקר הם יתייצבו מחר בבוקר.

משה גפני: אני בעד להתכנס מחר.

יואב סגלוביץ': אני רוצה רק להשלים במשפט אחד אולי חומר למחשבה.

יואב סגלוביץ': הבעיה הגדולה היא לא בעיה משפטית, לא בעיה ציבורית, אנחנו נמצאים עם שאלה ציבורית מאוד מאוד כבדה.

משה גפני: נכון.

יואב סגלוביץ': תושבי אילת זה לא רק עניין של רפואה וכלכלה, זה סתם לנסוע לבקר משפחה, זה סתם ללכת להצגה בתל אביב.

יואב סגלוביץ': ופה גם הצעה להמשך הדרך לאותם צוותים שיחשבו על ההמשך.

יואב סגלוביץ': הגיע הזמן לחשוב על אילת בצורה אחרת, אילת איננה קשורה למחוז הדרומי של משרד הפנים וכו', היא קשורה למחוז תל אביב.

יואב סגלוביץ': ואני יכול להגיד לכם שאני כתושב אילת בזמנו – אומנם רק שנתיים לצערי, מאוד אוהב את העיר הזו – אני כמפקד המשטרה ניסיתי להוביל מהלך לספח את מרחב אילת למחוז תל אביב.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים מדוע?

יואב סגלוביץ': כי הקשר האינהרנטי של אילת גם בכל התחומים, הכלכלה, התרבות, היצירה, היא לתל אביב.

הבריאות.

יואב סגלוביץ': אז אם חושבים על משהו לעשות אחרת, כשאומר תושב אילת: אני עולה צפונה, הוא לא מתכוון לבאר שבע.

יעקב מרגי: - - - גם המחוז הצפוני, תביא את המפה, הם יפלו אחד על השני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרשות שדות התעופה נמצא מישהו?

משה גפני: בבקשה, מה עמדתכם לגבי הנושא בו אנחנו דנים כאן?

משה גפני: אנחנו יכולים להמשיך להפעיל את שדה דב?

יואב אורן: אני מייצג את רשות שדות התעופה.

יואב אורן: רשות שדות התעופה פועלת בשדה דב מכוח צו הפעלה שחתום על ידי שר הביטחון ושר התחבורה.

יואב אורן: כל המתקנים זה בסיס צבאי, השירותים התעופתיים המבצעיים מנוהלים על ידי משרד הביטחון.

יואב אורן: וכמו שנאמר פה, אנחנו בהסכם התקשרות כלכלית, משלמים כל שנה כסף למשרד הביטחון, בעצם רוכשים מהם את השירותים, כשהניהול שלנו שם הוא של טרמינל הנוסעים ורחבות החניה.

יואב אורן: בהקשר של נתב"ג נערכנו בהתאם להסכמים - - -

משה גפני: לפני נתב"ג.

משה גפני: בשדה דב ב-1 ביולי אין לכם הסכמים?

משה גפני: איפה אתם עומדים?

יואב אורן: ב-1 ביולי אם משרד הביטחון - - -

משה גפני: אם משרד הביטחון או הממשלה תחליט שהיא ממשיכה להפעיל את זה יש לכם בעיה?

יואב אורן: טכנית אין לנו בעיה, כל עוד משרד הביטחון ממשיך לתת את השירותים.

משה גפני: שאלתי.

משה גפני: אני חוזר על השאלה.

משה גפני: אם הממשלה תחליט או הגוף המוסמך מטעמה, שר התחבורה ושר הביטחון יחליטו שהם ממשיכים הלאה לעוד שנתיים, לעוד שלוש, הם רוצים להמשיך את הטיסות משדה דב לאילת, מבחינתכם, רשות שדות התעופה, יש לכם בעיה?

יואב אורן: מבחינה טכנית אין לנו בעיה.

משה גפני: אתם יכולים להפעיל את זה.

יואב אורן: יכולים להפעיל את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות התעופה האזרחית.

יעקב מרגי: אין סכנה ביטחונית, - - - את המזוודות שם, מה זה.

קריאות: - - -

יואב אורן: ההפעלה שלנו היא תחת משרד הביטחון.

יעקב מרגי: הבנו קודם.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אמרת.

דניאלה המר: אבל משרד הביטחון ציין שהוא לא יודע מיום ליום להפעיל שדה תעופה.

מאיר יצחק הלוי: למה הם מבוהלים?

מאיר יצחק הלוי: זה מפחיד אותם כל כך.

מאיר יצחק הלוי: הם מבוהלים.

מאיר יצחק הלוי: למה הם מבוהלים?

מאיר יצחק הלוי: מה קורה?

מאיר יצחק הלוי: אנחנו חיים במדינה דמוקרטית.

משה גפני: מאיר, עם כל הכבוד.

משה גפני: אני מבקש.

דוד ביטן: האוצר שולט בכל.

משה גפני: אני מתנצל, היות שלא למדתי ליבה אז אני לא יודע בדיוק.

דניאלה המר: אני אוהבת את חוש ההומור שלך.

משה גפני: הוא אמר שאם משרד הביטחון רוצה להמשיך את ההפעלה מבחינתו אין בעיה.

דניאלה המר: אז אני חוזרת ואומרת שב-1 ביולי משרד הביטחון אינו ערוך להמשיך את ההפעלה.

משה גפני: אבל לא שאלתי את משרד הביטחון, משרד הביטחון דיבר קודם.

דוד אמסלם: השאלה היא אחרת.

דוד אמסלם: מויישה, השאלה היא כזו, תראה מה קורה כאן, רוב הפעילות שם, אותו פקח בעצם מנחית מטוסים צבאיים, לא יביאו עוד פקח עם כובע כדי להנחית עוד שני מטוסים אזרחיים.

דוד אמסלם: אז הם אומרים לו: תשמע, אתה תנחית גם את האזרחי, אנחנו נשלם לך.

מתחשבנים.

דוד אמסלם: נתחשבן עם הצבא על כמה לירות.

דניאלה המר: אותו פקח - - -

דוד אמסלם: השאלה אליו היא כזו, זאת השאלה המעניינת, בהנחת עבודה שצה"ל לא נמצא שם, כמה זמן אתם צריכים להיות ערוכים כדי להביא פקח אחד, כמה שומרים ומה שצריך, ומנקה שירותים?

יואב אורן: לא הכנו עבודת מטה על זה.

יואב אורן: אני מעריך סדר גודל של שנה וחצי-שנתיים.

דוד אמסלם: להתארגן על זה?

קרן ברק: להביא עובדים?

קריאות: - - -

דוד אמסלם: תשמע, אני - - - זמן נמלי תעופה, אבל אם אתה אומר לי שלהביא איזה פקח אחד לוקח שנה משדה התעופה לוד ולהגיד לו - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אסף זמיר.

משה גפני: דקה לפני זה, רשות התעופה האזרחית, איפה אתה?

דוד ביטן: אני חייב לשאול שאלות, אדוני.

מאיר יצחק הלוי: אתה רוצה את המסמך שלכם?

מאיר יצחק הלוי: להביא לכם את הדוח שלכם?

משה גפני: בוא נתחיל בזה, בגלל שעכשיו זה כבר התחיל להיות מעניין.

משה גפני: אם אנחנו מחליטים ששדה התעופה הצבאי עובר לחצור, אבל אנחנו מחליטים שרשות התעופה האזרחית או יותר נכון ששדה התעופה האזרחי שטסים לאילת כן יפעל, יש בעיה מבחינתך?

מוטי שמואלי: קודם כול אני אשיב שאין בעיה כי השדה היום פועל.

מוטי שמואלי: מבחינת התשתית אין בעיה, הוא עובד.

מוטי שמואלי: בהנחה שלא מחר בבוקר בונים בניינים חדשים וכו', אז אין שום בעיה שימשיך גם ב-2 ביולי.

משה גפני: אני מבקש, ברשותך, לחדד את השאלה.

משה גפני: תיאורטי, זה לא הולך לקרות, אבל תיאורטית, תפעיל את המחשבה בעניין.

אסף זמיר: גפני, אבל הוא לא גוף מפעיל.

משה גפני: אבל אני יכול לקבל פרטים ממנו?

אסף זמיר: כן.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: הממשלה קיבלה כמה החלטות במהלך שבוע הבא.

משה גפני: א', היא קיבלה החלטה ששדה התעופה הצבאי עובר לחצור, לא ממשיך לפעול בשדה דב.

משה גפני: רשות התעופה האזרחית מתבקשת להפעיל את השדה הזה במשך שנתיים, להמשיך את הטיסות האזרחיות משדה דב לאילת, זה אפשרי?

משה גפני: בבקשה.

מוטי שמואלי: אני אתן סדר בדברים.

מוטי שמואלי: אנחנו באמת הגוף הרגולטורי, זה שאמור לתת את הרישיון לשדה התעופה לפעול וכו', לפקח עליו, ומי שצריך להפעיל אותו זאת רשות שדות התעופה.

מוטי שמואלי: כרגע רשות שדות התעופה נותנת שירותים על-פי אותו צו שהוזכר פה.

משה גפני: הוא אמר את זה, שמענו.

מוטי שמואלי: אבל הם נותנים שירותים מסוימים, הטרמינל, ניקיון, רחבות החניה וכו'.

מוטי שמואלי: את השירותים התעופתיים, את שירותי הליבה, מגדל הפיקוח, כיבוי אש והצלה נותנים חיל האוויר, משרד הביטחון.

מוטי שמואלי: ב-1 ביולי מה שצריך להיות זאת איזושהי תקופת התארגנות, זה תהליך שלוקח זמן.

מוטי שמואלי: אני לא יודע להגיד אם זה חודש או שנה וחצי, אבל זה ללא ספק תהליך שלוקח זמן, וצריך למצוא פתרון.

קארין אלהרר: למה?

מוטי שמואלי: כי זאת בסוף עבודה מקצועית, גם ניהול מגדל פיקוח, גם ניהול מגדל תעבורה.

משה גפני: הוא אומר שצריך לתאם.

משה גפני: גם אם מחליטים שהצבא יוצא צריך לתאם את המשך הפעילות.

קארין אלהרר: אבל זה לא סחורה חדשה.

יואב סגלוביץ': אבל יש מגדל פיקוח גם בחצור, אדוני, וגם בשדה דב, והם עובדים היום.

מוטי שמואלי: זה לא קופי-פייסט.

מוטי שמואלי: פקח שיודע לעבוד במגדל בן-גוריון לא יודע תוך יום לעבוד במגדל - - - ברמון.

יואב סגלוביץ': אני חייב לשאול שאלה מקצועית למרות שאני לא טייס.

יואב סגלוביץ': הממשלה לא יכולה להחליט שהפקח הזה שעכשיו בשדה דב מקבל צו סיפוח לעוד שנתיים.

יואב סגלוביץ': חצור ממשיך לעבוד, הוא שדה צבאי.

מוטי שמואלי: תנו לי בבקשה להשלים את מה שאני אומר.

משה גפני: בבקשה, תשלים.

מוטי שמואלי: צריך לדאוג לתקופת הביניים.

מוטי שמואלי: הפקח שעובד שם היום הוא פקח צבאי מבחינה מקצועית, כמובן שאין שום בעיה שימשיך.

מוטי שמואלי: מבחינת התארגנות אני מבין לגמרי.

משה גפני: זה ברור לגמרי.

מוטי שמואלי: לא אמרתי שאם נתנו לו פקודה ב-2 ביולי להיות בחצור אז הוא לא יכול.

מוטי שמואלי: אין שום בעיה שרשות שדות התעופה תפעיל את מגדל הפיקוח.

קארין אלהרר: אבל זה עניין של פקודה?

קרן ברק: לוקח שנה וחצי להכשיר אותו.

מוטי שמואלי: אני חייב להסביר את זה בעוד משפט.

מוטי שמואלי: רשות שדות התעופה, מבחינה מקצועית אין שום בעיה שייקחו את השירותים שעושים, אבל צריך זמן התארגנות.

מוטי שמואלי: יש פה את עניין השלביות וכו'.

משה גפני: עזוב, הבנו.

משה גפני: דודי, לי ברור שאנחנו לא הולכים למשהו פיראטי.

משה גפני: אנחנו הולכים לנסות להגיע להסכמה עם הממשלה ועם כולם שאנחנו ממשיכים את הפעילות הזאת עד שיבנו, עד שיקבלו את האישורים.

משה גפני: זה ברור לגמרי, זה לא שנה וחצי, זה לא חודש וחצי.

משה גפני: אם אנחנו עושים את זה בהסכמה אז יהיה צריך להיות איזשהו מעבר שבתקופה הזאת השדה ממשיך לעבוד.

דוד אמסלם: אבל פה הפואנטה הכי חשובה כרגע לחידוד.

דוד אמסלם: בהנחת עבודה שעשינו את זה, צה"ל לכאורה מעביר את הפעילות שלו, הרי מה קורה?

אסף זמיר: אבל, דודי, הוא לא חייב להעביר.

יעקב מרגי: הוא לא חייב להעביר.

משה גפני: אז צריך את שלב הביניים.

קריאות: - - -

אסף זמיר: אתם מתעסקים בנקודה הלא נכונה.

דניאלה המר: כבר עברה.

דוד אמסלם: לדעתי בנקודה הזאת בואו נשאיר את זה מחוץ לעניין, בגלל זה החלטת צה"ל היא כזו.

דוד אמסלם: עזוב, הם התארגנו כבר.

דוד אמסלם: מה שחשוב, גם בחצור הרי יש מגדל פיקוח עם אותו פקח עם כובע, גם הוא מנחית 30 מטוסים, אז שהוא ינחית 32.

דוד אמסלם: לא מביאים עוד פקח אקסטרה, צריך להבין.

דוד אמסלם: לכן השאלה היא אם אפשר להמשיך עם הצבא, גם עם תחנת הכיבוי.

דוד אמסלם: הרי יש שם תחנת כיבוי.

משה גפני: אפשר.

דוד אמסלם: אז אתה לא מביא עוד תחנת כיבוי רק בגלל שבאו עוד x מטוסים.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שאם בסוף ההחלטה תתקבל אפשר להמשיך עם צה"ל, לרכוש ממנו את אותם שירותים לתקופת הביניים.

הקפאת מצב.

משה גפני: אסף זמיר, בבקשה.

אסף זמיר: יש לי קודם כל שתי הערות מינהלתיות לפני שאני מתחיל.

אסף זמיר: אחד, הם לא יושבים שם עם כובע, דודי, פקחים יושבים בלי כובע.

אסף זמיר: סתם פקחים, אין להם כובע.

משה גפני: מה אתה מדבר?

משה גפני: מה זה?

משה גפני: אני יצאתי לאילת בשבוע שעבר.

אסף זמיר: אין שם כובע בתוך גדל הפיקוח.

משה גפני: הטייס היה חרדי, מה זה בלי כובע?

דוד אמסלם: איזה חיל בלי כובע?

אסף זמיר: שתיים, אני רוצה להגיד לסגלוביץ', אני מקנא בך על הקטע שאתה יכול להגיד: הייתי בחדרים שאתה לא היית וראיתי דברים.

אסף זמיר: אני הייתי בעיריית תל אביב עשר שנים, זה לא מעניין אף אחד, אי-אפשר להגיד את זה.

אסף זמיר: אז כיף לך.

אסף זמיר: אבל הייתי בעיריית תל אביב סגן יושב-ראש הוועדה המקומית לתכנון ובנייה - -

יעקב מרגי: גם את זה - - - לא יכול לומר.

אסף זמיר: - - שאישרה את כל התוכניות האלטרנטיביות שהיו בשיתוף פעולה עם עיריית אילת, אז אני מומחה קטן ליכולת הסטטוטורית להעביר את זה, ואני רוצה להגיד לכם משהו.

אסף זמיר: זאת השאלה החשובה שאנחנו דנים בה, ולא השאלה של איך נתפעל את השדה.

אסף זמיר: כי אם מדינת ישראל תחליט שלא עוצרים – השדה פעיל – אז אם מדינת ישראל תחליט שלא עוצרים את תפעול השדה הוא לא יעצור, בין אם זה יהיה צה"ל, בין אם זאת תהיה רשות שדות התעופה, לדבר הזה יימצא פתרון.

אסף זמיר: אבל השאלות שמפחידות אותנו, הבעלים הפרטיים, המינהל, הכסף, מה יממן את מעבר בסיסי צה"ל דרומה, זאת השאלה שצריך להסדיר.

אסף זמיר: ולשאלה הזו יש שתי אופציות, אחת מהן נידונה פה ואחת מהן לא, ואלו שתי הדרכים היחידות שאנחנו יכולים ללכת בהן.

אסף זמיר: אבל לפני זה אני רוצה להגיד משהו.

אסף זמיר: אני רוצה להתחבר למה שיואב אמר.

אסף זמיר: שבע שנים אני שומע את מאיר יצחק הלוי מדבר נגד הפינוי.

אסף זמיר: שבע שנים שממשלת ישראל – צריך להגיד את זה בכנות – לא עשתה מילימטר לקדם רכבת מהירה תל אביב–אילת; לא עשתה מילימטר לקדם את האלטרנטיבה של מסלולים בים שיכלו לפנות את כל הקרקע ולהנחית אנשים בתוך השדה; באף אלטרנטיבה לא התעסקו מילימטר.

אסף זמיר: וזה שאנחנו מגיעים שבוע לפני זה על הראש של חלק מהאנשים שנמצאים כאן, אי-אפשר לברוח מהאחריות.

משה גפני: אתה חדש פה, יש בכנסת - - -

אסף זמיר: אני באמת חדש פה.

משה גפני: רגע, תשמע ממני גם כן, אני לא מעיריית תל אביב.

משה גפני: יש ועדת ביקורת פה בכנסת, את כל מה שאמרת עכשיו תביא לדיון שם.

אורית פרקש הכהן: כבר יש דוח מבקר המדינה על הנושא.

משה גפני: אבל אנחנו בבעיה אחרת, הגענו עכשיו לעשרה ימים לפני שסוגרים את השדה.

קארין אלהרר: גפני, סליחה, הכסף - - -

יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד ועדת ביקורת המדינה בלי להתייחס אליה.

משה גפני: אני אסדר לך פגישה איתה.

אסף זמיר: הוא נפגש איתה כבר.

קארין אלהרר: אבל היו דיונים.

משה גפני: לגבי המצב שנקלענו אליו, נקלענו לשתי מערכות בחירות בפרק זמן - - -

אסף זמיר: נקלענו.

אורית פרקש הכהן: נקלענו.

קארין אלהרר: נקלענו.

אסף זמיר: לא בגללי נקלענו.

משה גפני: לא בגללי.

אסף זמיר: כן בגללך, אתה הצבעת בעד וגם הוא.

משה גפני: מה פתאום, בגללך.

אסף זמיר: בגללך נקלענו.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אה, בגללי נקלענו?

אסף זמיר: גם, וגם אשר.

יעקב מרגי: הוא מתכוון שאם היית מביא רק - - - מנדטים לא היה מצב כזה.

אסף זמיר: זה נכון.

אסף זמיר: אני מתנצל על הצלחתנו, הפעם אולי נעשה פחות.

קארין אלהרר: אל תתחייב.

אורית פרקש הכהן: מי הצביע בעד פיזור הכנסת?

משה גפני: הכי פחות אשם בזה שיש בחירות זה אני, אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: לגבי הנושא הזה שאנחנו מצויים בו עכשיו, אנחנו מחפשים אחרי כל מה שקרה בכל ממשלות ישראל פתרון שב-1 ביולי השדה לא ייסגר.

אסף זמיר: אז יש לי שני דברים לומר לך, אבל אני רוצה קודם משפט.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: ואל תגיד שבגללי יהיו הבחירות בגלל שאז יהיה פה נאום של שנה.

אסף זמיר: בגללך היו הבחירות.

אסף זמיר: פעם הייתי בעד פינוי שדה דב, הייתי סגן ראש עיר צעיר, רציתי את הדירות, רציתי דיור בר-השגה, רציתי, והייתי בדיוק כמו אנשי האוצר, ואני מכיר חלק מהם שרצו.

משה גפני: אבל אנחנו מדברים על - - -

אסף זמיר: באיזונים שעשו תועלת ועלות אמרו שהתועלת גדולה יותר, אבל אז מה שקרה לי זה שהבנתי.

אסף זמיר: ורק מי שהבין מלמטה באמת מה המשמעות של סגירת שדה דב לא יכול להגיד את הדברים שאומרים כבר כמה שבועות.

משה גפני: מה אתה מציע?

משה גפני: שכנעת אותי שלא לסגור את שדה דב.

אסף זמיר: לא יכול להגיד שרק הוא יזוז, לא יכול להגיד שלא תהיה פגיעה.

אסף זמיר: תהיה פגיעה ענקית ואי-אפשר יהיה לחזור אחורה, והנתון של הכסף הוא נתון שצובעים אותו סתם.

אסף זמיר: גם בעירייה היו צובעים מקורות תקציביים לפרויקטים בעייתיים לדברים סופר סופר סקסיים, כי אז היה לא נעים לבטל אותם.

אסף זמיר: היו אומרים: את זה נבטל, אבל בתמורה ניתן כסף לחד-הוריות.

אסף זמיר: מה אכפת לי מאיפה אתם מביאים כסף למעבר בסיסי צה"ל דרומה?

אסף זמיר: אז תביאו כסף ממקום אחר ותצבעו את זה למקור תקציבי שלא מעניין אף אחד.

אסף זמיר: אבל את ההחלטה של עיריית תל אביב בוועדה המקומית, שמפנה את השטח הפרטי ונותנת את השטח הפרטי חזרה לבעלים ונותנת להם לבנות מה שהם רוצים, ובונה שדה קטן רק על השטח הציבורי, יכולה ממשלת ישראל לקדם באמצעות חקיקה שלנו שתגיד שאפשר לעשות איחוד וחלוקה גם על פרויקטים של תשתית לאומית.

אסף זמיר: ברגע שמחוקקים חוק כזה אפשר לעבור ולחלק את השטח, ואז אף אחד לא נפגע.

אסף זמיר: בוא נגיד שלא נתכנס ונחוקק, למרות שלדעתי יש להצעת החוק הזו רוב של 115 חברי כנסת לפי מה שראיתי פה בחודש האחרון, בוא נגיד שלא - -

יעקב מרגי: אל תבנה על זה.

אסף זמיר: - - עדיין הכי מהר – אני אומר לך את זה כמי שהיה בעיריית תל אביב עשר שנים – הכי מהר שתראה דחפור אי פעם על השטח הזה זה שבע שנים.

מאיר יצחק הלוי: ברור.

מיכל שיר סגמן: על זה בדיוק אנחנו מדברים.

אסף זמיר: סתם נגיד שש שנים, הכי מהר.

אסף זמיר: ולכן גם אם לא מחוקקים מחדש וגם אם לא עושים איחוד וחלוקה אין שום בעיה להמשיך להפעיל.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מנהל בית החולים יוספטל, ד"ר ברקוביץ, בבקשה.

משה גפני: אנחנו צריכים להתכנס לסיכום.

משה גפני: אתה בעד סגירת שדה דב?

אלדר ברקוביץ: אתה שואל ברצינות?

משה גפני: שואל ברצינות.

משה גפני: נגד.

משה גפני: רק תסביר למה.

יעקב מרגי: תן לו לומר.

יעקב מרגי: למה אתה מנחה אותו?

אלדר ברקוביץ: תודה על זכות הדיבור.

אלדר ברקוביץ: תראו, חברים, אני מגיע מהשטח, והשטח הוא שאנחנו צריכים לקיים שירותי בריאות באילת, שזה לא פשוט בכלל גם במצב הקיים.

אלדר ברקוביץ: מה שהולך לקרות ב-1 ביולי מבחינת איך שאני רואה ומבין את השטח ואני חי אותו יום יום, אין לנו שום חלופה כרגע.

אלדר ברקוביץ: כל מה שמספרים לי בימים האחרונים טלפונית לא עוגן אפילו במילה אחת כתובה.

אלדר ברקוביץ: מספרים לי שיש מלא חלופות והתארגנויות והכל יהיה בסדר והכל יהיה ורוד והכל יהיה פנטסטי.

יעקב מרגי: מה יקרה אם יסגרו ב-1 ביולי?

משה גפני: מי מסביר לך?

אלדר ברקוביץ: ממשרד ראש הממשלה, בגדול.

אלדר ברקוביץ: גם אם יש רעיון או רעיונות לייצר חלופות, צריך לזה זמן, כי כרגע אני לא רואה שום חלופות.

אלדר ברקוביץ: אנחנו צריכים חלופות.

אלדר ברקוביץ: נניח שאני מבין שהנושא חלוט, אני לא מצוי בצד המשפטי.

משה גפני: על מה?

אלדר ברקוביץ: נניח שהנושא של סגירת שדה דב חלוט.

יעקב מרגי: נניח.

אלדר ברקוביץ: נניח שהוא חלוט.

מה הולך לקרות יום אחרי זה?

אלדר ברקוביץ: אז אני צריך חלופות.

יעקב מרגי: חלופות למה?

אלדר ברקוביץ: נכון ל-1 ביולי אני לא יכול לקיים שירותי רפואה באילת, הודעתי את זה להנהלה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: תספר למה.

אלדר ברקוביץ: למה?

אלדר ברקוביץ: כי לרופאים שלי אין דרך להגיע.

אלדר ברקוביץ: אגיד לכם, מחצית מהשירות הרפואי באילת נסמכת על רופאים שמגיעים מאזור תל אביב.

מאיר יצחק הלוי: שהודיעו שכבר לא יגיעו.

אלדר ברקוביץ: לא שהודיעו שלא יגיעו, שלא מסוגלים להגיע מאחר שאין להם טיסות.

אלדר ברקוביץ: פיזית אין להם טיסות להגיע.

קרן ברק: אז הם לא יגיעו.

קרן ברק: איזה רופאים לא יגיעו?

אלדר ברקוביץ: זה אומר שרופא גסטרו שצריך להגיע שש פעמים לא יכול להגיע, איך הוא יגיע?

אלדר ברקוביץ: יש לי 60 כאלה, יש לי רפואת עור, ויש לי רפואת גסטרו שזה 72 פעולות שאני נאלץ לבטל.

אלדר ברקוביץ: אני עוד מחזיק את זה לראות אולי בשבוע הבא משהו יקרה כדי לא לבטל את זה.

אלדר ברקוביץ: אלו אנשים שצריכים לעשות שלושה ימי הכנה לפני כל בדיקה.

אלדר ברקוביץ: חבר'ה, זה חיים של אנשים.

אלדר ברקוביץ: 72 האנשים האלה אם הם לא יעשו בדיקת גסטרו הם נדחים לפחות בשלושה חודשים, כי אין לי דרך אחרת לעשות להם את הבדיקות או שאני צריך להסיע אותם צפונה.

אלדר ברקוביץ: אין לי עם מה להסיע אותם צפונה.

משה גפני: מה שאתה אומר, אם אני מבין נכון, אתה מדבר על זה שסגירת שדה דב יכולה לגרום לפיקוח נפש.

אלדר ברקוביץ: חד-משמעית.

מאיר יצחק הלוי: ממש ככה.

מאיר יצחק הלוי: זה בדיוק העניין, הרב גפני.

מאיר יצחק הלוי: זה בדיוק העניין, זה פיקוח נפש.

קרן ברק: חבל שלא אמרת לו מהתחלה.

אלדר ברקוביץ: חד-משמעית, אם לא אמרתי את זה מספיק חזק.

משני היבטים, גם אלה שצריכים טיפול בתל אביב וגם רופאים.

משה גפני: רבותיי, תודה.

משה גפני: אני מודה לך, היית מאוד אטרקטיבי.

משה גפני: חברת הכנסת קרן ברק, בקצרה.

קרן ברק: בקצרה, כי אין לי הרבה מה להוסיף, אלא את הפן האישי שלי.

קרן ברק: קודם כל, נאמר פה שהיו אין ספור החלטות ממשלה.

קרן ברק: לפי מה שאני מבינה נעשתה החלטת ממשלה אחת בשנת 2012, ומאז לא התקבלה שום החלטת ממשלה נוספת.

קרן ברק: התחלפו ממשלות ובעצם לא התקבלה עוד החלטת ממשלה.

קרן ברק: זה בסדר גמור שאנחנו כאן חברי כנסת שבע שנים אחרי אומרים שהחלטת הממשלה משנת 2012 - - -

דניאלה המר: יש מה-4 בינואר 2015 החלטה מס' 2392.

יעקב מרגי: שמה?

קרן ברק: שמה?

קרן ברק: מה היא?

קרן ברק: יש החלטה משנה שעברה מ-2018.

יעקב מרגי: מה הן אומרות?

קרן ברק: ההחלטה לפינוי נעשתה פעם אחת, וגם היא בכפוף להתקדמות במקביל לתכנון הקרקע ובמקביל וביחד בשיתוף פעולה.

דניאלה המר: היו החלטות ממשלה נוספות.

קרן ברק: ולכן אנחנו יושבים פה חברי כנסת, כמו שאתם רואים, מקיר לקיר.

משה גפני: רק רגע, שנייה, קרן.

משה גפני: זה שמשרד האוצר מתערב בעניין הזה, הוא רוצה כסף, הוא אמר, ואני מכבד את זה, אבל למה את מתערבת?

משה גפני: למה משרד הביטחון צריך להיות צד בעניין נגד כל הציבור?

משה גפני: למה?

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: גפני, אני רוצה לענות לך על השאלה במקומה.

דניאלה המר: איננו נגד הציבור ואין לנו עמדה מה ייעשה בשטח לאחר הפינוי.

קריאה: שאלה מצוינת.

משה גפני: אבל למה את מתערבת בעניין הזה?

מכלוף מיקי זוהר: גפני, אני רוצה לענות ברשותך בשם הגב'.

דוד ביטן: למה אתה עונה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אני יכול לומר לך שלפני שנכנסתי לדיון היו כמה קצינים בכירים בצה"ל שדיברו שונה ממה שהיא אומרת, אבל יש הבדל אחד.

מאיר יצחק הלוי: תשעה אלופים.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אם היא לא תגיד מה שצריך פה עכשיו אגף תקציבים יודע להתנקם היטב, אני חושב שחווית את זה, כמה נקמות - - -

משה גפני: לגבי אגף התקציבים הוא צודק.

משה גפני: לגבי אגף התקציבים אני נותן לה חסינות.

מכלוף מיקי זוהר: אז אל תשים אותה בסיטואציה שמסכנת את המשך עבודתה המשותפת והפורייה עם אגף התקציבים.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: האמת היא שלא חשבתי על זה.

מכלוף מיקי זוהר: אז עניתי בשמך, אל תודי לי על זה.

מאיר יצחק הלוי: אני עובר את זה יום יום, חבר הכנסת מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: גם אני הייתי חבר ועדת הכספים ארבע שנים ועברתי את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני כראש עיר עובר את זה יום יום, אני אומר לך, כולל בשבוע האחרון.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע.

משה גפני: בבקשה, רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

קרן ברק: בעוונותיי הרבים גם אני התגוררתי והייתי תושבת אילת בעברי, והיום אני תושבת תל אביב.

קרן ברק: מה שהציג פה מנכ"ל משרד התיירות, שזאת בחירה בין אסון לאומי לבין חורבן, זה בדיוק מה שהולך לקרות.

קרן ברק: אנחנו מדברים פה, תושבי אילת, על החולים, על התושבים עצמם, על החיבור לתל אביב.

קרן ברק: אבל לא רק כל תושבי אילת, גם אנחנו אזרחי מדינת ישראל, שהעיר אילת היא עיר התיירות העיקרית שלנו, מגיעים לשדה דב וטסים לאילת תדיר.

קרן ברק: אני לא רוצה לספר לכם מה קרה לערי תיירות אחרות שהוזנחו בשנים האחרונות.

קרן ברק: אני בתור ילדה הייתי נוסעת לטבריה ולאילת אותו דבר, ותראו איך טבריה נראית היום ואיך אילת בזכות המשאבים שהשקיעו באילת.

קרן ברק: עזבו רגע את תושבי אילת, אנחנו כאזרחי המדינה, החיבור הזה שלנו להגיע לאילת הוא קריטי.

משה גפני: מה את מציעה?

קרן ברק: אם אני כתושבת תל אביב צריכה לנסוע לנתב"ג אני כבר לא אסע לאילת, אני אסע לחוץ לארץ.

קרן ברק: ברגע שאני אגיע לשערי נתב"ג, לאילת אני כבר לא אסע.

קרן ברק: זה או שאני נוסעת ברכב או שאני נוסעת בשדה דב, וכמוני רוב האזרחים.

קרן ברק: אם אנחנו רוצים לשמור על אזרחי מדינת ישראל שיהיה להם אזור תיירות כמו אילת, שהוא אזור מפואר, אנחנו חייבים לשמור על הציר הזה.

קרן ברק: בכל העולם פותחים שדות תעופה, בכל העולם פר נפש פותחים שדות תעופה, רק במדינת ישראל סוגרים שדות תעופה.

קרן ברק: אני לא חושבת שאת השדה הזה צריך לסגור.

קרן ברק: אני חושבת שצריך להשאיר את הפתרון של מסלול אחד, ומבחינתי שייפתחו עוד שדות תעופה, אבל בוודאי שלא ייסגרו.

קרן ברק: וכמובן שהמסלול המהיר וכמובן שרכבת וכל התשתיות האלה, אבל לפני שמנתקים את העיר הזאת מהאזרחים.

קרן ברק: זה מה שיש היום.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אמיר חייק, משפט.

אמיר חייק: משפט.

אמיר חייק: אז אני לא אדבר על הנזק לעסקים באילת, אני לא אדבר על הנזק לתיירות באילת, אני לא אדבר על השקעות המיליארדים שהשקענו שם ושמגיעים לסכנה.

אמיר חייק: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אנחנו מדברים פה על נושא שיש מסביבו משיכת זמן.

אמיר חייק: המדינה הזו הרי יכולה לגרום גם למטאטא לירות, אבל היא מספרת לנו סיפורים על כך שכדי להשאיר את השדה צריך היערכות מחודשת של שנה וחצי.

אמיר חייק: תפסיקו למרוח אותנו.

אמיר חייק: אין שום סיבה לא לקבל החלטה בכנסת הזו, שבאמת כל סיעות הבית, אין אחת שחושבת אחרת, פועלות לכיוון הזה.

אמיר חייק: אין שום סיבה לא לעשות את זה, לקבל את ההחלטה ולהשאיר את השדה על כנו, ושהצבא ישאיר שם זקיף, לא יקרה שום דבר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: אעשה את זה מאוד קצר, אדוני היושב-ראש, נאמר פה באמת הכל.

מאי גולן: נקודה קטנה שאני רוצה לגעת בה בתור מי שאני מייצגת ומאיפה שאני באה.

מאי גולן: דיברה כאן החולה האונקולוגית, שתהיה לה רפואה שלמה, על הציניות שבכתבה של התקשורת, אז אני רוצה לדבר על עוד נופך של ציניות שקורה כאן.

מאי גולן: תראה, אני מדברת בתור תל אביבית מצויה, צעירה, אני חברת הכנסת הצעירה ביותר היום בכנסת, ואני רוצה לדבר על מה הצעירים מרגישים לנוכח הדבר הזה, כי זה לא מדובר.

מאי גולן: מדברים בעיקר על מה זה יעשה, באמת בצדק, למבוגרים, לתיירות, לכלכלה, הכול טוב ויפה.

מאי גולן: אבל הציניות שמדינת ישראל שולחת את הצעירים שלנו היום להתיישב בארץ, לדרום, לצפון, הרי רוצים שלא תהיה פה מדינת תל אביב, כל הזמן מדברים על הבועה הזאת, נכון?

מאי גולן: ויש בועה כזאת.

מאי גולן: הנה, אני אומרת את זה חד-משמעית.

מאי גולן: בועת תל אביבית מנותקת, מתנשאת, אליטיסטית, שלא קשורה – אסף, אולי למרות העשר שנים שלך בעיריית תל אביב אתה חושב שאני קצת צודקת.

אסף זמיר: אולי אני לא אליטיסטי, אולי אני לא בבועה.

מאי גולן: כן, בועה.

מאי גולן: אני אגיד בועה.

מאי גולן: אני ארשה לעצמי להגיד בועה בתור חלק - - -

מכלוף מיקי זוהר: נראה לי שאתה מייצג אותה.

יעקב מרגי: אתמול עברתי שם, הרגשתי ככה, כאילו אני במדינה אחרת.

אסף זמיר: כן?

אסף זמיר: למה לא התקשרת אליי?

אסף זמיר: היינו הולכים לאכול איזה קיגל.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: הרגשתי שאני במדינה אחרת, עברתי בלי דרכון.

מאי גולן: חבר'ה, אדוני היושב-ראש, תנו לי עוד חצי דקה.

מאי גולן: בתור חלק פריפריאלי של תל אביב שלא מרגיש חלק מהבועה הזאת, מדרום תל אביב, אני אומרת לכם ככה, אם אנחנו חותכים קו – אני, הנה בהמשך לדברים של חברת הכנסת ברק – גם אני לא אטוס.

מאי גולן: לא רק לא אטוס לתיירות, לא אטוס לכנסים, לא אטוס לישיבות, לא אטוס לפגישות.

מאי גולן: אתם מנתקים, הממשלה הזאת מנתקת את העיר.

אורית פרקש הכהן: זה את, את חלק מהממשלה.

משה גפני: אל תגידי את זה.

קריאות: - - -

מאי גולן: הנה, ואני מעבירה ביקורת על חלק מהממשלה.

אורית פרקש הכהן: למה לא להגיד את זה?

אורית פרקש הכהן: זה מחדל של הממשלה.

משה גפני: מכיוון שאנחנו רוצים קונצנזוס.

מכלוף מיקי זוהר: שלא תגידו שאצלנו זה ככה כולם חיילים, כולם אומרים את מה שיש להם.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רואים, בליכוד יש דעה לכל אחד מחברי הכנסת, חברת הכנסת, כפי שאתם אומרים עלינו כל הזמן שמה שביבי אומר אנחנו עושים.

מאי גולן: קודם כול, אין בעיה להעביר ביקורת גם על התנהלות הממשלה שאנחנו נמצאים בה, לא ברחתי מזה.

דוד ביטן: התעוררתם באופוזיציה.

אורית פרקש הכהן: לבוא לפה ולצעוק זה קל.

קריאות: - - -

מאי גולן: חבר'ה, אני לא הפרעתי לאף אחד.

אורית פרקש הכהן: כמו שניהלת ביד רמה את פיזור הכנסת, מיקי, תטפל בנושא הזה, לכו לראש הממשלה, לכו לשר התחבורה, תכנסו ישיבה ותטפלו בזה.

קרן ברק: - - - גם פניתי לראש הממשלה.

מאי גולן: פנינו אליו כל חברי הליכוד.

מאי גולן: אבל את מתפרצת לדלת פתוחה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לחדד לחבריי משהו אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש מישהו שכן יכול לפתור את זה וכנראה גם כן יפתור את זה זה רק אחד, קודם כול הוא למעלה, אבל זה שמתחתיו - -

קרן ברק: השליח שלו.

מכלוף מיקי זוהר: - - זה יהיה ראש הממשלה בנימין נתניהו.

אורלי פרומן: אז שיפתור.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים במשפט, לא נתנו לי.

משה גפני: אני נותן לך.

משה גפני: יש לי בקשה, לא להכניס את הוויכוח הזה לקואליציה ואופוזיציה.

מאי גולן: זה לא אנחנו.

משה גפני: אני מאוד מבקש.

משה גפני: אני יודע שמתקיימים דיונים גם בממשלה, ואני מתכוון לדבר עם ראש הממשלה.

משה גפני: אני לא רוצה שזה יכנס לוויכוח ושזה יהיה ויכוח של קואליציה ואופוזיציה, מה גם שאנחנו לא יודעים מי הקואליציה ומי האופוזיציה.

קרן ברק: נכון.

משה גפני: אנחנו יודעים שיש שלטון של זה - - -

דוד ביטן: בכל מקרה אתם תהיו בקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: גפני, תירגע.

מכלוף מיקי זוהר: זה השלב שאני אומר לך להירגע.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אתה בקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: וגם אם יבואו אליך כחול לבן אחר כך ויציעו לך – כל הצעה שהם לא יציעו לך תגיד להם: תודה רבה, אני בקואליציה עם - - - .

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש ממך להצהיר את זה לפרוטוקול.

דוד אמסלם: אורית, אבל אני רק אחדש לך משהו לגבי מה שאמר מיקי.

יעקב מרגי: את לא יודעת מה עשית עכשיו.

דוד אמסלם: עוד מעט תביני שבכחול לבן גם לא מדברים על דעת עצמם סתם, לא לא עושים, לא מדברים.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

דוד אמסלם: יש דברים, מקבלים הנחיות, מדברים.

משה גפני: תשלימי, בבקשה, חברת הכנסת הכי צעירה.

משה גפני: אתם מפריעים לה לסיים.

מאי גולן: אתה רואה מה זה, בגלל זה הם מרשים לעצמם ככה.

מאי גולן: אתה לא שומר על הזכויות שלי.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לך משהו לגבי חברת הכנסת הצעירה.

יעקב מרגי: יש לו ניסיון מר עם הצעירות בוועדת הכספים.

משה גפני: תיקחי בחשבון שכשאני באתי לכנסת הייתי גם הצעיר, וזה עבר לי מהר.

משה גפני: בבקשה.

מאי גולן: אני מנסה עוד למשוך את זה.

מאי גולן: אסיים במשפט אחרון.

מאי גולן: אני מדברת על ציניות של מדינה – והנה, אני מדברת בשם כולם – שמדברת על ציונות, שמדברת על התיישבות, ובפועל רוצה להמשיך לקיים את הבועה המרכזניקית הזאת, וזו הבעיה החמורה.

מאי גולן: ואני אסיים רק בזה שהייתי בסיור, כמו הרבה מחבריי לסיעה, ויש מתווה ויש פתרון, וכל דבר אחר שאומרים זאת המתלה, זו עבודה בעיניים.

מאי גולן: אין לי מושג מה המניעים, מה הסיבות, מה הרצון לעשות דבר כזה.

מאי גולן: יש פתרון ואפשר לפתור את הנושא הזה, ושדה דב לא צריך להיסגר, נקודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ד"ר שוקי אמרני.

משה גפני: אני מבקש מכולם, עכשיו אני רוצה לסכם.

דוד ביטן: איך נביא את המסתננים מאילת לתל אביב?

מכלוף מיקי זוהר: שאלה טובה.

מאי גולן: נוציא אותם מהארץ, ביטן, לא נביא אותם לשום מקום בארץ.

יעקב מרגי: עד שהוא יביא אותם לתל אביב אתה רוצה להחזיר אותם לאילת?

משה גפני: לא להפריע, אני רוצה לסכם תכף.

משה גפני: ד"ר שוקי אמרני, בבקשה, בקצרה.

שוקי אמרני: תודה רבה.

שוקי אמרני: מניסיוני גם כמנכ"ל משרד הפנים, גם כיושב-ראש המועצה הארצית לתכנון ובנייה, יו"ר ועדה מחוזית, יו"ר הוות"ל וגם יו"ר הוועדה המקומית נתב"ג, אני אומר שעצם הדיון הזה כאן והדברים שנאמרים כאן באופן שהם נאמרים; חוסר הוודאות לגבי תשובות מסוימות; והשאלות שעולות, שחלקן הן ללא מענה מספק; הם בעצמם עדות לכך שיש צורך לבחון את הנושא הזה אולי בהיבטים המקצועיים כדי לתת תשובות לאותן שאלות שעולות כאן.

שוקי אמרני: המרכיב השני שהייתי רוצה לציין, ואני חושב שכאזרח מהשורה כשאני יושב ומסתכל על הדברים, אם יש כאן תמימות דעים של חברי כנסת שמייצגים את רצון הציבור – ולפני כמה ימים התפרסמה מודעה של מעל 80 ראשי רשויות מקומיות שתומכים, ועשיתי בדיקה קטנה ומסתבר שהם מייצגים 4 מיליון אזרחים – אז אני אומר שאם כאן מדובר בזכות וברצון הציבור, ובכל מה שקשור בנושא הדמוקרטי, ראוי לפחות לבחון את הנושא הזה כדי לתת תשובות.

שוקי אמרני: כדי שגם אלה שתומכים יקבלו את אותה תשתית גם מקצועית וגם מוסרית וגם ערכית לעשות מהלך כזה שיש בו היבטים אסטרטגיים מהמעלה הראשונה בכל מה שקשור לאינטרס הלאומי של מדינת ישראל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רשות מקרקעי ישראל.

צחי דוד: אגיד בקצרה.

צחי דוד: קודם כול אני רוצה להבהיר, אנחנו לא מקדמים את התכנון בשדה דב כי אנחנו חייבים בגלל הפרטיים, אנחנו חושבים שנכון לפנות את שדה דב.

צחי דוד: מדובר ברצועה על חוף ימה של תל אביב באורך שני קילומטר.

צחי דוד: שדה דב הוא שדה יחסית מיושן, מוגבל, אורך המסלול שלו לא עומד בתקינה הנוכחית.

צחי דוד: אני לא איש תעופה, אבל זה לא שדה תעופה שהוא המזור לצרכים הבין-לאומיים והאחרים של ישראל.

צחי דוד: התוכנית שמחליפה אותו היא תוכנית שזכתה לשבחים מכל חברי הוועדה המחוזית, היא הופקדה בפועל לפני כמה חודשים.

משה גפני: אני לומד מכם כל הזמן.

משה גפני: באמת, לא ידעתי קודם.

משה גפני: במקום להגיד משפט אחד, אנחנו רוצים כסף, עכשיו אתה מסביר לנו באריכות כמה זה חשוב.

צחי דוד: אם תרצה אגיע כמובן גם לכסף.

משה גפני: אתה לא צריך להגיע, אני יודע.

צחי דוד: אני בטוח שזה מעניין אתכם, אתם ועדת הכספים, אז על כסף - - -

משה גפני: על מה?

צחי דוד: על כסף.

משה גפני: אבל אתם הורסים את אילת.

משה גפני: אתה יודע איזה נזק כלכלי ייגרם למדינת ישראל בעניין הזה?

משה גפני: תרוויח עכשיו כסף, אבל תפסיד את כל הכלכלה שם.

מאי גולן: לא קיבלנו הערכה כלכלית, צריך להגיד את זה.

צחי דוד: יש לנו נתונים, אני רק אגיד אם תאפשרו לי.

קרן ברק: ואת הנזק אי-אפשר לתקן.

משה גפני: סליחה, רק קריאת ביניים.

משה גפני: בבקשה.

צחי דוד: בבקשה.

צחי דוד: אתה היושב-ראש, אתה מחליט.

דוד ביטן: אבל עכשיו הוא לא מהאוצר, הוא מהמינהל.

מכלוף מיקי זוהר: יש דבר אחד יותר גרוע מאגף תקציבים.

קרן ברק: זה המינהל.

מכלוף מיקי זוהר: זה המינהל.

צחי דוד: אז מה תגיד על מי שהפך מאגף תקציבים למינהל, זה הכי גרוע שיכול להיות.

מכלוף מיקי זוהר: אוי ואבוי, זה כבר אסון אחח.

משה גפני: בבקשה, צחי.

מכלוף מיקי זוהר: היית באגף תקציבים והשתדרגת.

דוד ביטן: תדע לך, גפני, אפשר לטוס לקפריסין, לנסוע באונייה לתל אביב, ולהגיע לפני שמגיעים נתב"ג.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: בבקשה, צחי.

צחי דוד: הפקדנו לפני חודשיים תוכנית שכוללת 16,000 יחידות דיור, חצי מיליון מטר מסחר ותעסוקה, 3,700 חדרי מלון.

צחי דוד: התוכנית הכי מתקדמת מבחינה ירוקה שנהגתה פה.

צחי דוד: כמעט חצי מהתוכנית הוא דיור בר-השגה.

צחי דוד: אין לנו מספרים כאלה בתל אביב.

מאיר יצחק הלוי: מה מקודם עכשיו, צחי?

מאיר יצחק הלוי: תגיד לוועדה מה מקודם עכשיו, צחי.

צחי דוד: מאיר, אני לא עונה לשאלות.

מאיר יצחק הלוי: תגיד להם את הדברים, תגיד להם את האמת.

מאיר יצחק הלוי: מה מקודם עכשיו?

מאיר יצחק הלוי: תספר להם את האמת.

מאיר יצחק הלוי: למה אתה זורה חול בעיניהם?

משה גפני: מאיר, בוא, אני צריך לסיים.

מאיר יצחק הלוי: תספר מה מקודם עכשיו.

משה גפני: די, הלאה.

יעקב מרגי: גם אם הם קיבלו הקלות בקרבה לקו החוף.

מאיר יצחק הלוי: תספר על גוש שמקודם עכשיו.

משה גפני: מאיר, אני לא יכול להמשיך.

משה גפני: בבקשה.

צחי דוד: 3,700 חדרי מלון לצד תוכנית 3,700 שמקדמת עיריית תל אביב.

צחי דוד: מדובר בכ-30,000 יחידות דיור בצפון העיר תל אביב שיש להן השפעה טקטונית על שוק הדיור.

צחי דוד: בשנתיים האחרונות, בעקבות העבודה של מינהל התכנון, רשות מקרקעי ישראל, משרד השיכון ומשרד האוצר, הצלחנו לרסן את עליות המחירים שלפני זה היו כ-10% לשנה, כ-6% לשנה.

צחי דוד: היינו בירידת מחירים.

צחי דוד: בשלושת החודשים האחרונים מחירי הדיור לפי נתוני למ"ס עלו ב-1.5%.

צחי דוד: להחלטה שלא בונים 16,000 יחידות דיור ותוכניות אחרות – במרכזן דרום גלילות שנאלץ למשוך בסביבה, כי הן אינן תואמות הישארות של שדה – יש השפעה מז'ורית על שוק הדיור ועל פעילות הממשלה בשוק הדיור.

צחי דוד: נאמר פה שההחלטה לפנות את שדה דב היא פזיזה.

צחי דוד: היא החלטה לא פזיזה.

צחי דוד: היא התקבלה פעם ראשונה בשנת 1961 בזמנו על ידי סגן שר הביטחון שמעון פרס; היא התקבלה אחרי ההסכמים הפרטיים ב-2007, אותה החלטה - - - אליה חברת הכנסת פארן בשנת 2012; שוב ב-2015; שוב ב-2018 בממשלה; כאשר כל השיקולים נשקלו.

צחי דוד: לעניין הכספים ששאלת, חבר הכנסת גפני.

צחי דוד: 70% ממקרקעי תוכנית שדה דב הם בבעלות מדינת ישראל, ואמורים להגיע אל מדינת ישראל, רק כ-30% הם פרטיים.

צחי דוד: כמו שציין פה דניאל מהאוצר, הכספים האלה נועדו בשלב הראשון לממן כמימון ביניים את העתקת מחנות צה"ל לנגב.

קארין אלהרר: אבל לא הבנתי במה זה פוגע ביטחונית.

משה גפני: אני אסביר לך אחר כך, כבר אמרו את זה המון פעמים.

צחי דוד: אם תרצי אסביר למה השלביות מפריעה.

קארין אלהרר: אני רוצה.

דוד ביטן: תסביר, הנה, היא רוצה לדעת.

צחי דוד: בבקשה.

צחי דוד: חצי דקה, ברשותכם.

צחי דוד: 70% מגיעים אלינו.

משה גפני: ברור, אמרת.

צחי דוד: 30% לפרטיים.

צחי דוד: בחקיקה שלכם לגבי הפגיעה הכלכלית צריך לומר עוד דבר.

צחי דוד: בחקיקה של הכנסת, לא של ועדת הכספים, של ועדת הפנים, נקבע שהפרטיים זכאים החל מאפריל 2017 – עד אפריל 2017 נדחה הפינוי בהסכמה – מאפריל 2017 המדינה כפתה על הפרטיים את דחיית הפינוי והיא מחויבת לשלם להם בגין השימוש בקרקע.

צחי דוד: התביעה שהם הגישו כרגע היא לפי 150 מיליון לשנה, זה גם הרבה מאוד כסף.

צחי דוד: בכל מתווה עד הפסקת השימוש בקרקע שלהם, גם אם הם מקבלים קרקע, המדינה תשלם להם לפי תביעתם 150 מיליון שקל, ויכול להיות שבסוף - - -

אורית פרקש הכהן: אבל המדינה לא הסכימה להערכה של ה-150 מיליון שקלים.

צחי דוד: אז אני אומר – הפסקת אותי באמצע.

אורית פרקש הכהן: זאת התביעה שלהם 150 מיליון שקל.

צחי דוד: בוודאי.

צחי דוד: אנחנו נטען שזה קצת פחות, אבל אני לא אביע - - -

אמיר חייק: אבל למה אתה לא אומר את הכול?

צחי דוד: אמיר, לא אמרתי לך מה להגיד, ואני מבקש שלא תכניס לי מילים לפה.

צחי דוד: אני מכבד אותך.

קארין אלהרר: צחי, אפשר להגיע לנקודה?

משה גפני: צחי, תסיים.

משה גפני: אני לא נותן לו יותר.

צחי דוד: לגבי שאלת השלביות.

צחי דוד: כלל תוכניות השלביות שעולות ויורדות – הייתה תוכנית אגף התנועה בעיריית תל אביב על 4,000 יחידות דיור, אחרי זה הייתה תוכנית של 8,000 יחידות דיור שכן עשה אגף מהנדס העיר ללא מהנדס העיר עצמו, לא עם הצוות שעובד על התוכנית שלנו, עם צוות נפרד.

קארין אלהרר: התוכנית של היום.

משה גפני: צחי, אתה מתנגד לשינוי בהחלטה.

צחי דוד: התוכניות האלה עלו וירדו.

צחי דוד: כרגע עולה איזה רעיון של שלביות.

צחי דוד: אני רק רוצה לומר דבר אחד על רעיון השלביות, יש לנו הרבה מאוד מה להגיד עליו.

צחי דוד: אנחנו כמובן נגיד את זה קודם בתוך הממשלה, נתבקשנו להגיב.

צחי דוד: תוכניות שלביות של להשאיר שדה תעופה לצד בינוי, מה שמציעה כרגע עיריית תל אביב, זאת תוכנית אחרת.

צחי דוד: צריך להתייחס לאותו שדה שנשאר והבינוי שאתה עושה לידו.

צחי דוד: אתם חברי הכנסת מרבים להלין על הוותמ"ל ועל אופן התכנון בו, מתכננים מהר, לא בודקים.

צחי דוד: להגיד בוועדה המקומית בתל אביב שאמרו: אנחנו חושבים שאפשר להשאיר שדה בלי לבדוק את המשמעויות של זיהום אוויר לפי חוק אוויר נקי, בלי לבדוק משמעויות רעש, בלי לבדוק משמעויות גבהים - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אין לי כוח יותר, מספיק.

צחי דוד: - - זה אפילו הוותמ"ל שאתם אוהבים להלין עליו לא היה מעז - - -.

צחי דוד: זו תוכנית אחרת שייקח שנים לתכנן אותה.

משה גפני: בסדר, הבנו את זה.

צחי דוד: מילה אחרונה.

משה גפני: מה מילה?

צחי דוד: מילה אחרונה.

צחי דוד: אנחנו צריכים את הקרקע עכשיו, אנחנו - - -

משה גפני: אני יודע שאתם צריכים.

משה גפני: אתם צריכים את כל הקרקעות בכל הארץ.

משה גפני: הכול אצלכם.

צחי דוד: הקרקע לא תעמוד ריקה דקה אחת - - -

משה גפני: לא תעמוד.

אסף זמיר: איך היא לא תעמוד ריקה?

משה גפני: נו, חבר'ה, באמת.

קריאות: - - -

אסף זמיר: תסביר איך היא לא תעמוד ריקה.

אסף זמיר: תסביר, תסביר.

משה גפני: אין מה להסביר, ריבונו של עולם.

קרן ברק: אבל למה אתה שואל?

קריאות: - - -

אסף זמיר: ברור שהיא תעמוד ריקה - - - אני רוצה להבין איך.

דוד אמסלם: מוישה, שאלה, ברשותך.

דוד אמסלם: נקודה חשובה מאוד, זה כל הדיון.

דוד אמסלם: תסביר לנו למה הקרקע לא תעמוד ריקה.

צחי דוד: אני אסביר.

צחי דוד: ברגע שמופסקת הפעילות ב-1 ביולי יש כמה חודשים שבהם משרד הביטחון בחלק הצבאי, שהוא החלק הארי של השדה, והחברה לשירותי איכות הסביבה מטעמנו מבצעים עבודות של פירוק השדה.

צחי דוד: משרד הביטחון לפי ההסכמים אמור לגמור את זה תוך ארבעה-חמישה חודשים עד סוף חודש נובמבר.

מאיר יצחק הלוי: נו, אז מה?

צחי דוד: כלומר, השדה זמין לנו כגורם מפתח החל מחודש נובמבר.

מאיר יצחק הלוי: נגיד פירקתם, אז מה קורה?

צחי דוד: מאיר, אפשר לא לרצות לשמוע, אבל תקשיב.

קרן ברק: מנובמבר מה?

מאי גולן: מה אחרי?

קארין אלהרר: מה אחרי?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מספיק כבר.

משה גפני: ד"ר ורבין ממכבי שירותי בריאות.

דוד אמסלם: אבל, מוישה, זאת שאלת המפתח.

קארין אלהרר: רגע, גפני, מה אחרי?

מאי גולן: רק מה אחרי, נראה מה הוא אומר מה אחרי.

משה גפני: איזו שאלה?

משה גפני: הם יבואו לממשלה והם יגידו שמוכרחים עכשיו כמה חודשים כי צריכים לעבוד שם.

משה גפני: מה שהם עובדים במקום אחר שנתיים, פה הם רוצים לעבוד ארבעה חודשים.

דוד אמסלם: אבל הוא יודע שאת ההיתר לפחות לוקח ארבע-חמש שנים במקרה הטוב.

דוד אמסלם: תסביר לנו בזמן הזה מה תעשה שם.

משה גפני: אוי, נו, אז מה אם הוא יודע.

צחי דוד: אני אסביר.

צחי דוד: אני לא חושב שארבע שנים, חבר הכנסת - - -

דוד אמסלם: כמה נראה לך?

צחי דוד: לא ארבע שנים היתר, אבל אני אסביר.

דוד אמסלם: 20 שנה הייתי בעירייה, יכול להיות שאתה מבין יותר, אז כנראה שתחדש לנו משהו שאנחנו לא יודעים.

דוד ביטן: ייקח הרבה זמן ההיתר הראשון, עוד אין תב"ע מאושרת.

צחי דוד: אני אסביר.

צחי דוד: ארבעה חודשים יש לעבודות הפירוק של משרד הביטחון, זה מה שניתן לו.

צחי דוד: לפי הסקר ההיסטורי שאושר להפקדה במסגרת התוכנית המתארית יש זיהומי קרקע משמעותיים בשדה.

צחי דוד: הליך הבדיקה, מה שנקרא הליך הדיגום, 500 נקודות בכל רחבי השדה, כולל בשטח המסלול למי ששואל, ייקח בין שלושה חודשים לחצי שנה, תלוי כמובן - - -

ברוך קבלו: אני קבלן, אני יודע מה זה, שנתיים ייקח לך, מה אתה אומר שלושה חודשים?

צחי דוד: על אחת כמה וכמה, אתה רק מחזק את מה שאני אומר.

צחי דוד: אבל נגיד שייקח רק שלושה חודשים-חצי שנה, אם ייקח שנתיים זה על אחת כמה וכמה.

משה גפני: דודי, איתו לא תגיע להסכמה, זה רק עם ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הטיעון.

דוד אמסלם: צחי, חודשיים, נו, הלאה.

צחי דוד: אני מסביר.

צחי דוד: תוכנית הדיגום הזאת מאושרת על ידי המשרד להגנת הסביבה, אפשר להתחיל בה ברגע שגומרים את הפירוקים.

צחי דוד: לאחר מכן ביצוע הטיהור בפועל וכניסה לעבודות הפיתוח.

דוד אמסלם: איזה עבודות?

צחי דוד: עבודות הפיתוח.

דוד אמסלם: אבל אין לך היתרים.

אסף זמיר: אין לך תב"ע.

דוד אמסלם: אין לך תב"ע.

צחי דוד: חבר הכנסת אמסלם, אני אסביר הכול.

מאיר יצחק הלוי: אין כלום.

מאיר יצחק הלוי: הם בשלב של - - -

קריאות: - - -

משה גפני: דודי.

משה גפני: צחי, אין לך יותר רשות דיבור, מספיק.

משה גפני: מאיר, מספיק.

מכלוף מיקי זוהר: איך תעשה עבודות אם אין לך היתרי בנייה?

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע איך העסק ייראה?

מאיר יצחק הלוי: זו השאלה.

מכלוף מיקי זוהר: - - - אולי העירייה תרצה לשנות?

משה גפני: ד"ר ורבין ממכבי, בבקשה, בקצרה.

נעמה ורבין: במכבי שירותי בריאות שירותי הרפואה בעיר אילת מסופקים על ידי מחוז המרכז בגלל הימצאות שדה דב בעיר תל אביב.

נעמה ורבין: הדבר מאפשר לנו להטיס 40 רופאים בחודש לעיר, ולהטיס כ-2,500 ממבוטחי הקופה למרכז לקבלת שירותי רפואה במהלך השנה.

נעמה ורבין: כמובן שחלקם מגיעים אחת לשבוע, כמה פעמים בשבוע או על-פי הצורך.

נעמה ורבין: מהרגע שהודיעו שעומדים לסגור את שדה דב קיבלנו אחד אחרי השני הודעות מהרופאים שברגע סגירת שדה התעופה הם מפסיקים לרדת לעיר אילת לעבודה.

מאיר יצחק הלוי: זה פיקוח נפש.

נעמה ורבין: מה שסיפרה קודם תושבת העיר זה רופא של הקופה שלנו.

נעמה ורבין: עם כל המאמצים ניסינו להשאיר אותו, הוא עובד 15 שנה, רופא מאוד ידוע, מאוד מבוקש, שמציונות אמיתית במשך 15 שנה נוסע לעיר לעבודה.

נעמה ורבין: ועכשיו המרחק ושינוי השדה גם בעיר אילת וגם בתל אביב לא מאפשר לו להמשיך לנסוע לעיר, וכמוהו גם לאחרים.

מאיר יצחק הלוי: זה פיקוח נפש, אדוני היושב-ראש, אנשים ימותו, ופה אנשים - - -

משה גפני: תודה רבה.

נעמה ורבין: גם הרופאים שהם לא רופאים עצמאיים שלנו בקופה הם רופאים בהסכמים ביחד עם בית חולים איכילוב.

נעמה ורבין: רוב שירותי הרפואה שהמטופלים של הקופה שלנו צורכים הם בתוך בית חולים איכילוב בגלל הקרבה לשדה.

נעמה ורבין: סגירת הפעילות של שדה התעופה מבחינתנו היא בעיה משמעותית שאנחנו כבר מתמודדים איתה.

מאי גולן: פיקוח נפש לכל דבר ועניין.

משה גפני: ד"ר גינת, ראש המועצה האזורית חבל אילות, משפט ואני מסכם.

חנן גינת: מסכים מאוד עם מה שנאמר פה יחד עם אילת, חברת הכנסת מאי, תודה רבה, כי אנחנו מדברים.

חנן גינת: אני אגיד כמה מלים.

חנן גינת: פריפריה, ציונות, התיישבות, חלוציות, תיירות, הרבה מאוד עם משרד התיירות.

חנן גינת: אנחנו 5,000 תושבים בחבל אילות שנעזרים בכל השירותים והתחבורה של שדה דב.

חנן גינת: כל הפגיעות שיהיו באילת יהיו פגיעות גם בנו כשאנחנו בצד, הפריפריה של הפריפריה, וזה יהיה רע מאוד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, תראו, לגבי הנושא הכללי האם צריך לסגור את שדה דב או שלא צריך לסגור את שדה דב, זה לא הדיון שלנו, אנחנו לא יכולים לקיים את הדיון הזה על רגל אחת.

משה גפני: אנחנו מבקשים מראש הממשלה דבר אחד – ואני מתכוון לעשות ישיבה בשבוע הבא – אנחנו מבקשים לדחות את הסגירה בכמה זמן שהוא ירצה.

משה גפני: הוא ירצה לדחות את הסגירה כל עוד שאין עדיין את האישורים, אז זה הכי טוב; רוצה לדחות את זה עד ינואר, עד סוף שנת 2019, גם טוב.

משה גפני: מבקשים לקבל החלטה ציבורית מהסוג הזה מה עושים הלאה.

משה גפני: לא דנים עכשיו לגבי עניין הסגירה של שדה דב והדיון המשפטי שמתקיים בבג"ץ, אנחנו לא דוחים את כל הדבר הזה, אנחנו רק מבקשים לדחות את הסגירה.

משה גפני: שהסגירה תידחה עד שהכנסת תתכנס, תהיה ממשלה, והממשלה תשב על המדוכה.

מכלוף מיקי זוהר: רק להגיד משפט אחד, זה חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: בזמן הזה שיוחלט על הדחייה זה זמן מצוין לגורמי המקצוע לייצר תוכנית חלופית לסגירת שדה דב ואיך עושים את זה בהדרגה לפי הדברים שדיברנו עליהם, לפי שלבים.

התארגנות.

משה גפני: בסדר, ברור.

מכלוף מיקי זוהר: זה אחלה זמן, לתעל אותו לטובת העניין הזה, שלא תגידו עוד חצי שנה שלא עשיתם כלום.

משה גפני: אני יודע שיש דיון אצל ראש הממשלה.

משה גפני: אני לא סתם יודע, יש דיון אצל ראש הממשלה.

משה גפני: הדחייה הזאת היא קריטית מכיוון שאתם נציגי המשרדים שמעתם את הנזק הגדול שיכול להיגרם ואת הנושא של פיקוח נפש שיש בעניין, ולכן צריך להסכים לדחייה.

משה גפני: למה אתם צוחקים עליי?

משה גפני: בסך הכול אני לא מבין כלום, אתם הרי מבינים.

משה גפני: זה הרי ברור לגמרי.

מאי גולן: מי יכול לצחוק עליך?

קארין אלהרר: צוחקים איתך.

משה גפני: אחרי ששמעתי את גילי החולה הייתי בוכה לא צוחק.

משה גפני: בוכה.

משה גפני: אנחנו יודעים שאנחנו מדברים בפיקוח נפש.

משה גפני: נעזוב את כל הנושא הכלכלי, אתם פשוט הורסים את המדינה.

משה גפני: אף מדינה בעולם לא הייתה עושה דבר כזה, לקחת נקודה כזאת קריטית מבחינה מדינית וביטחונית ולסגור אותה.

משה גפני: הרי זאת תהיה התוצאה, זה יהיה במשמרת שלנו.

מאיר יצחק הלוי: נכון.

משה גפני: המציאות הזאת – אני לא אומר לדחות את הטענות שלכם, אני לא אומר שאין בעיות משפטיות.

משה גפני: אני רותח מזעם על זה שהמנהלים מטעם בית המשפט לא באו לכאן.

משה גפני: הם הוציאו גם הודעה שהם לא רוצים דיון פופוליסטי.

משה גפני: הם מחפשים כנסת אחרת כמו שהיה מישהו שחיפש עם אחר.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה המקום שבו צריך להחליט.

משה גפני: הם יבואו לפה לוועדה בשלב כזה או אחר ואני לא מתכוון לשחק איתם.

משה גפני: לא רוצים לבוא לא צריך.

משה גפני: זאת אומרת שאין להם טיעונים חזקים.

ברוך קבלו: הם מפחדים שתשאל אותם מיהם בעלי הקרקעות, מזה הם מפחדים.

משה גפני: לא להפריע לי בסיכום.

משה גפני: אנחנו נפנה לראש הממשלה ונפנה לשר הביטחון שהוא ראש הממשלה, ואני אדבר עם המנכ"ל, אני מבקש דחייה.

משה גפני: אני לא מבקש את כל הדברים מסביב.

משה גפני: תדעו לכם שבסופו של דבר אם אתם תלכו כך נגדנו, שזה כל המפלגות בכנסת, יגיע יום שבו לכנסת יהיה את הכוח חזרה כמו שהיה לה תמיד, ואז נראה אתכם, האם יש רווח.

משה גפני: אתם תבקשו פה קיצוצים, משרד האוצר, קיצוצים על המשטרה ועל – תבואו לפה, נגיד לכם את מה שאתם אומרים לנו.

משה גפני: מה אנחנו מבקשים?

משה גפני: אנחנו מבקשים פה איזה דבר לא הגיוני?

משה גפני: ביום שלישי, בעזרת השם, ב-10:30 תתכנס הוועדה חזרה פעם נוספת.

משה גפני: אני מבקש ממשרד הביטחון, אם אלו דיונים חסויים אנחנו נעשה את זה - - -

קארין אלהרר: למה לא יום שני?

קארין אלהרר: יש כבר פגישה.

אורית פרקש הכהן: ולקבל את המסמך, בבקשה, שהעברתם לשר.

משה גפני: אם תגידו שצריך ישיבה חסויה נעשה ישיבה חסויה.

קארין אלהרר: מה חסויה.

משה גפני: במידה שלא, אני מבקש שתבואו לישיבה הזאת שנקיים, נראה איך אנחנו מקיימים אותה, ואני רוצה התייחסות לנקודה האחת, האם אפשר לקבל דחייה לפחות עד שהכנסת מתכנסת ויש ממשלה.

דוד ביטן: חצי שנה.

קארין אלהרר: לפחות.

משה גפני: ואם לא, זאת אומרת שאתם עם לב רחב יותר להגיד: עד שמתחילים לעבוד שם.

משה גפני: עד שמתחילים לעבוד שם זה הופך להיות פיל לבן, ולכן צריך לאפשר את הפעלת השדה.

משה גפני: אגב, זה היה בהרצליה.

משה גפני: בהרצליה גם הוחלט על פינוי שדה התעופה, ואפשרו כל עוד שלא היה אישור.

יעקב מרגי: אתה יכול לחזור על הסיכום?

יעקב מרגי: כי הם שכחו מהסיכום.

משה גפני: מי שכח?

יעקב מרגי: הרצת להם הרצאה.

משה גפני: תאמין לי, הם היחידים שזוכרים.

יעקב מרגי: ועדת הכספים, מה רוצה?

משה גפני: ועדת הכספים מבקשת דחייה של סגירת ה-1 ביולי, לדחות את זה מינימום עד ה-1 בינואר.

משה גפני: זה הכול.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הכתבנו את הכותרת.

משה גפני: את זה אנחנו מבקשים.

משה גפני: וכמובן, אם אפשר יותר אז יותר.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לגבי הנושא של מבוא מודיעים שהייתה שם שריפה.

משה גפני: בממשלה דנים אצל ראש הממשלה בעניין הזה של פיצוי.

משה גפני: לא יהיה פיצוי אחר אלא החלטת ממשלה.

משה גפני: הממשלה אמורה לקבל החלטה על פיצוי לתושבים במבוא מודיעים.

יעקב מרגי: מתי?

משה גפני: הם מקיימים את הדיונים האלה באופן אינטנסיבי.

משה גפני: קיוויתי שלפני הישיבה היום אני אוכל לבשר שקיבלו החלטה, אבל עדיין לא קיבלו.

משה גפני: מדובר על משהו שבין 60 ל-85 מיליון שקל, שאת זה צריך לעשות, ואני אודיע לוועדה ברגע שזה יקרה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.