הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2016-06-01 09:00

אבי דיכטר: בוקר טוב לכולם.

אבי דיכטר: אנחנו מקיימים את הדיון הזה כאשר נדמה לי שלא המליאה דנה בהארכה בשנה של החוק הקיים אלא הוועדה המשותפת קיבלה את עמדת הוועדה, תצביע בעד העמדה והעמדה הזו תגיע למליאת הכנסת לא יאוחר משבועיים לפני, זאת אומרת, מה-16 ביוני והחוק תקף עד ה-30 ביוני.

אבי דיכטר: מי מתחיל את הסקירה?

נועם כהאן: אני מרשות האוכלוסין וההגירה, המחלקה המשפטית.

נועם כהאן: המטרה של הדיון בוועדה היא להמליץ לכנסת על הארכת תוקפו של החוק.

נועם כהאן: החוק חוקק לראשונה בשנת 2003, מניעיו היו ביטחוניים ומאז הוארך מפעם לפעם כאשר במהלך השנים הוא עבר תיקונים, היו הרחבות של החריגים, בשנת 2005 היה תיקון של גילאים שיכולים להגיש את הבקשה לאיחוד משפחות, עד שאנחנו כאן.

נועם כהאן: זה לא תיקון חקיקה אלא רק הארכת תוקף החוק הקיים כאשר ההצדקה היא הצדקה ביטחונית לפי חוות דעת של השב"כ שהועברה אלינו והובאה לשר הפנים.

נועם כהאן: בהקשר הזה צריך לציין שלאחרונה שר הפנים ניהל דיון בחוק, מה אפשר לשנות בו ובמה אפשר להרחיב, ואחרי שקיבל חוות דעת ביטחונית מפורטת, הוחלט על מספר הקלות שיינתנו במסגרת החריגים של הוועדה ההומניטרית, כלומר, לא בתיקון חקיקה.

נועם כהאן: החריגים האלה מדברים על שדרוג של אנשים שנמצאים באישורי מת"ק.

אבי דיכטר: את יכולה לומר מילה על הוועדה ההומניטרית?

נועם כהאן: כן.

נועם כהאן: הוועדה ההומניטרית נכנסה לתוקף בתיקון בשנת 2007 והיא דנה במקרים הומניטריים חריגים שמצדיקים מתן מעמד על אף הקבוע בחוק.

נועם כהאן: יושבת ראש הוועדה היא גברת מרים רוזנטל וחברי הוועדה מגיעים מכל מיני תפקידים רלוונטיים.

נועם כהאן: כרגע החלטת השר מדברת על שדרוג של רשימה סגורה שמתייחסת למי שמגיש את הבקשה שלו עד לסוף שנת 2003 – שנת 2003 היא השנה בה חוקק החוק – ומדובר במסגרת אנשים שלפי המלצת שב"כ הסיכון הביטחוני שלהם מופחת והם כבר עוברים בדיקות כל שנה בזמן שמאריכים את אישור המת"ק שלהם ולכן יש מקום לבדוק אפשרות לשדרג אותם למעמד של א/5.

מירי פרנקל-שור: תסבירי מה זה א/5.

נועם כהאן: א/5 זה מעמד ארעי שמאפשר זכויות סוציאליות וביטוח לאומי.

נועם כהאן: הוא שווה הרבה יותר מאישור המת"ק שבו הם אוחזים היום ושאין לו זכויות נלוות כמו שיש לרישיון ארעי.

נועם כהאן: הדבר הזה ייעשה כמובן בכפוף לבדיקה פרטנית של אותם אנשים.

נועם כהאן: זאת אומרת, זה לא יהיה אוטומטי אלא זה יהיה שדרוג שייערך אחרי בדיקה פרטנית שאכן כל בן אדם כזה עומד בדרישות, גם בדרישות שחלות לגבי איחוד המשפחות, קיום תא המשפחתי וחיים בישראל וגם כמובן בדרישות הביטחוניות.

נועם כהאן: זה השינוי המהותי שמתרחש לאחרונה, ושוב, הוא לא במסגרת תיקון חקיקה אלא הוא במסגרת החלטת שר.

נועם כהאן: חוקית זה ייערך דרך ועדת רוזנטל, זאת הוועדה ההומניטרית שהיא ועדה קיימת והיא תמליץ לשר.

אוסאמה סעדי: זאת ההחלטה שהתפרסמה שכביכול השר דרעי אמור לתת אלפיים אישורים?

נועם כהאן: אתה שואל אם זה מה שפורסם?

אוסאמה סעדי: כן.

נועם כהאן: השר הודיע את זה במסגרת הודעה לבג"ץ.

אוסאמה סעדי: זה השדרוג עליו את מדברת?

נועם כהאן: נכון.

נועם כהאן: בדיוק זה.

נועם כהאן: שוב, זה לא קשור לתיקון חקיקה כי זה כמובן בתוך המסגרת החוקית הקיימת אבל זה כן מקל על הארכת תוקף החוק אחרי שנערך דיון ענייני במה אפשר לבוא לקראת ובמה אפשר להרחיב וזה בעצם כרגע המצב.

אוסאמה סעדי: שמענו שראש הממשלה החליט להקפיא את ההחלטה הזאת של שר הפנים.

נועם כהאן: אנחנו לא יודעים על כך.

אוסאמה סעדי: לא?

נועם כהאן: לא.

אוסאמה סעדי: אם כן, זה עדיין קיים?

נועם כהאן: קיים.

נועם כהאן: ביקשנו בבית המשפט העליון שישים ימים לפרסם את דרכי הפעולה של הרשות, שישים הימים האלה עדיין לא נסתיימו ויש לנו עוד כמה שבועות.

נועם כהאן: אנחנו עמלים כעת על הפרוצדורה לפיה הדברים ייערכו.

אוסאמה סעדי: את מה לפרסם?

נועם כהאן: את דרכי הפעולה.

נועם כהאן: טכנית איך זה יתבצע כמו האם יקבלו זימונים וכולי.

נועם כהאן: המטרה היא לא למרוח את זה על פני תקופה ארוכה מדי אלא לסיים את זה במספר חודשים קצובים.

אוסאמה סעדי: אלה מתייחסים אך ורק לבקשות שכבר הגישו עד סוף 2003.

נועם כהאן: אני אדייק ממש.

נועם כהאן: אלה מתייחסים אך ורק למי שהגיש את בקשתו עד לסוף שנת 2003 ואוחז כיום באישור מת"ק שהוא בתוקף.

נועם כהאן: זאת אומרת, אם מישהו הגיש בקשה ונטש אותה בשלב מסוים, לא יוכל להגיע היום בטענה הזאת כי הרציונל אומר שהשב"כ יתייחס לקבוצת אנשים שנמצאת כבר שנים תחת בדיקה, החל מסוף שנת 2003 ועד היום.

אוסאמה סעדי: בכמה מדובר?

נועם כהאן: כ-2,100.

נועם כהאן: כך אנחנו אומדים את זה כיום.

נועם כהאן: שוב, זה לא מספר שהוא מדויק במאה אחוזים, אבל זה סדר הגודל.

אבי דיכטר: אמרת שבראש הוועדה עומדת מרים רוזנטל.

אבי דיכטר: מה הקריטריון להיות יושב ראש הוועדה?

נועם כהאן: שופט מחוזי.

נועם כהאן: אם כן, כרגע זה המצב בו אנחנו נמצאים כיום.

נועם כהאן: הארכת החוק נדרשת עקב המלצת שירות הביטחון כאשר בוודאי על רקע התקופה האחרונה אנחנו נמצאים בתקופה בה קשה לשב"כ, ואולי ירחיבו מטעמם בעניין, לאבחן מראש את האנשים האלה ולכן המצב של הקפאה של בקשות עדיין נדרש מהסיבות הביטחוניות ואכן יש צורך בהארכת החוק הזה.

נועם כהאן: שוב אנחנו שבים ואומרים שהחוק הזה נבחן כל הזמן ונבדקות דרכי הפעולה בתוכו והאפשרויות לחריגים בתוכו אבל עם זאת אין מנוס מהארכתו בשנה נוספת נוכח המצב הביטחוני.

מירי פרנקל-שור: כמה ועדות הומניטריות קיימות?

נועם כהאן: אחת.

מירי פרנקל-שור: כי החוק מאפשר לשר הפנים למנות שתי ועדות.

נועם כהאן: נכון, אבל כיום יש אחת והיא פועלת והבקשות מוגשות אליה.

מירי פרנקל-שור: כל כמה זמן מתקיימים דיונים?

נועם כהאן: הוועדה מתכנסת פעם בחודש.

אבי דיכטר: את יכולה להאיר את עינינו בנתונים לגבי התוצרים של הוועדה?

נועם כהאן: כן.

אבי דיכטר: כמה בקשות היו, כמה טופלו, כמה חריגים אושרו.

נועם כהאן: בשנת 2013 יש לנו 447 המלצות שהוגשו לשר.

נועם כהאן: יש 43 החלטות למתן מעמד ארעי ו-73 החלטות למתן היתרי שהייה.

נועם כהאן: 331 בקשות נדחו.

אבי דיכטר: בערך רבע מהבקשות אושרו למעמד כלשהו ושלושת-רבעי מהן נדחו.

נועם כהאן: נכון.

נועם כהאן: בשנת 2014 יש לנו 384 המלצות שהוגשו לשר.

נועם כהאן: 295 בקשות נדחו, 63 בקשות בהן הוחלט על מתן היתרי שהייה ו-26 בקשות בהן ניתן מעמד ארעי, א/5.

אוסאמה סעדי: מאז תחילת יישום החוק ב-2003 ועד היום, יש לכם נתונים כמה אנשים הגישו בקשות או שהם זכאים לאיחוד משפחות ובגלל החוק הזה נדחים?

נועם כהאן: מ-2003, מי שלא יכול להגיש בקשה, לא יכול היה להגיש בקשה ולכן הוא לא הגיש אותה.

נועם כהאן: אבל אפשר לומר שכיום נמצאים בישראל כ-12,500 אנשים בהליכים של איחוד משפחות, כל אחד במעמד שלו, מי בהיתרי מת"ק, מי במעמד ארעי מסוג א/5.

אוסאמה סעדי: אלה הגישו.

אוסאמה סעדי: 12,500 הגישו.

נועם כהאן: כן, שנמצאים בתוך ההליך.

אוסאמה סעדי: הגיל וכל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: מגבלת הגיל.

נועם כהאן: נכון.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, במשרד הפנים רשומים כ-12,500 בתהליכים שונים.

נועם כהאן: נכון.

אוסאמה סעדי: שאלה נוספת.

אוסאמה סעדי: כמה – ואני מתייחס לשב"כ – אנשים מעורבים בפעולות - - -

אבי דיכטר: רגע, אנחנו תכף נגיע לזה.

נועם כהאן: אני אשאיר לשב"כ לענות על זה.

אבי דיכטר: היא מייצגת את משרד הפנים, את רשות האוכלוסין.

אבי דיכטר: סיימת?

נועם כהאן: בגדול, כן.

נועם כהאן: אני אשמח לענות על שאלות.

אבי דיכטר: ובקטן, יש עוד משהו?

נועם כהאן: לא.

נועם כהאן: מבחינתנו, לא.

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, אני פשוט ממהרת לישיבה אחרת בעניין.

אבי דיכטר: אנחנו באמצע הסקירות, רק התחלנו לשמוע את הפלח הראשון ואנחנו רוצים לשמוע את הפלח השני.

אבי דיכטר: אנחנו לא יכולים לפתוח את הדיון לפני שנשמע את הדוברים.

יעל גרמן: האם אני יכולה להעיר כמה הערות קטנות כדי שיהיו בפרוטוקול ואז אצא לדיון אחר בחוק העמותות?

אבי דיכטר: זה בלתי אפשרי לעשות את זה.

אבי דיכטר: אנחנו רוצים לעבוד לפי סדר מסוים, בסיס נתונים, שלאחר מכן חברי הכנסת יתייחסו.

אבי דיכטר: שאלות ענייניות בדיוק כמו שחבר הכנסת אוסאמה סעדי שאל עכשיו - זה רלוונטי אבל להפוך את זה הדיון - זה בלתי אפשרי.

יעל גרמן: זה לא להפוך.

יעל גרמן: מספר הערות קטנות.

אבי דיכטר: אני לא רואה את עצמי מנהל דיון בצורת פירמידה הפוכה כאשר קודם כל הערות חברי הכנסת ואחרי כן הנתונים.

אבי דיכטר: זה לא מכבד את האנשים שמגיעים לתת את הסקירה בפני הוועדה ואני חושב שזה גם לא מכבד אותנו.

יעל גרמן: אתה צודק.

יעל גרמן: הם יוכלו לאחר מכן להשיב להערות שלי.

יעל גרמן: יש לי מספר הערות שאפשר יהיה להשיב עליהן.

יעל גרמן: יש לי שאלות.

יעל גרמן: קבל את זה כשאלות.

אבי דיכטר: אם יש לך שאלה לנועם, בבקשה.

יעל גרמן: יש לי שאלה.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: מה שמדאיג אותי למעשה, אלה הילדים בני ה-14 ומעלה כי עד גיל 14 אני מבינה שיש להם את הזכויות.

יעל גרמן: מגיל 14 ומעלה, אני מבינה שהילדים למעשה נטולי זכויות.

יעל גרמן: אני אישית חתמתי על תקנה 56א(ד) שמאפשרת חוק בריאות חובה.

יעל גרמן: השאלה שלי היא האם אכן מנצלים את הצו עליו חתמתי במסגרת האחמ"שים?

יעל גרמן: זאת שאלה ראשונה.

יעל גרמן: שאלה שנייה, מה קורה לילדים מגיל 18 ומעלה כאשר הם למעשה כבר לא ילדים?

נועם כהאן: לגבי השאלה הראשונה, אני אומר שמהמידע שהועבר אלינו גם ממשרד האוצר וגם ממשרד הבריאות, יש תקנות שעומדות לחתימת השרים הרלוונטיים.

יעל גרמן: אני מדברת על תקנה שחתמתי עליה לפני שנתיים.

נועם כהאן: היה צריך להתקין תקנות כדי להוציא את זה לפועל.

נועם כהאן: אם אני מבינה נכון למה את מכוונת, תקני אותי אם אני טועה - - -

יעל גרמן: אני אגיש לך את זה.

יעל גרמן: יש לי את זה כאן בחתימה.

נועם כהאן: העדכון האחרון הוא שהתקנות טרם נכנסו לתוקף ובטיוטה שהועברה לחתימת השרים הרלוונטיים, מועד כניסתם לתוקף הוא ה-1 באוגוסט 2016.

יעל גרמן: התקנות עליהן אני מדברת נחתמו על ידי שרת הבריאות ועל ידי שר האוצר יאיר לפיד.

יעל גרמן: הן נחתמו ופורסמו ב-6 בפברואר 2014.

אוסאמה סעדי: מבחינה זאת, זה כבר פסה.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת מה קרה עם התקנות האלה והאם הן ממומשות.

נועם כהאן: שוב, אני לא משרד הבריאות ולא משרד האוצר ולכן אני לא יכולה לענות לך על זה.

נועם כהאן: המידע שיש לי הוא שיש כנראה איזה שהן תקנות שטרם נכנסו לתוקף, שאמורות להפעיל את מה שאת מדברת עליו, את מה אתם חתמתם עליו בשנת 2014.

נועם כהאן: אני יכולה להעביר כל מידע שזקוקים לו אבל המידע לגבי מצב התקנות של משרד הבריאות לא נמצא אצלי.

מירי פרנקל-שור: אנחנו מבינים את מה שכתוב בתקנות האלה לגמרי אחרת.

אביטל שטרנברג: זאת שאלה למשרד הבריאות.

אביטל שטרנברג: היו אחר כך תיקונים בתקנות אבל משרד הבריאות לא נמצא כאן.

אביטל שטרנברג: אנחנו מוכנים כמובן לברר.

אביטל שטרנברג: ברשות

אביטל שטרנברג: כם, אני אצא ואני אשאל ואחזור עם תשובה.

מירי פרנקל-שור: אנחנו רואים את התקנות.

נועם כהאן: הן נחתמו בתחילת שנת 2014.

מירי פרנקל-שור: יש כאן סעיף של תחילה ותוקף.

מירי פרנקל-שור: יום 1 במאי 2014.

אביטל שטרנברג: היו אחר כך עתירות כנגד התקנות.

מירי פרנקל-שור: יש כאן שתי תחולות.

נועם כהאן: צריך לברר את זה.

יעל גרמן: אני מבקשת לקבל תשובה ולדעת כמה באמת מנצלים וכמה בכלל יודעים שיש להם את האפשרות לנצל כי אולי בכלל אף אחד לא יודע על כך.

יעל גרמן: למעשה כל מה שאנחנו קוראים אחמ"שים, כל איחוד המשפחות היום, זה לביטוח בריאות.

אבי דיכטר: שמענו את השאלה ושמענו את התשובה.

יעל גרמן: הייתה לי עוד שאלה לגבי גיל 18.

יעל גרמן: מה קורה עם הילדים מגיל 18 ומעלה.

נועם כהאן: מעל גיל 14 הם אוחזים באישורי מת"ק, בדומה להרבה מהוריהם.

נועם כהאן: בכפוף לחוק, בכפוף להוראות.

נועם כהאן: אם הם מתגוררים בישראל, הם יקבלו אישור מת"ק גם לאחר שהם מגיעים לבגירות.

אוסאמה סעדי: מתוך ה-12,500 יש לכם פילוח כמה אלה היתרי מת"ק וכמה הם א/5?

נועם כהאן: כן.

נועם כהאן: כ-2,500-2,600 נמצאים במעמד מסוג א/5 והיתר במעמד מסוג מת"ק.

שרון ביטון: כ-7,783.

נועם כהאן: לא.

נועם כהאן: יותר.

נועם כהאן: זה קרוב ל-9,000.

אוסאמה סעדי: כל כמה זמן ניתנים אישורי מת"ק?

אבי דיכטר: תכף נגיע למת"ק אלא אם יש לך תשובה זריזה.

שרון ביטון: 7,783.

נועם כהאן: המספר הוא 9,900.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אתה רואה שיש שוני במספרים.

שרון ביטון: המספר הוא 7,783 נכון לאתמול.

נועם כהאן: אני רוצה לדייק את זה.

נועם כהאן: זה לא כולל בקשות שהן בטיפול והפילוח אצלנו נעשה גם לבקשות שהן בטיפול ועתידות לקבל כך או אחרת ועדיין לא הגיעו לידי האנשים.

נועם כהאן: לכן אני מבקשת לחזור על המספרים שלנו ואלה המספרים.

אוסאמה סעדי: כ-9,900.

נועם כהאן: כ-9,900 ו-2,500.

נועם כהאן: זאת החלוקה.

נועם כהאן: אנחנו מדברים גם על תהליכי אישור.

אבי דיכטר: אני אומר עכשיו וזה יהיה גם רלוונטי לאחר מכן לגורמים שמצויים בידיהם הנתונים שאנחנו נבקש להעביר לוועדה בתוך שבועיים את הנתונים – כל אחד בפילוח כפי שהוא מפלח את זה – וכך יהיה לנו מסד נתונים מסודר.

נועם כהאן: המספרים שציינתי עתה נמצאים בחומר שכבר העברנו.

נועם כהאן: אלה המספרים.

מירי פרנקל-שור: איפה הנתונים בסקירה שלכם?

נועם כהאן: צירפתי גם את ההודעה שלנו בבג"ץ ושם המספרים נמצאים.

מירי פרנקל-שור: אז זה לא בסקירה.

נועם כהאן: לא.

נועם כהאן: בחומר שהעברתי.

נועם כהאן: סליחה.

אוסאמה סעדי: את צירפת את ההודעה לבג"ץ?

אוסאמה סעדי: לא ראיתי.

נועם כהאן: כן.

נועם כהאן: את ההודעה שהגשנו לבג"ץ.

ענת ברקו: אחת לכמה זמן הוועדה ההומניטרית מתכנסת?

נועם כהאן: אחת לחודש.

אוסאמה סעדי: אני מבקש לקבל את ההודעה לבג"ץ.

אוסאמה סעדי: מתי המועד האחרון לשישים הימים?

נועם כהאן: אני לא זוכרת תאריך מדויק, לדעתי כשבועיים מהיום.

נועם כהאן: אל תתפוס אותי במילה כי אני לא זוכרת.

אוסאמה סעדי: ואז אתם מפרסמים את הנהלים לאלפיים האלה.

נועם כהאן: נכון.

אוסאמה סעדי: את לא יודעת כמה אנשים פונים אלינו.

נועם כהאן: אני יודעת כי גם פונים אלינו.

נועם כהאן: נמצאת כאן מנהלת לשכת מזרח ירושלים והיא יכולה לספר לך שהם כבר מגיעים אבל צריך לזכור שזאת קבוצה מאוד מצומצמת שצריכה לענות על הגדרות מאוד מסוימות.

אוסאמה סעדי: 2,100, זאת לא קבוצה קטנה.

נועם כהאן: נכון.

נועם כהאן: לא צריך לזלזל בזה.

אוסאמה סעדי: שאלה אחרונה לך.

אוסאמה סעדי: היום כל זוג שהוא ירצה לפתוח בתהליך אחמ"ש והוא עונה על הקריטריונים של גיל, גם אישה וגם גבר, והוא פונה למשרד הפנים, האם מקבלים את הבקשה שלו והוא נרשם?

נועם כהאן: בוחנים.

אוסאמה סעדי: מה בוחנים?

נועם כהאן: בוודאי שמקבלים.

נועם כהאן: אי אפשר לא לקבל בקשה.

אוסאמה סעדי: יש מקרים שאומרים שהולכים ולא מקבלים אותם.

נועם כהאן: זאת לא המציאות אותה אנחנו מכירים.

אוסאמה סעדי: את אומרת כאן בוועדה שכל זוג שפונה למשרד הפנים ומגיש את הבקשה ומשלם, מקבלים את הבקשה.

נועם כהאן: יסתכלו עליה.

נועם כהאן: בוודאי.

נועם כהאן: יכול להיות שהיא תידחה על הסף כי הם לא קריטריונים לחוק כמו שהוא היום, אבל לא ימנעו מהם את עצם הגשת הבקשה.

אוסאמה סעדי: היום הקריטריון בגדול זה הגיל.

נועם כהאן: יש לנו את הגיל.

אוסאמה סעדי: כמה זה היום?

נועם כהאן: 25 ו-35.

אבי דיכטר: תודה רבה לנועם.

אבי דיכטר: אנחנו עוברים למינהל האזרחי, אלוף משנה ביטון, בבקשה.

שרון ביטון: לא ננסה ליישר כאן את ההדורים אבל בגדול חלקנו קטן בסיפור כאן.

שרון ביטון: נכון לאתמול בלילה יש כ-7,800 היתרים בתוקף למטרת אחמ"ש כפי שצוין כאן על ידי נועם.

שרון ביטון: אם יש עוד 1,500 בקשות בדרך, אנחנו נשמח לטפל בהן.

שרון ביטון: עד היום טיפלנו בכ-8,500 אנשים במסגרת התהליך הזה והונפקו עבורם במצטבר כשלושים אלף היתרים.

שרון ביטון: ההיתר ניתן עם אבחון ביטחוני שתקף לשנה.

שרון ביטון: ההיתר עצמו מתחדש כל חצי שנה בגלל מגבלת חוק טכנית ולא מעבר לזה.

שרון ביטון: זה תהליך יחסית פשוט.

שרון ביטון: ההיתר מונפק אצלנו.

שרון ביטון: זה כל חלקנו.

אבי דיכטר: שאלות לאלוף משנה ביטון.

אוסאמה סעדי: אנחנו מקבלים הרבה תלונות על העניין הזה של האישורים וכמה אנשים מתייסרים ועוברים אלף מדורי גיהינום עד שמאריכים להם את התוקף.

אוסאמה סעדי: יש נהלים אצלכם איך עושים את זה?

אוסאמה סעדי: זה לשנה או לחצי שנה?

נועם כהאן: אם אני יכולה להוסיף משהו קטן.

נועם כהאן: נזכרתי שלא ציינתי אותו.

נועם כהאן: בנוסף לשדרוגים שהם בעצם ההחלטה המשמעותית של השר, כבר תקופת מה שהיתרי המת"ק ניתנים אחת לשנתיים וההחלטה הנוכחית של השר, בגלל מה שאתה מתאר עכשיו, קובעת גם שאנשים שמחזיקים ב-א/5 – וכמובן עברו את כל הבדיקות והדברים שצריך – גם יוכלו לחדש אותם רק אחת לשנתיים במקום אחת לשנה.

נועם כהאן: זה מאוד משמעותי.

נועם כהאן: שכחתי לציין את זה.

נועם כהאן: הדבר הנוסף בהקשר הזה של אורך הזמנים הוא שעד היום ועדת רוזנטל, הוועדה של החריגים, הייתה נותנת המלצה שתקפה לשנה וגם כאן במקרים המתאימים השר הנחה שהוועדה תיתן את המלצתה לשנתיים ולא רק לשנה.

נועם כהאן: אלה עוד שתי הקלות שהן בתוך החלטת השר.

נועם כהאן: הן קיבלו פחות הד אבל חשוב מאוד לציין אותן.

אוסאמה סעדי: בדרך כלל זה לשנה.

שרון ביטון: התשובה היא כן וזה נורא פשוט.

שרון ביטון: זה הליך טכני לחלוטין.

שרון ביטון: כלומר, מוזר בעיני שמישהו צריך להתייסר בדרך כי התהליך הוא כזה שהרשימה מתקבלת ממשרד הפנים, ההיתר מונפק אוטומטית וכל מה שנשאר לתושב זה לבוא ולקחת את ההיתר.

שרון ביטון: אני בהחלט אשמח שנבדוק את עצמנו ואם יש תלונות ספציפיות או על מקומות ספציפיים, נבדוק.

אוסאמה סעדי: תודה.

אוסאמה סעדי: אנחנו נפנה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: שב"כ.

ג.: בוקר טוב.

ג.: אני אפתח ברשות

ג.: כם את הסקירה בתשובה לשאלתו של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

ג.: נתוני השב"כ מצביעים על כך שבין השנים 2001 ל-2016 סך הכול נמנו 104 מעורבים בפעילות טרור מקרב האוכלוסייה של מקבלי המעמד בישראל.

נחמן שי: אלה שקיבלו בעבר.

ג.: נכון.

ג.: אלה קיבלו בעבר.

ג.: מתוכם 17 קיבלו את מעמדם מכוח נישואין לבני זוג ישראלים והשאר הם בני משפחתם.

עמר בר-לב: תחזור על הנתונים.

ג.: אני חוזר.

ג.: בין שנים 2001 ל-2016 נמנו 104 מעורבים בפעילות טרור מקרב אוכלוסיית מקבלי מעמד בישראל מכוח איחוד משפחות.

נחמן שי: במשך 15 שנים.

ג.: נכון.

ג.: מתוכם 17 קיבלו את מעמדם מכוח נישואין לבני זוג ישראלים.

ג.: השאר הם בני משפחתם שזכו במעמדם בזכות היותם בני משפחתם.

נחמן שי: באחוזים כמה זה מכלל האוכלוסייה?

ג.: אין כאן הסכמה לעניין ההיקף.

ענת ברקו: מי שנרצח, האחוז לא מעניין אותו.

ג.: כיוון שאין כאן הסכמה לעניין ההיקף, אני מתקשה להשיב.

עמר בר-לב: 104 מתוך כמה?

קריאה: מתוך 1,500.

אבי דיכטר: חברי הכנסת, אני מבקש, רק שאלות הבהרה.

אבי דיכטר: אני מעודד שאלות הבהרה קצרות וממוקדות כדי שנשמע את הנתונים.

עמר בר-לב: השאלה היא 104 מתוך כמה?

ג.: כפי שהשבתי, כיוון שקיימת אי בהירות לגבי הנתון המדויק, קשה לי להשיב באופן ספציפי לגבי האחוז.

עמר בר-לב: בערך, פלוס-מינוס אלף.

עמר בר-לב: לא הייתי כאן אבל אני מבין שנאמר שהמספר הוא 12,500.

ג.: צריך לקחת את המספרים השונים שנאמרו ולעשות את הממוצע.

ג.: אני מבקש להדגיש שבשנה החולפת, מתחילת 2015 ועד עתה, עד אפריל 2016, בעיקר סביב - - -

עמר בר-לב: אני מצטער, אבל זאת התחמקות של השב"כ.

ג.: אני לא מתחמק.

ג.: אני מבקש לדייק.

עמר בר-לב: אני מוכן שלא תדייק על האחד מתוך עשר או אחד מתוך 500.

עמר בר-לב: מכיוון שקודם נאמר 12,500, האם אלה סדרי הגודל?

עמר בר-לב: לא משנה אם אלה 10,000 או 13 אלף.

ג.: ככל שזה מתייחס ל-12,500, אלה אכן סדרי הגודל.

עמר בר-לב: תודה.

נחמן שי: 12,500 הם אלה שקיבלו אישורים?

קריאה: כן.

ג.: כפי שציינתי, מאז ראשית 2015 ועד אפריל 2016 חלה עלייה במעורבות בטרור של בני משפחה של בעלי מעמד מכוח איחוד משפחות.

ג.: מתוך 41 מעורבים, מפגעים, כאלה שביצעו פעילות טרור, שהחזיקו בתיעוד ישראלי, שלושים מתוכם זכו במעמדם מכוח איחוד משפחות.

מירי פרנקל-שור: אתה יכול להסביר?

מירי פרנקל-שור: ילדים שקיבלו מעמד.

ג.: מדובר בילדים שזכו במעמד מכוח המעמד שניתן להורים, מה שנקרא בפינו דור ב'.

ג.: כאן אני יכול לדייק, לשאלת חבר הכנסת בר-לב, באחוזים.

ג.: מדובר ב-73 אחוזים מכלל המפגעים בגל האחרון,

ג.: בגל ההסלמה האחרון.

אחמד טיבי: מעניין שכאן נתת את האחוז כי זה נשמע גבוה וקודם לא.

אחמד טיבי: מעניין.

ג.: כאן אני יכול לדייק.

אבי דיכטר: אנחנו שומעים את הנתונים ולא נותנים לו הערכת עובד.

אחמד טיבי: יש כאן חבר כנסת שפעם אחר פעם שאל והוא סירב לתת.

אחמד טיבי: פתאום עכשיו הוא בא מוכן עם שיעור של מעל שבעים אחוזים.

אבי דיכטר: חבר הכנסת טיבי, אנחנו נביא אותו לאחר מכן לחקירה שלך ואני משוכנע שהוא ייתן את הנתון.

אחמד טיבי: אתה חי בעולם של חקירות.

אחמד טיבי: אני רק שואל שאלות.

אבי דיכטר: אני חייתי.

ענת ברקו: כולם אומרים אפרטהייד וכולם רוצים להגיע לכאן.

אחמד טיבי: רק הערתי את ההערה.

אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, לא אמרת את זה לבר-לב.

ענת ברקו: כולם רוצים להגיע לכאן.

ענת ברקו: למה להגיע למדינת אפרטהייד?

אבי דיכטר: את עמר אני מכיר.

אבי דיכטר: יכולות החקירה שלו הן מוגבלות.

אבי דיכטר: אותך אני עוד לא מכיר.

אבי דיכטר: בתוך כל הרעש הזה, אני רוצה למקד אותנו פעם נוספת בנתון.

אבי דיכטר: תן לנו בקצרה את השורה התחתונה, את הנתון הכללי והנתון עליו דיברת.

ג.: כפי שציינתי, 104 מעורבים בפעילות טרור בין השנים 2001 ל-2016, בתקופה שמראשית 2015 ועד היום, מתוך אותם 104 אנחנו מונים שלושים מעורבים בפעילות טרור שזכו במעמדם מכוח ההליך של איחוד משפחות.

אוסאמה סעדי: אתה מתייחס כאן ל-41, מה ששאל חבר הכנסת טיבי, שזה מה שקרה בחודשים האחרונים מאז אוקטובר 2015, שאלה המפגעים ממזרח ירושלים?

ג.: אני מתייחס עוד מינואר.

ג.: גל הפיגועים בין השאר בירושלים החל עוד לפני האירועים שפרצו באוקטובר.

ג.: רובם אכן ממזרח ירושלים, חלקם הם גם ערבים ישראלים שאינם ממזרח העיר.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: ערבים ישראלים, אנחנו יודעים על שניים בלבד.

אוסאמה סעדי: אחד שעכשיו משרד הפנים הגיש בקשה לשלול לו את האזרחות.

ענת ברקו: מעולה.

ענת ברקו: שיעשו את זה.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר על שני ערבים ישראלים.

ג.: נכון.

אחמד טיבי: ברקו, את תומכת בשלילת האזרחות של אלה ששרפו את משפחת דוואבשה?

ענת ברקו: אני תומכת בענישתם.

אחמד טיבי: פתאום את מתפלפלת.

ענת ברקו: אתה אומר אפרטהייד וכולם רוצים להגיע לכאן.

ענת ברקו: למה הם רוצים להגיע לכאן לאפרטהייד?

אבי דיכטר: חברת הכנסת ברקו וחבר הכנסת טיבי, אתם לא צריכים אותנו לדיון הזה.

ענת ברקו: מה אטרקטיבי כל כך במדינת אפרטהייד?

אבי דיכטר: ענת, אנחנו רוצים לעשות דיון ממוקד.

אבי דיכטר: אנחנו גם במגבלת זמן.

אבי דיכטר: בבקשה.

אבי דיכטר: רשות הדיבור לשב"כ.

ג.: אני אשלים את ההתייחסות.

ג.: עמדת השב"כ באופן עקבי לאורך השנים הייתה שנשקף סיכון, איום, מקרב חלקים מקרב אותה אוכלוסייה.

ג.: לאורך השנים, כפי שהצבענו, האיום הוא בין השאר בזכות מתן זכות התנועה אל מול זיקה חזקה יותר שמהווה פוטנציאל מבחינת ארגוני הטרור לפנייה אליהם והיעזרות בהם גם על מנת לסייע בביצוע פעילות טרור וגם על מנת לבצע אותה בפועל.

ג.: למצער השנה האחרונה מצביעה על כך שהאיום אינו רק איום פוטנציאלי, הוא לא רק בכוח, אלא הוא גם בפועל.

ג.: לפיכך עמדתנו הייתה ונותרה שמדובר באיום קיים ולכן אנחנו מתנגדים מהטעם הביטחוני למתן מעמד מכוח ההליך.

אבי דיכטר: יש לכם הסבר?

אבי דיכטר: בכל אופן, שלושים מתוך 104 בפרק זמן של שנה לעומת 15 או 14 בשנה, זה גידול דרמטי.

אבי דיכטר: יש לכם הסבר לזה?

אבי דיכטר: הערכה.

ג.: חלק מהמציאות הביטחונית שכולנו חווינו במהלך גל ההסלמה האחרון.

אבי דיכטר: אבל מ-2001, זאת לא הייתה בדיוק תקופת רוגע ושקט.

ג.: נכון.

ג.: הייתה תקופה רגועה יחסית מיד אחרי דעיכתה של האינתיפאדה השנייה.

אוסאמה סעדי: בכל זאת ביקשתם להאריך.

ג.: נכון, כיוון שההערכה המקצועית שלנו, גם כאשר המציאות הביטחונית הייתה שונה, הייתה שאם וכאשר תהיה הסלמה, כפי שאכן הייתה, האוכלוסייה האמורה מהווה פוטנציאל סיכון ולכן התנגדנו.

ג.: לצערי כפי שציינו, אכן הערכתנו התממשה בפועל.

ג.: מה שאירע זה שבתקופת ההסלמה, בשל המצב הביטחוני כפי שהתחולל, אפשר לנתח את זה לעומק אבל אני אומר את זה בקצרה, ראינו את מימוש הפוטנציאל הלכה למעשה שהוביל בסופו של דבר לכך ששלושים מבין המפגעים בעלי התיעוד הישראלי זכו במעמדם או נמנו על אוכלוסיית מבקשי המעמד מכוח האיחוד עם המשפחות.

אוסאמה סעדי: מתוך שלושים אלף בשנה הזאת שאתה מדבר עליה, התקופה של השנה האחרונה, כמה בסך הכול פיגועים ואירועים ביטחוניים היו?

אבי דיכטר: אתה מתכוון מתוך כמה מפגעים?

אוסאמה סעדי: כן.

ג.: סך המפגעים היו כ-270 ככל שאני זוכר – אני יכול לבדוק את הנתון המדויק – של פיגועים.

ג.: מדובר בפיגוע, פיגועים קשים מדקירה, דריסה וכולי.

ג.: אני אבדוק ואדייק את הנתונים.

ג.: אני רוצה לומר שכרגע אני שולף את זה מהזיכרון אבל אני אבדוק ואחזור עם הנתון המדויק.

אבי דיכטר: זאת אומרת שכעשרה אחוזים מהמפגעים הם בקטגוריה עליה אתה מדבר.

ג.: כפי שנמסר, רוב אותם מפגעים עליהם אני מדברר נמנים על אוכלוסיית מזרח ירושלים ואנחנו יודעים שאכן בהסלמה האחרונה היקף רחב, גם מהפיגועים וגם מהמפגעים, הגיע מקרב האוכלוסייה האמורה.

אחמד טיבי: מתוך ה-12,500, כמה קיבלו תושבות?

אחמד טיבי: כמה אזרחות מלאה?

נועם כהאן: ציינתי קודם.

נועם כהאן: זאת לא תושבות ואזרחות אלא אישורי מת"ק ואישורים מסוג א/5, מעמד ארעי.

נועם כהאן: החלוקה היא כ-2,500-2,600 אוחזים במעמד ארעי מסוג א/5 והיתר, כ-9,900 אוחזים או בתהליך של אישור מת"ק.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת תהליך אישור מת"ק?

אחמד טיבי: טכנית.

נועם כהאן: יש מי שאוחזים במת"ק ומחדשים אותו מדי שנתיים על בסיס הבדיקות הביטחוניות ומרכז חיים.

אחמד טיבי: זה א/5?

מירי פרנקל-שור: לא.

אחמד טיבי: במעמד א/5, אלה 2,500 אנשים.

נועם כהאן: כ-2,500.

נועם כהאן: כן.

אחמד טיבי: אף אחד מה-12,500, זאת לא אזרחות מלאה.

נועם כהאן: לא.

אוסאמה סעדי: מה יש אחרי א/5?

נועם כהאן: קבע אבל כרגע אין שדרוג לכך.

נועם כהאן: זה בדיוק עניינו של החוק.

עמר בר-לב: א/5 זאת תושבות?

נועם כהאן: תושבות ארעי.

מירי פרנקל-שור: צריך להסביר ב-א/5 נותן את הזכויות הסוציאליות, את ביטוח לאומי וביטוח בריאות.

אחמד טיבי: רישיון נהיגה?

נועם כהאן: כן.

אוסאמה סעדי: גם אישור עבודה.

אוסאמה סעדי: מת"ק יכול לקבל אישור עבודה?

נועם כהאן: כן.

אוסאמה סעדי: אבל לא רישיון נהיגה.

מירי פרנקל-שור: אלה שני תהליכים שונים.

מירי פרנקל-שור: אישור מת"ק עובר דרככם, נכון?

מירי פרנקל-שור: הוא עובר דרך המפקד הצבאי באיו"ש.

מירי פרנקל-שור: ואילו א/5, זאת רשות האוכלוסין.

נועם כהאן: ניתן על ידי רשות האוכלוסין.

מירי פרנקל-שור: זה בסמכות שר הפנים.

מירי פרנקל-שור: אלה שתי סמכויות נפרדות לחלוטין.

נועם כהאן: אבל אנחנו מוציאים להם את ההפניות למת"ק.

מירי פרנקל-שור: נכון.

תמר זנדברג: אז א/5 היא לפני כניסת החוק.

תמר זנדברג: אנשים שהיו ב-א/5 נשארו.

נועם כהאן: כן, ושם נשארו.

עמר בר-לב: ה-9,500, אין להם כל זכויות?

מירי פרנקל-שור: איזה מעמד יש להם?

נועם כהאן: מת"ק.

אחמד טיבי: אישור מת"ק.

מירי פרנקל-שור: יש לו אישור כניסה, יש לו אישור עבודה, אבל באופן עקרוני אין לו זכויות לביטוח בריאות.

מירי פרנקל-שור: אין לו זכויות סוציאליות.

עמר בר-לב: יש לו אישור עבודה.

נועם כהאן: גם אין לו אפשרות לנהוג.

קריאה: זה היתר נפרד.

קריאה: תהליך נפרד.

מירי פרנקל-שור: יש לו אישור עבודה.

מירי פרנקל-שור: יש לו אישור שהייה בישראל.

מירי פרנקל-שור: הוא שוהה כחוק בישראל.

אבי דיכטר: יש חברי כנסת שהגיעו קצת באיחור ומחזירים אותנו לאחור בשאלות שכבר נשאלו.

אוסאמה סעדי: לא אני.

אבי דיכטר: אתה צדיק טהור אבל אני אומר את זה לעצמנו.

עמר בר-לב: אמרו לי את זה בוועדת הפנים.

עמר בר-לב: לקח לי חמש דקות להבין שזה לא הדיון בוועדת הפנים.

אוסאמה סעדי: שאלה אחרונה.

אוסאמה סעדי: מתוך ה-12,500, 13 אלף, כל הבקשות שמתגלגלות עכשיו במשרד הפנים, האם מישהו מהם בתקופה הקשה שהייתה לאחרונה היה מעורב באיזשהו פיגוע?

ג.: אני לא יודע להשיב על כך.

ג.: אני אצטרך לבדוק.

ג.: האם מישהו מתוך אותה קבוצה מעורב?

אוסאמה סעדי: כן, כל הקבוצה שבמאגר משרד הפנים.

אוסאמה סעדי: האם מישהו מהם היה מעורב?

תמר זנדברג: על זה חוק.

תמר זנדברג: מה זה משנה?

תמר זנדברג: זאת תכלית החוק.

תמר זנדברג: מבקשים מאתנו להאריך על סמך הנתון הזה, אבל אי אפשר לספק אותו?

נועם כהאן: תכלית החוק היא מי שמסורב ולא מי שאושר.

נועם כהאן: מי שאושר, ההנחה היא שהוא יכול להיות מאושר.

נועם כהאן: שימו לב להבדלים.

נועם כהאן: זה לא אומר שאין מה שאמרת.

אוסאמה סעדי: כמה סורבו?

אבי דיכטר: חבר הכנסת סעדי, זה לא הכה את המומחה.

אבי דיכטר: הכית מומחה אחד, הכית מומחה שני, ואנחנו רוצים לתת לאנשים נוספים לשאול שאלות הבהרה.

ג.: לשאלה לגבי מספר הפיגועים שבוצעו במהלך התקופה האמורה עליה הצבעתי, עומד על 237 פיגועים חמורים וניסיונות פיגוע חמורים במהלך התקופה מאוקטובר ועד מועד זה.

מירי פרנקל-שור: אתה מתכוון ל-2015.

ג.: סליחה.

ג.: מה-1 לאוקטובר ועד אפריל 2016.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אני מבקש שהוא יבדוק את הנתון הזה וישלח לוועדה.

אבי דיכטר: הוא התנדב לתת את זה עוד קודם לכן.

אוסאמה סעדי: לא להתנדב.

אבי דיכטר: בסדר.

עדי לוסטיגמן: אני עורכת דין ואני כאן מטעם המוקד להגנת הפרט, שזה ארגון זכויות אדם שמטפל באלפי בקשות לאורך השנים של תושבי ירושלים המזרחית בהליכים, גם של הסדרת מעמד של ילדים וגם של איחוד משפחות.

עדי לוסטיגמן: רציתי לשאול את נציג השב"כ לגבי הנתונים.

עדי לוסטיגמן: קודם כל, דווקא שאלה יותר ברזולוציה אבל אני רוצה להעלות אותה ראשונה.

עדי לוסטיגמן: לגבי הנתון האחרון, לגבי דור ב'.

עדי לוסטיגמן: אמר לנו נציג השב"כ בהתחלה ששלושים מקרים לגבי התקופה האחרונה הם מדור ב'.

עדי לוסטיגמן: דור ב' זה גם ילדים שהם לא בהליכי איחוד משפחות אלא נולדו כאן.

עדי לוסטיגמן: הרי ישראל איחדה את ירושלים המזרחית וירושלים המזרחית בעיני ישראל היא חלק מהמדינה ולכן ילדים נולדים כאן באופן טבעי ולא ברורה לנו ההבחנה שלהם כדור ב' או כמבקשי הליכי איחוד משפחות.

עדי לוסטיגמן: השאלה היא כמה מתוך הקבוצה הזאת הם באמת ילדים שהגיעו לכאן מבחוץ בהליכי איחוד משפחות, או שהם פשוט ילדים של תושבי ירושלים המזרחית והם לא בהליכי איחוד משפחות אלא פשוט נולדו כאן להורים מירושלים המזרחית.

ג.: רוב רובם של הילדים עליהם הצבעת, אכן נולדו בישראל.

ג.: הם לא הגיעו עם הוריהם לישראל אלא הם זכו למעמדם מכוח המעמד שזכה לו ההורה.

עדי לוסטיגמן: זה לא קשור אליהם מכיוון שגם ללא החוק ימשיכו להיוולד כאן ילדים, בירושלים המזרחית.

עדי לוסטיגמן: כל עוד ירושלים שייכת לישראל, ייוולדו כאן ילדים והם יקבלו מעמד והחוק לא נוגע להם.

ג.: החוק נוגע להם מהטעם הפשוט שמדובר בילד שנולד להורה שזכה למעמד ולפיכך זיקתו, להבנתנו, גם של אותו ילד, זיקתו המשפחתית הן לאיו"ש והן לרצועת עזה, מייצרת את אותה פלטפורמה שמהווה גם איזשהו מוקד שמהווה משיכה מבחינת ארגוני הטרור וגם מייצרת זיקה שהיא פחות חזקה של אותו ילד למדינה באופן שגורם לו בסופו של דבר לעשות את הפעולה.

אבי דיכטר: המשמעות של מה שאתה אומר, אתה לא מתייחס לתושבי מזרח ירושלים שיש להם מעמד של תושב קבע או אזרח או שאתה כן מתייחס?

תמר זנדברג: זאת הייתה ההתייחסות.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לחדד את זה, ברשותך אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: האם מתוך השלושים יש מישהו שקיבל מעמד עקב בקשה לאיחוד משפחות ולא עקב היותו תושב מזרח ירושלים שסופחה בחוק?

אוסאמה סעדי: אני יודע על מקרה אחד מתוך השלושים שמשפחתו גרה באל-עיסאוויה והוא קיבל מעמד עקב בקשה לאיחוד משפחות.

אבי דיכטר: מה השב"כ יודע?

ג.: מתוך השלושים, כאמור, רוב רובם של המפגעים הם כאלה שהם בנים להורה שקיבל את מעמדו מכוח איחוד משפחות.

אוסאמה סעדי: זה לא איחוד משפחות.

אוסאמה סעדי: זה חוק איחוד ירושלים.

נועם כהאן: צריך להבין אתך התנאי לקבלת המעמד של הילד הזה שהוא ילד להורים מעורבים.

אבי דיכטר: אנחנו מבקשים לקבל תשובה ותשובה ניתנת רק על ידי אדם אחד.

ג.: כאמור, כפי שציינתי, העובדה שהוצבעה כאן היא אכן שרוב רובם של האנשים עליהם הצבעתי, מתוך שלושים המפגעים, קיבלו את מעמדם לא מכוח בקשה שהם הגישו לאיחוד עם המשפחות אלא מכוח כך שהם נולדו להורה שקיבל את מעמדו.

אחמד טיבי: הדבר שונה לחלוטין.

תמר זנדברג: אולי נעשה חקיקה להגבלת הילודה.

עדי לוסטיגמן: אלה דברים שלשב"כ אין אפילו נתון אחד.

אבי דיכטר: אני לא מסוגל להקשיב למי שלא מדבר ברשות דיבור ולכן חבל להתאמץ.

אבי דיכטר: סיימת את תשובתך?

ג.: אלא אם כן יש שאלות.

נועם כהאן: אני רוצה להוסיף הבהרה.

נועם כהאן: המעמד של הילד שהוא בעצם ילד להורים מעורבים שאחד מהם תושב קבע והשני לא, הוא לא מעמד אוטומטי.

נועם כהאן: הוא תלוי מרכז חיים.

נועם כהאן: זאת אומרת, אם הוא ילד לאימא שהיא תושבת אזור, הוא היה מתגורר אתה באזור, הוא לא היה מקבל תושבות קבע.

נועם כהאן: תושבות הקבע שלו נרכשה אך ורק בגלל העובדה שהוא מנהל מרכז חיים יחד עם הוריו בישראל ולכן זה כן רלוונטי לחוק.

עדי לוסטיגמן: אבל אנחנו ביקשנו נתונים על איחוד משפחות כי מי שלא באיחוד משפחות, ממילא זה לא משפיע עליו.

נועם כהאן: אני אומרת שוב שהילדים האלה שהשב"כ מצביע עליהם, הם ילדים שאולי לא הגישו את הבקשה בעצמם אבל עצם היכולת שלהם להסתובב בישראל היא אך ורק בגלל מרכז החיים שהם מנהלים בישראל.

נועם כהאן: אם אחד ההורים שלהם, ההורה המגדל, לא היה יכול להתגורר בישראל מכוח החוק הזה, הוא לא היה יכול להיות כאן.

אוסאמה סעדי: אבל את יודעת שאלה זוגות מעורבים?

אוסאמה סעדי: אולי הזוג לא מעורב?

נועם כהאן: השב"כ מצביע על ילדים של זוגות מעורבים.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: זה לא מה שהוא אמר.

אוסאמה סעדי: הוא לא הזכיר את המילה מעורב.

נועם כהאן: בוודאי שכן, כי עובדה שהם רשומים בתוך הפול של הילדים שהוריהם נמצאים בהליך של איחוד משפחות.

נועם כהאן: אולי הוא יבהיר, אבל זה בדיוק זה.

ג.: אם לא היה ברור, ואין צורך לומר את המובן מאליו, אני אומר.

ג.: מדובר אך ורק במקרים בהם מדובר על משפחות בהן יש זוגות מעורבים.

בנימין אחסתריבה: המוקד להגנת הפרט.

בנימין אחסתריבה: יש לי בקשת הבהרה לעניין מה שנאמר כרגע על ידי השב"כ.

בנימין אחסתריבה: בעצם מה שאתם אומרים זה שאנחנו נקשה על הליכי איחוד משפחות בגלל שבדור השני, זאת אומרת, משום שחלילה יום אחד ייוולדו למשפחה הזאת ילדים ואחד מהילדים יהיה מעורב.

בנימין אחסתריבה: זאת הקבוצה עליה אנחנו מדברים.

אחמד טיבי: זה מזכיר לי את סמוטריץ'.

בנימין אחסתריבה: אולי נגביל את הילודה שלהם.

בנימין אחסתריבה: אני לא יודע מה הרעיונות הבאים.

בנימין אחסתריבה: נראה לי מזעזע.

בנימין אחסתריבה: זאת אומרת, אנחנו מדברים כרגע על חוק שעוסק באיחוד משפחות נטו.

בנימין אחסתריבה: אנחנו מדברים על הזוג ולא על הבן שלהם בדור שני.

נחמן שי: למשפחות האלה יש נטייה להוליד מפגעים.

נחמן שי: זה פגם גנטי.

תמר זנדברג: באיזה חדר לידה הם נולדים?

תמר זנדברג: ליד מי הם שוכבים הילדים האלה בתינוקייה?

בנימין אחסתריבה: מדגישים כל הזמן שמדובר בזוג מעורב אבל מטשטשים שההורה השני הוא ישראלי.

בנימין אחסתריבה: זאת אומרת, אם ההורה הישראלי היה אלמן או אם האימא מהשטחים, כמו בדוגמה שנתנה רשות האוכלוסין, זה לא קשור לילד.

בנימין אחסתריבה: כלומר, ילד של זוג מעורב יכול להמשיך ולחיות בישראל עם ההורה הישראלי, גם אם ההורה תושב השטחים יסורב לשהות בישראל או שהוא נפטר.

בנימין אחסתריבה: מדובר על ילדים שאחד ההורים שלהם הוא הורה ישראלי.

אבי דיכטר: תמקד את השאלה.

בנימין אחסתריבה: אני רוצה להבין מה אתם אומרים.

בנימין אחסתריבה: אתם אומרים שהילדים, השלושים מתוך ה-41 עליהם הצבעת, אתה אומר שהם לא ילדים שמחזיקים במעמד מכוח איחוד משפחות.

בנימין אחסתריבה: אנחנו פשוט אומרים שבגלל שההורים האלה שנמצאים בהליך איחוד משפחות יכולים חלילה להוליד יום אחד ילדים שיהיו מעורבים בפיגועים, אלו השלושים האלו עליהם אתה מדבר, לכן אנחנו מכניסים גם את הילדים לנושא.

אבי דיכטר: מכיוון שהחוק הזה עבר בכנסת ולא בשב"כ, אני מבקש מרשות האוכלוסין להתייחס לסוגיה הזאת.

נועם כהאן: אני מבהירה שוב לגבי הנתון לגבי הילדים.

נועם כהאן: צריך להבין.

נועם כהאן: זה נחמד לנסות להפריד אותם ולהגיד שהם כאן בלי קשר, אבל זה לא נכון.

נועם כהאן: עצם היכולת של המשפחה הזאת לחיות כמשפחה באיחוד משפחות בישראל, היא זאת שמאפשרת את גידול הילדים כאן.

נועם כהאן: אחרת זה לא היה עובד.

נועם כהאן: אם ההורה המגדל לא היה מקבל מעמד בישראל מכוח איחוד משפחות, הילד שגדל אתו לא היה יכול לגדול כאן ואנחנו בודקים את מרכז החיים הזה כל הזמן.

נועם כהאן: זה תנאי לקבלת המעמד.

נועם כהאן: אי אפשר לבוא ולומר שזה מנותק ושאלה ילדים שבכל אופן גדלים כאן, כי זה פףשוט לחטוא למציאות וזה לא כך.

תמר זנדברג: מה זה מקנה לילדים האלה מבחינת מעמד וזכויות כאשר בעיקר מה שאנחנו מתעניינים בו אלה זכויות בריאות?

נועם כהאן: שוב, זה תלוי.

נועם כהאן: כמו שאמרנו קודם, יש כאלה ויש כאלה.

נועם כהאן: יש הרבה משפחות שנמצאות כאן בגל החוק באישור מת"ק, שזה אישור שמקנה זכות עבודה שבדרך כלל נלווית אליו וזכות כניסה לישראל.

נועם כהאן: הוא לא כולל זכויות בריאות.

נועם כהאן: היה איזשהו ניסיון להתמודד עם זה.

תמר זנדברג: אז הוא לא כולל זכויות בריאות לגבי הילד.

נועם כהאן: הילדים מקבלים זכויות.

נועם כהאן: הילדים מקבלים את המת"ק יחד עם ההורים שלהם.

תמר זנדברג: זה לא כולל זכויות בריאות.

נועם כהאן: קודם דיברו כאן על התקנות שניסו להכניס כדי לפתור את העניין הזה.

נועם כהאן: זה נמצא בידיים של משרד הבריאות ולא בידיים שלנו, כמו שאמרתי.

נועם כהאן: אלה תקנות שנחתמו.

תמר זנדברג: התקנות של יעל גרמן.

נועם כהאן: נכון.

תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, שאלת הבהרה למשרד הפנים לגבי האמירה הזאת, לגבי הילדים.

תמר זנדברג: יש לנו כאן ילדים – אני פשוט רוצה לנסות לעשות איזושהי האחדה בין מה שנאמר על ידי המוקד לבין העמדה של משרד הפנים - שהם נולדו בישראל להורה אחד שהוא ישראלי והורה אחד שהוראות המקבילות על איחוד משפחות חלות עליו.

תמר זנדברג: נולד ילד.

תמר זנדברג: מתוקף זה שהוא נולד למצב הזה, מה הזכויות המוקנות שלו?

תמר זנדברג: יש לו זכות לביטוח בריאות?

קריאה: לא.

תמר זנדברג: יש לו זכות ללכת לגן?

נועם כהאן: אני חושבת שצריך להפריד.

נועם כהאן: ככל שהוא נרשם תושב קבע, כילד של תושב קבע, יש לו זכויות של תושב קבע.

תמר זנדברג: זאת השאלה שלי.

תמר זנדברג: איך הוא נרשם?

תמר זנדברג: הוא נולד, הוא ילד.

מירי פרנקל-שור: הוא ילד לזוג מעורב.

נועם כהאן: אנחנו בודקים את מרכז החיים שלו.

נועם כהאן: אנחנו בודקים עם איזה הורה הוא גדל ולפי זה הוא מקבל את המעמד.

תמר זנדברג: כל מטרת החוק הזה, אם ההורים הם לא ביחד, לא גרים פיזית ביחד למרות שהם משפחה - - -

נועם כהאן: זה משהו שנבדק.

נועם כהאן: זה לא כל כך פשוט.

נועם כהאן: אלה דברים שצריך לבדוק אותם כי המציאות לפעמים מבלבלת בהקשר הזה, אבל אני אומרת שוב שאם באמת כל הבדיקה הזאת נערכת וילד נרשם כתושב קבע כילד של תושב קבע לפי התקנות – אני לא אלאה בפרטים – הוא יקבל את הזכויות של תושב קבע שכוללות הכול.

תמר זנדברג: מבין הזוגות המעורבים האלה, כפי שאת קוראת להם, זה אומר שילד של תושב קבע וילד של אדם תושב השטחים בעיקר.

תמר זנדברג: על זה מדובר, נכון?

תמר זנדברג: ילד שהוא בתהליך או מגיש בקשה או משהו כזה לאיחוד משפחות.

תמר זנדברג: מבין כל המשפחות האלה, כמה ילדים מאז החוק נכנס לתוקף, שזה 15 שנים, אותה הוראת שעה, נרשמו כתושבי קבע וכמה מעוכבים או מסורבים?

נועם כהאן: אני לא יכולה לתת לך את הנתון הזה עכשיו.

נועם כהאן: אני צריכה לבדוק את זה.

נועם כהאן: שוב, זה תלוי, זה מאוד מתפצל.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת מתפצל?

תמר זנדברג: אותו ילד לא מתפצל, או שהוא תושב קבע או שהוא לא תושב קבע.

אבי דיכטר: חלק מהתשובה, נדמה לי שנתת בתחילת הדיון בשלב שחברת הכנסת זנדברג לא הייתה כאן.

נועם כהאן: יכול להיות.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: אני הייתי כאן.

תמר זנדברג: אני שמעתי את הסקירה שלה.

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: אנחנו התחלנו מוקדם.

תמר זנדברג: לא, אני שמעתי את הסקירה שלה.

נועם כהאן: כאלפיים בקשות כל שנה מוגשות לרישום ילדים אבל זה תלוי הבדיקה והתוצאה.

תמר זנדברג: אני מבינה ולכן אני שואלת לא על הסטטיסטיקה אלא על העבר.

תמר זנדברג: בסך הכול החוק הזה בתוקף 13 שנים.

תמר זנדברג: ב-13 השנים האלה, כמה ילדים כבר נרשמו?

תמר זנדברג: זה לא משהו ממוצע אלא זה מספר.

תמר זנדברג: כמה ילדים מתוקף האיחוד של משפחות מעורבות כאלה נרשמו כתושבי קבע וכמה סורבו?

נועם כהאן: אין לי כרגע את הנתון הזה.

נועם כהאן: אני יכולה לבדוק.

תמר זנדברג: זה נתון מהותי.

תמר זנדברג: יש לך איזו הערכה?

תמר זנדברג: חמישים אחוזים?

תמר זנדברג: שמונים אחוזים?

תמר זנדברג: עשרה אחוזים?

תמר זנדברג: על מה אנחנו מדברים?

נועם כהאן: אנחנו מדברים על אלפיים בקשות בשנה אבל אני לא יודעת לתת את הנתון שאת מבקשתל.

תמר זנדברג: אלפיים בקשות מוגשות בשנה.

נועם כהאן: לרישום ילדים, לא לאיחוד.

תמר זנדברג: הרוב מאושרים או לא?

נועם כהאן: הרוב מאושרים.

תמר זנדברג: זאת אומרת, יש לנו איזושהי קבוצה, בואי נגיד אלפיים בשנה, איזשהו איקס מתוך האלפיים האלה כפול 13 שנים של ילדים שנשארים באיזשהו לימבו.

תמר זנדברג: כלומר, הם לא זכאים לביטוח בריאות, הם לא זכאים למוסד חינוך, אם חס וחלילה לאחד ההורים קורה משהו – ואני מניחה שבגלל שמדובר באוכלוסייה בסיכון, באוכלוסייה מוחלשת, זה קורה יחסית הרבה – הילד שהוא ילד וכל חטאו הוא שאחד ההורים שלו במקרה נפל בתקופה רעה תחת החוק המאוד מאוד בעייתי, וזה בלשון המעטה, הוא נותר תלוי באוויר, ואז מה?

נועם כהאן: תקזזי מתוך זה את מי שנמצא במעמד של א/5 וזכאי לזכויות סוציאליות כי חלקם במעמד הזה.

תמר זנדברג: אמרתי.

נועם כהאן: לא.

נועם כהאן: את הורדת את תושבי הקבע.

נועם כהאן: תורידי גם את תושבי הארעי שמקבלים זכויות סוציאליות ונשארת עדיין עם הקבוצה הזאת.

תמר זנדברג: תושבי הארעי, אותם בעלי א/5, ברגע שהם מקבלים את האשרה הזאת, זה מתחדש?

נועם כהאן: זה מתחדש פעם בשנה וכעת יש החלטה חדשה לפיה זה יהיה פעם בשנתיים.

תמר זנדברג: ואם חס וחלילה בין שנה לשנה, כמו שאמרנו, קורה משהו לאחד ההורים – זה פשוט מזעזע לדבר בצורה כזאת, זאת הבירוקרטיה של הרוע מה שאנחנו עושים כאן אבל אני עדיין - אם חס וחלילה הורה אחד שהוא כאילו נחשב יותר כי הוא מעניק את הזכויות, אם חס וחלילה קרה משהו להורה הזה, אותו ילד - - -

נועם כהאן: אותו ילד שמחזיק ב-א/5, גם האב המוזמן או האם המוזמנת יחזיקו ב-א/5.

עדי לוסטיגמן: לא.

עדי לוסטיגמן: מאיזה תוקף?

נועם כהאן: לא בהכרח.

עדי לוסטיגמן: להפך.

עדי לוסטיגמן: ברוב המקרים הם לא יחזיקו ב-א/5 כי ילד מתחת לגיל 14 מקבל א/5 ומבוגר יקבל רק היתרים.

נועם כהאן: היתרי מת"ק.

נועם כהאן: נכון.

נועם כהאן: מתחת לגיל 14.

נועם כהאן: נכון.

תמר זנדברג: ואז מה קורה עם הילד הזה?

קריאה: מה קורה אם ההורה הישראלי נפטר למשל?

נועם כהאן: אם ההורה הישראלי נפטר או נעצר או בכלא או נבצר בגלל מצב בריאותי או מצב סוציו אקונומי כזה או אחר - - -

שרון ביטון: לרוב מה שיקרה זה שהמשפחה תושבת השטחים מטבע הדברים תעביר את מרכז חייה לשטחים.

תמר זנדברג: מה זה מטבע הדברים?

תמר זנדברג: מתוקף זה שהחוק הזה בעצם הוא גירוש דה פקטו.

אבי דיכטר: אם מישהו מעיר, תנו לו להשלים את ההערה.

אבי דיכטר: אחרי כן תשאלו עוד שאלת הבהרה והוא ישיב.

תמר זנדברג: הוא אמר מטבע הדברים.

תמר זנדברג: זה לא מטבע הדברים.

אבי דיכטר: מטבע הדברים בעיניו.

אבי דיכטר: אני מניח שלכל אחד יש טבע משלו.

תמר זנדברג: זה לא מהטבע, זה מתוקף החוק הזה.

תמר זנדברג: זאת הנקודה ועל זה אנחנו דנים.

שרון ביטון: אני לא אענה בשמה של נועם.

שרון ביטון: נועם תגיד איך דנים במקרה אבל הניסיון שלי, רק של שלושים שנים, מלמד שבמקרה שתושב השטחים חלילה נותר במצב שגברתי תיארה, הוא חוזר לחיק משפחתו בשטחים.

שרון ביטון: אותי מטריד בדיוק כמוך האם נותר ילד נטול זכויות סוציאליות ובהקשר הזה רציתי גם לעדכן אותך כי משרד הבריאות לא כאן, שהם השלימו עבודת מטה – אני מניח שזה על סמך השאלה של חברת הכנסת גרמן – מולנו והעברנו להם את כל בסיס הנתונים ועשינו קישור מחשבי כדי לאפשר להם לקבל את כל בסיס הנתונים של כל אותה אוכלוסייה ששוהה בהיתרי מת"ק כדי שיוכלו לקבל שירותים בריאותיים במדינת ישראל.

שרון ביטון: זה ממש רגע לפני ההפעלה.

תמר זנדברג: זאת הפעלה בחתימה של שר הבריאות?

נועם כהאן: והאוצר.

תמר זנדברג: אלה תקנות?

שרון ביטון: כן.

נועם כהאן: אולי אני אוסיף ואגיד שבהקשר הזה הפסקה של הליך מדורג, כל הליך מדורג שלא יהיה – פיליפינים או רוסיה או כל מדינה אחרת – ככל שיש פטירה של בן הזוג או אלימות מצד בן הזוג או גירושין או כל דבר אחר, ההליך המדורג מופסק.

נועם כהאן: לצורך כך יש כל מיני נהלים שמדברים על בקשות הומניטריות, על ועדה הומניטרית ודנים במקרים האלה אבל בהקשר הזה זה לא חריג.

נועם כהאן: ככל שהתא המשפחתי מתפרק, בעצם בסיס הבקשה מתפרק.

תמר זנדברג: את מבינה שזה הרצחת וגם ירשת.

אבי דיכטר: רשות הדיבור כרגע לנועם בלבד.

נועם כהאן: הילדים לא מגורשים באופן אוטומטי.

נועם כהאן: אם מרכז החיים שלהם נשאר בישראל והם עוברים את הבדיקות, הם נשארים והמעמד לא יילקח מהם, אבל זאת לא תמיד הסיטואציה.

נועם כהאן: זה תלוי סיטואציה.

תמר זנדברג: זאת סיטואציה שהחוק הזה יוצר.

נועם כהאן: הפסקת הליך מדורג פוגעת גם בילד פיליפיני שההורה שלו נפטר.

עדי לוסטיגמן: אבל כאן זה ילד ישראלי.

עדי לוסטיגמן: אנחנו מדברים על ילד ישראלי.

עדי לוסטיגמן: אנחנו מדברים על תושב ישראל מתוקף פעולות פוליטיות של מדינת ישראל.

נועם כהאן: גם פה וגם פה זה איחוד משפחות של ישראלי עם פיליפיני וכאן זה ישראלי עם תושב אזור.

נועם כהאן: בהקשר הזה הפסקה של הליך מדורג שומטת את הקרקע מתחת לבקשה שהוגשה מלכתחילה ובכל מקרה מתמודדים עם זה בהתאם לנהלים המתאימים.

אבי דיכטר: רשות הדיבור לחבר הכנסת אחמד טיבי שהמתין בסבלנות, אירוע שלא קורה הרבה אצלנו.

אחמד טיבי: תודה אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: אני זוכר את עצמי בוועדת הפנים לפני כ-15 שנים כאשר הגיע לשם ראש השב"כ דאז אבי דיכטר והציג נתונים כדי לשכנע את חברי הוועדה.

אחמד טיבי: אני זוכר את המספר שהציג עכשיו גל לגבי הבנים של, הבנים המעורבים.

אחמד טיבי: אני זוכר שאז הצגת את המספר 26.

אבי דיכטר: כל אחד והטראומות שלו.

אחמד טיבי: כך ניסית לשכנע את חברי ועדת הפנים, שבגלל שבנים של אלה שקיבלו מעמד, מסיבות ביטחוניות מבקשים לחוקק את ההוראה הזמנית.

אחמד טיבי: למה בא ראש השב"כ לוועדה?

אחמד טיבי: כי בתקופה ההיא היו שני שרים, אחד שר הפנים דאז אלי ישי, ואחד, השר המקשר גדעון עזרא שעלו לדוכן ואמרו שהחוק הזה חשוב כדי למנוע את זכות השיבה של פלסטינים.

תמר זנדברג: אתה באמת זכרת את זה או שבדקת?

אחמד טיבי: יש דברים שחבר כנסת לא שוכח.

אחמד טיבי: כל חבר כנסת, יש לו את מה שהוא זוכר.

אחמד טיבי: הטיעון הזה בדיוק חוזר עכשיו, אדוני היושב ראש, על ידי בחור צעיר מהשב"כ והארגומנט של ה-26 ממשיך עד עכשיו.

אחמד טיבי: אף אחד מכם בשב"כ לא טען – או במשרד הפנים – שהמבקשים עצמם היו מעורבים בפעילות ביטחונית או פגיעה בביטחון המדינה.

אחמד טיבי: אף לא מקרה אחד מהאלפים שהוגשו או מהאלפים שאושרו.

אחמד טיבי: אף לא מקרה אחד.

אחמד טיבי: כל הטיעון שהתייחס אליו עמיתי חבר הכנסת נחמן שי כאל משהו גנטי או תמר ואני הזכרנו אמירה היסטורית של חבר הכנסת סמוטריץ', זאת בדיוק הגישה שלכם.

אחמד טיבי: מה זה שונה מהגישה של סמוטריץ' לגבי אשתו שחוששת ללדת בגלל שהבנים האלה שנולדים יכולים להחזיק ברובה ולעשות פיגוע?

אחמד טיבי: הארגומנט הזה מוכיח כמה החוק הזה, אין לו שום שיקול ביטחוני כי מדובר על דור ב'.

אחמד טיבי: המושג דור ב' הוא מושג נורא.

אחמד טיבי: אתם חושבים שזאת מכבסת מלים, אבל זה מושג נורא שבא כדי למנוע איחוד משפחות תרתי משמע מזוג פלסטיני שמתחתן, שמתאהב, ואתם רואים בנישואין האלה, בסיפור האהבה הפלסטיני, מזימה נגד ביטחון המדינה עם פוטנציאל של 26 מתוך 12,500 לפיגוע עתידי.

עדי לוסטיגמן: וגם בילודה הטבעית.

אבי דיכטר: חבר הכנסת טיבי, רק הערה.

אבי דיכטר: מאחר ובכל אופן הזכרת גם את שמי באותו הקשר, לא אז ולא שמעתי את זה גם היום, אני לא אחראי – בוודאי אז לא הייתי אחראי – לאינטרפרטציות של חברי הכנסת מה הם לקחו ומה הם העלו במליאה.

אחמד טיבי: שרים בממשלה.

אבי דיכטר: שרים בממשלה.

אבי דיכטר: אני מניח שהיו גם חברי כנסת.

אבי דיכטר: גם אלי ישי.

אבי דיכטר: אני לא זוכר את המספר, אני לא עם זיכרון חד כמוך, אבל אני זוכר את העובדות.

אבי דיכטר: החוק בעצם הובא ב-2003 מפני שגל הפיגועים באותה תקופה היה כל כך קשה.

אחמד טיבי: זה היה בתקופת הפיגועים.

אבי דיכטר: המעורבות של כאלה שהחוק בעצם נחקק בגינם הייתה כל כך מדממת.

אבי דיכטר: אני זוכר שאחד מהם היה מסיע של המפגע במלון פארק.

אחמד טיבי: נדמה לי שגם הדולפינריום.

אחמד טיבי: אתם בשב"כ ניצלתם את זה.

אחמד טיבי: הממשלה, לא אתם.

אחמד טיבי: אתם באתם אחר כך כדי להסביר בוועדת הפנים.

אבי דיכטר: הנימוק של מערכת הביטחון והשב"כ, ואני זוכר גם את ראש השב"כ ואת הנימוק שלו – אני לא זוכר את המספרים – ואני מודה שהנתון שהוצג כאן עכשיו, אותי הוא קצת מדהים.

אבי דיכטר: אני לא הייתי מודע לעובדה שבשנה האחרונה למעלה מעשרה אחוזים מהמפגעים - - -

אחמד טיבי: זה נכון.

אחמד טיבי: השיעור הוא עשרה אחוזים.

אחמד טיבי: זה מה שנאמר כאן.

אבי דיכטר: 267 מפגעים כאשר שלושים הם בקטגוריה הזאת.

תמר זנדברג: מזל שלא עשיתם שלום במשך כל התקופה הזאת שהיה אפשר לחכות 15 שנים שתבוא עוד אלימות כדי שיהיה אפשר למצוא עוד איזו סטטיסטיקה.

תמר זנדברג: ממש מזל שנמנעתם מלעשות שלום ובלמתם כל יוזמה כדי שחס וחלילה לא יהיה אפשר לעשות איזשהו משהו הגיוני.

אחמד טיבי: אפרופו מה שאומרת חברתי תמר זנדברג, תראו מה שאומר היום שגריר ישראל באו"מ דני דנון.

אחמד טיבי: הוא אומר שיש כמה יוזמות שלום בינלאומיות המתגבשות כעת וכי אין לו ספק שהממשלה יציבה ותסייע למדינה לעמוד אתן מולן.

אחמד טיבי: זה בדיוק מה שהוא אומר.

תמר זנדברג: מזל שיש ממשלה שהיא נגד השלום.

אחמד טיבי: השלום מאיים ועומד בפתח.

אחמד טיבי: לא לתת לו להיכנס.

אבי דיכטר: מה לעשות, מדיניותה של מדינת ישראל נקבעת במקום אחד בלבד, לא באו"מ, למזלנו.

אחמד טיבי: האם יש צליל של זלזול בנציג ישראל באו"מ?

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: אני אומר צליל של זלזול בהחלטות האו"מ שקשורות במדינת ישראל.

תמר זנדברג: באו"מ עצמו.

תמר זנדברג: לא בנציג ישראל באו"מ.

אבי דיכטר: בואו נחזור לענייננו.

אחמד טיבי: השורה התחתונה, אדוני, מה שאמרתי ובזה אסיים.

אחמד טיבי: המניעים הם לא ביטחוניים אלא הם פוליטיים, בדיוק כמו שאמרו אז השרים.

אבי דיכטר: בדיוק מה שאמרו השרים, לא בדיוק כמו שאמרו הגופים.

אחמד טיבי: אני הרי סיפרתי את העובדות.

אחמד טיבי: כשאתה באת לוועדת הפנים והצגת את נקודת מבטך כראש שב"כ והזכרת את המספר 26.

אחמד טיבי: אני חושב ש-26 עדיין, גם לפי ארגומנט שלך, לא מצדיק את החוק הגורף והנורא הזה.

אבי דיכטר: האם יש התייחסות נוספת לשב"כ?

ג.: ברשותך, אני מרגיש שאני פטור מלהתייחס.

אחמד טיבי: תגיד תודה שלא טלטלנו אותך.

ג.: אני לא רואה התייחסות שדורשת עמדה מקצועית.

ג.: העמדה המקצועית ניתנה ונותרה בעינה.

אבי דיכטר: האם משרד המשפטים רוצה להתייחס.

אביטל שטרנברג: אני יכולה לעדכן לגבי שאלה שנשאלה בתחילתו של הדיון.

אביטל שטרנברג: התקנות הותקנו במקור בשנת 2014, הוגשו מספר עתירות נגדן.

אביטל שטרנברג: היה צו ביניים שלו הסכימה גם האגודה לזכויות האזרח.

אביטל שטרנברג: נעשה נוסח מתוקן שחתמו עליו בינתיים שר הבריאות ושר האוצר ומחכים לחתימתו של שר הרווחה.

אביטל שטרנברג: התקנות אמורות להיכנס לתוקף ב-1 לאוגוסט, דהיינו בעוד כחודשיים.

אביטל שטרנברג: נמסר לי ממשרד הבריאות שייעשה מאמץ להביא אותן לידיעת הציבור כך שהקטע של היידוע נלקח בחשבון.

עדי לוסטיגמן: יש לי עוד שאלה לשב"כ.

עדי לוסטיגמן: נמסר לנו שמ-2001 עד 2016 יש 104 מקרים של אנשים שמעורבים מקרב אוכלוסיית מבקשי מעמד.

עדי לוסטיגמן: הבנו שאין נתונים בכלל לגבי ילדים מבקשי מעמד למרות שהחוק אומר שילדים מגיל 14 לא יכולים לקבל מעמד, ילדים שההורה שלהם הוא ישראלי מירושלים המזרחית.

עדי לוסטיגמן: רציתי לדעת אם מתוך הנתון הזה של 104 אנשים, שזה לא נתון כל כך גבוה, אם יש אנשים שקיבלו את המעמד שלהם עוד לפני שהתחילו הליכים מדורגים.

עדי לוסטיגמן: הרי עד שלב מסוים בסוף שנות ה-90, אנשים היו מקבלים מיד בלי הליך מדורג, בלי שהיו בודקים אותם, היו מקבלים אזרחות מיידית או תושבות קבע, תלוי מי היה בן הזוג.

עדי לוסטיגמן: השאלה היא למשל אנשים מ-2001 או מ-2002, אלה אנשים שסביר להניח שקיבלו את התיעוד הישראלי עוד לפני שהתחילו ההליכים המדורגים.

עדי לוסטיגמן: הדבר הזה נפתר בזה שהחליטו לעשות הליכים ממושכים כאשר כל שנה בודקים את האנשים גם ללא קשר לחוק.

עדי לוסטיגמן: השאלה היא כמה מתוך הנתון הזה של 104, בכל זאת אנחנו רוצים נתונים כדי לדעת אם יש צורך בחוק ואם יש בו צורך במתכונת הנוכחית כי אולי אפשר לצמצם אותו.

עדי לוסטיגמן: השאלה היא מה הנתון לגבי האנשים שהם בהליכים.

עדי לוסטיגמן: שאלה נוספת שקשורה לשאלה הקודמת.

מירי פרנקל-שור: זה לא השב"כ.

עדי לוסטיגמן: אלה שאלות לשב"כ.

עדי לוסטיגמן: אלה נתונים לגבי כמה אנשים.

עדי לוסטיגמן: שאלה נוספת.

עדי לוסטיגמן: החוק היום מגביל לפי גילאים.

אבי דיכטר: במובן הערכי, כשאומרים 104 מחבלים, אני מודה שאני לא מצליח להבין את המשפט שאומר שזה לא מספר גדול.

אבי דיכטר: אני מודה ש-104 מחבלים, הפגיעה של 104 מחבלים או הפגיעה של 14 מחבלים לעתים, יכולה להיות כזו הרת אסון שבגינה אתה מוכרח להניע את אמות הספים כדי לבלום תופעה כזאת.

אבי דיכטר: אני מודה שכשאת אומרת 104 זה לא מספר גדול, אני תוהה מה זה מספר גדול ובמה הוא נמדד.

עדי לוסטיגמן: לא דיברתי על הגודל.

עדי לוסטיגמן: אני אומרת שאם יש לנו נתון, אנחנו צריכים להבין שהנתון יכול להיות שונה כאשר מדובר באנשים שקיבלו אזרחות בשנות ה-90 ולכן החוק לא משפיע עליהם ממילא כי הם קיבלו את האזרחות לפני שהיו הליכים בהם בודקים כל שנה, לבין אם מדובר באנשים שקיבלו ת המעמד כאשר כבר היו הליכים כאלה.

עדי לוסטיגמן: אם מדובר במצב הראשון שהזכרתי, יכול להיות שאין צורך בחוק כי פתרו את זה על ידי בדיקה פרטנית ממושכת.

עדי לוסטיגמן: לגבי הילדים.

עדי לוסטיגמן: אמרתי שהחוק כרגע מגביל ילדים מעל גיל 14 למרות שאין מידע על ילד מעל גיל 14 שהוא עצמו עשה משהו.

עדי לוסטיגמן: הדבר הנוסף שרציתי לשאול הוא לגבי אנשים מבוגרים.

עדי לוסטיגמן: למשל, יש קשישים שהחוק חל עליהם והחוק אומר שהם לא יוכלו לקבל תיעוד ישראלי למרות שהם האנשים הכי חלשים וצריכים את העוגן הזה של זכויות סוציאליות.

עדי לוסטיגמן: שאלה לשב"כ.

עדי לוסטיגמן: מדוע יש צורך היום במתכונת הזאת של החוק שמגביל מתן מעמד, אפילו מעמד ארעי, לאנשים מבוגרים, לאנשים שהם היום בשנות ה-60 לחייהם או בגילים כאלה ואחרים מבוגרים.

עדי לוסטיגמן: אני מניחה שהנתונים האלה, לא נמסר לנו על הגילאים, לא כוללים אנשים בגילאים כאלה.

ג.: לגבי השאלה השנייה.

ג.: אני מציע שתפני אותה למשרד הפנים כי היא פחות שאלה שנוגעת לפן הביטחוני.

ג.: אני מבקש לענות לגבי השאלה הראשונה.

ג.: השאלה בסופו של דבר חוזרת לעמדה מקצועית בסיסית שקיימת בבסיס חוות הדעת אותה הגשנו.

ג.: העמדה גורסת שאטרקטיביות לקשר וביצוע פעולות טרור, או מעורבות בפעולות טרור, אטרקטיביות מתקיימת משלב שבו האיש קיבל את מעמדו.

ג.: משלב שהוא הוא קיבל את מעמדו, הוא הופך להיות אטרקטיבי.

ג.: לכן אנחנו רואים פחות רלוונטיות לאותו נתון אותו ביקשת שנמציא, מה גם שאנחנו לא באמת יודעים להצביע עליו הוא לא באמת קיים אצלנו.

עדי לוסטיגמן: אבל אתם הרי פילחתם גילאים.

עדי לוסטיגמן: החלטתם שלמשל עד גיל 25, נשים לא יכולות בכלל לקבל ומגיל 35 לגברים.

עדי לוסטיגמן: כן הייתה התייחסות אצלכם לגילאים.

עדי לוסטיגמן: יש להניח שהיה ניסיון לצמצם את זה רק למה שהכרחי.

עדי לוסטיגמן: השאלה אם יש הכרח למנוע תיעוד ישראלי מאנשים מבוגרים או מילדים קטנים ואמרנו קודם שאין לכם נתונים לגבי הסיכון מהם.

עדי לוסטיגמן: ילדים שאחד ההורים שלהם הוא תושב ירושלים, זאת אומרת, ילדים שהם ילדים של אנשים ששייכים לישראל מבחינת מדינת ישראל.

קריאה: זה לא הדור השני.

מ.: לעניין הגילאים.

מ.: כמו שציינת, באמת זה היה בהיבט של המידתיות, ואני חושבת שזאת שאלה גם למשרד הפנים, לצמצם את תחולת החוק ל-25, 35.

עדי לוסטיגמן: זה היה לפני 13 שנים.

עדי לוסטיגמן: השאלה מה קורה עם המדיניות היום, 13 שנים אחרי.

מ.: לגבי השאלה הראשונה.

מ.: למעשה גם בחוות הדעת אנחנו הצבענו על חולשות האבחון ולכן, כפי שאמר גל, פוטנציאל הסיכון הוא ברגע שאדם מקבל את ההיתר ומסתובב בארץ, יש לו חופש תנועה.

תמר זנדברג: זה נורא שיש לו חופש תנועה.

תמר זנדברג: צריך למנוע את זה.

אבי דיכטר: תמשיכי בתשובה.

ענת ברקו: זה מאפשר לעשות פיגועים.

ענת ברקו: צריך להגיד את זה.

עדי לוסטיגמן: אתם לא בודקים אם למשל אדם בן שישים שמסתובב או אדם בן שבעים?

עדי לוסטיגמן: האם הוא עדיין מסוכן ברמה כזאת שצריך להגביל אפילו בעל מעמד זמני?

נועם כהאן: אלה בדיוק השאלות שהועלו בהליכים בבג"ץ והדבר הזה הובא לפתחו של שר הפנים ונתקבלה איזושהי החלטה.

עדי לוסטיגמן: אבל לא במסגרת החוק.

נועם כהאן: נכון, מכיוון שההצדקות הביטחוניות שהחוק מאפשר, השב"כ אומר וחשוב להדגיש את זה, הן שקשה מאוד לאמוד את הסיכון לאחר מתן המעמד.

נועם כהאן: מתן המעמד הוא זה שהופך את הבן אדם לאטרקטיבי לצורך ביצוע פיגועים, לבעייתי, לכזה שיפנו אליו יותר מהארגונים על מנת להשתמש במה שהוא זכה בו לצורך פיגועים.

נועם כהאן: לכן האבחון מראש שאת מציעה ומדברת עליו, הוא בדיוק מה שלא פותר את הבעיה.

נועם כהאן: אני חושבת שהמספרים שהוצגו כאן הם אלה שדווקא מעידים על כך שהמסננת היא בסך הכול טובה כי אם היינו רואים כאן מספרים מאוד גבוהים, היינו אומרים שמשהו כאן לא מוצג נכון.

נועם כהאן: אבל החוק הזה בא לסנן וזה מה שהוא עושה, הוא מסנן ולכן הוא בסך הכול עושה את תפקידו על אף ששמענו מספרים לא פשוטים שכן היו פיגועים.

נחמן שי: מה אומר עושה את תפקידו?

נועם כהאן: אני אומרת שבהקשר של הנתונים שהשב"כ הציג.

נחמן שי: איך את יודעת שהוא עשה את תפקידו?

נחמן שי: איך הוא מנע?

נועם כהאן: אנחנו רואים את המספרים ואנחנו רואים שהם לא בשמים, כפי שציינתם כאן.

נועם כהאן: אני אומרת שזאת מטרת החוק.

תמר זנדברג: המספרים גם לא היו בשמים ערב כניסת החוק לתוקף.

תמר זנדברג: זה היה גם בכנסת וגם בבג"ץ לאורך השנים.

תמר זנדברג: מעולם המספרים לא היו בשמים.

תמר זנדברג: אתם יכולים להגיד שאתם מדמיינים מה היה אילו.

נועם כהאן: קיבלתי את הרושם ואולי אני צריכה להניח את זה בצד אבל אני אומרת שבגלל שאין מספרים בשמים, הצדקת החוק או העמדה הביטחונית של השב"כ או העמדה שלנו איננה מספקת.

תמר זנדברג: נכון.

תמר זנדברג: את זה בג"ץ אמר.

תמר זנדברג: את המשפט שאמר, אמר בג"ץ.

נועם כהאן: אני אומרת שזאת מטרת החוק.

תמר זנדברג: הוא אישר כהוראת שעה והוא גם שם לב להארכה המתמשכת שלו במשך 13 פעמים עד שהוא כבר הופך לחוק קבע.

נועם כהאן: נכון.

נועם כהאן: בדיוק בגלל זה בפעם האחרונה הוא שלח את הגורמים שהופיעו בבית המשפט למשרד המשפטים להתייעצות מול שר הפנים והדבר הזה נעשה והדברים נבדקו.

נועם כהאן: היכן שניתן היה לעשות מעשה, עשו מעשה.

נועם כהאן: מדובר כאן על 2,100 אנשים שעכשיו כן השתדרגו ועל אנשים שנאלצו פעם בשנה לבוא וכעת יבואו פעם בשנתיים.

נועם כהאן: אני חושבת שהחשיבה נעשית.

תמר זנדברג: בג"ץ ביקש גם לבחון את החקיקה.

ג.: הנימוק שעומד בבסיס החוק הוא נימוק ביטחוני.

ג.: אני מרגיש צורך לחזור ולהדגיש את זה כיוון שנטען שמדובר במעט פיגועים.

ג.: כאמור, אינני יודע, ונאמר על ידי יושב ראש הוועדה, מה זה מעט ומה זה הרבה.

ג.: אני יודע לומר שכל אחד מאותם שלושים מפגעים ביקש לגזול חיי אדם.

ג.: המשמעות היא שאילו היינו מצויים במציאות ביטחונית שדומה לזו שבה גם היה את המרכיב שבו היינו מאפשרים מכוח מציאות שמאפשרת את איחוד המשפחות, לא מן הנמנע שמה שהיינו רואים, זו מציאות קשה יותר מכפי שראינו, כיוון שאנחנו מצביעים על לכך שהאוכלוסייה האמורה היא אוכלוסיית סיכון.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חברת הכנסת ברקו ולאחר מכן מהאגודה לזכויות האזרח, טל חסין.

ענת ברקו: אני רוצה לומר שקודם כל זכותם של אזרחי ישראל לביטחון ולחיים בביטחון.

ענת ברקו: לא מדובר כאן באיזושהי החלטה שרירותית אלא אנחנו רואים שגם הנהג שנהג בפיגוע הנורא במלון פארק ובדולפינריום, גם עכשיו הסיפור שהתפרסם רק היום, העונש של הדורס מגן שמואל, אלה היו תוצאה של איחוד משפחות.

ענת ברקו: אנחנו בעד סיפורי אהבה.

ענת ברקו: אין שום בעיה אבל למה הטוענים לאפרטהייד רוצים לבוא ולהעביר את מרכז החיים שלהם לכאן?

ענת ברקו: למה דווקא לכאן?

ענת ברקו: למה לא למקומות שהם באו מהם?

ענת ברקו: הדבר הנוסף.

ענת ברקו: נוצרה תופעה שלא כל כך מדברים עליה.

ענת ברקו: יש הרבה מאוד נשים, ערביות אזרחיות ישראליות, שנישאו להן אנשים שהגיעו משטחי הרשות והיום הן נמצאות לבד כי מרכז החיים של אותם גברים הוא לא במדינת ישראל אלא הן נישאו להן רק בנישואין אינסטרומנטליים כדי לקבל זכויות של ביטוח לאומי ושירותי בריאות וכולי.

ענת ברקו: הנשים הללו נותרו לבד.

ענת ברקו: יש תופעה כזאת שלא כל כך מדברים עליה.

אוסאמה סעדי: מאיפה את יודעת על התופעה הזאת?

ענת ברקו: תאמין לי שאני יודעת.

אוסאמה סעדי: מאיפה את יודעת?

אוסאמה סעדי: יש לך מספרים?

ענת ברקו: תאמין לי שאני יודעת.

אוסאמה סעדי: את לא יודעת ואין לך נתונים.

ענת ברקו: תאמין לי שאני יודעת ויש לי נתונים.

ענת ברקו: אני יודעת מצוין.

ענת ברקו: אנשים שהתחתנו ולאחר מכן התחפפו לבתים שלהם.

ענת ברקו: טענת השיבה שמדברים עליה, זו גם דרך שאני חושבת שעושים והיא בהחלט טענה של הצפה של מדינת ישראל ובעצם ראייה אינסטרומנטלית של המדינה.

ענת ברקו: אנחנו רואים שאנשים שיצאו לפיגועים והם בנים של אנשים שהגיעו מעזה או משכם או מג'נין, החיבור שלהם למדינת ישראל הוא לא חיבור, מרכז החיים שלהם, המשפחה המורחבת שלהם, החמולה שלהם נמצאת שם, יותר קל לגייס אותם לפיגועים ולכל מיני דברים שאולי בהתחלה נראים לא כל כך מי יודע מה, אבל זאת שרשרת שבהחלט עובדת.

ענת ברקו: מעבר לכך, רמת החיבור שלהם למדינה היא כזו שהיא לא קיימת, הם יונקים את השנאה ואת ההסתה הזאת וזה בהחלט משפיע.

ענת ברקו: הנתונים מדברים בעד עצמם.

ענת ברקו: אפשר להגיד שזה מעט מאוד וזה בטל בשישים, אבל זה לא מעט וכל בן אדם הוא עולם ומלואו ויש הרבה מאוד קורבנות טרור שאותם לא מעניינים כל הסיפורים האלה.

ענת ברקו: לכן כאשר מדברים על הגנה על זכויות הפרט, אני חושבת שיש ועדה הומניטרית.

ענת ברקו: צריך לתת את הזכויות הללו במסורה, באמת מתוך ראייה בעיקר לגבי קטינים, אבל מעבר לזה, אנשים שמרכז החיים שלהם שם והגיעו מהמקומות הללו, לא צריכים לקבל תושבות.

תמר זנדברג: מה זה המקומות הללו?

ענת ברקו: שהגיעו מעזה, שהגיעו משטחי הרשות הפלסטינית, שיעשו את איחוד המשפחות שלהם בשטחי הרשות הפלסטינית.

תמר זנדברג: ספציפית עזה ושטחי הרשות הפלסטינית.

ענת ברקו: סיפור האהבה הגדול, למה הוא צריך להתממש במדינת ישראל?

ענת ברקו: במיוחד לאור טענות האפרטהייד.

ענת ברקו: יש כאן טענות אבסורדיות.

ענת ברקו: כל כך נורא במדינת ישראל אבל כולם רוצים לחיות בתוכה.

אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, הערה קטנה אישית.

ענת ברקו: אתה לא תטלטל לאף אחד.

ענת ברקו: גם לא להעיר הערות מעליבות כאלה כלפי נציג השב"כ.

ענת ברקו: זה לא יהיה.

אחמד טיבי: הערה מאוד קצרה.

אחמד טיבי: את גיבורת ישראל.

ענת ברקו: באמת.

ענת ברקו: אני כזאת.

אחמד טיבי: תצלם.

אחמד טיבי: היא גיבורת ישראל.

ענת ברקו: בלי הערות מעליבות.

ענת ברקו: יש עוד כמה אנשים שאתה אולי רוצה להביא מעזה?

ענת ברקו: נישואים שתיים לא מספיקים.

ענת ברקו: נביא עוד כמה.

טלב אבו עראר: את קיצונית.

ענת ברקו: אתה רוצה להביא עוד כמה נשים מעזה?

אבי דיכטר: חבר'ה, די.

ענת ברקו: שתיים לא מספיקות.

ענת ברקו: ארבע זה טוב?

אבי דיכטר: ענת וטלב, תלבנו את הנושא הזה בחוץ.

אבי דיכטר: בבקשה, חבר הכנסת טיבי, הערה קצרה.

אחמד טיבי: לגבי איחוד משפחות.

אחמד טיבי: הרבה מהתיאורים כאן על מרכז החיים שם במקומות האלה ועל המזימה וכדומה, חלים גם עלי באופן אישי, אדוני היושב ראש.

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: לך יצרו גבול מיוחד במזרח ירושלים.

אחמד טיבי: ממש.

ענת ברקו: אתה רצית להיות בשטח.

אחמד טיבי: אני נשוי למאי מטול כרם ואם הייתי עושה את זה היום, אחרי החוק, לא יכולתי כי בשנת 1987 החוק הזה לא היה קיים אבל זה סיפור אהבה רגיל, נורמטיבי, ואני בטוח שהבנות שלי לא דור א' ולא דור ב', לא תוכלו להתייחס אליהן כאל פוטנציאלית טרוריסטיות או מישהו שצריך לגור שלא ליד האבא או ליד האימא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אבי דיכטר: טל חסין מהאגודה לזכויות האזרח.

טל חסין: אני רק רוצה להבין אם התחיל הדיון או שאנחנו עדיין בשאלות לשב"כ או למשרד הפנים.

אבי דיכטר: ההצבעה תהיה בסביבות 10:45 כי בשעה 11:00 אנחנו במליאה.

אבי דיכטר: ההתייחסויות חייבות להיות קצרות, גם של חברי הכנסת, ואני יודע שזו דרישה קשה.

אוסאמה סעדי: שאלה טכנית.

אוסאמה סעדי: מי מצביע?

אבי דיכטר: מי שיש לו זכות הצבעה.

אחמד טיבי: מי החברים?

אבי דיכטר: אתם לא יודעים מי החברים?

אבי דיכטר: פעם ראשונה שאני שומע שאנשים באים לדיון בלי לדעת מי החברים.

ענת ברקו: אתה לא מצביע.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים מי הנציג בוועדת חוץ וביטחון.

אחמד טיבי: יש לנו נציג בוועדת הפנים.

אבי דיכטר: זאת לא ישיבה של ועדת חוץ וביטחון אלא ישיבה משותפת של חוץ וביטחון וועדת הפנים.

אוסאמה סעדי: ולכן חברים בוועדת הפנים מצביעים?

אוסאמה סעדי: יש לנו שניים.

אבי דיכטר: אני אקרא את השמות של הזכאים להצביע: אבי דיכטר, ענת ברקו, מוטי יוגב, עפר שלח, נחמן שי, מנחם מוזס, דודי אמסלם, יואב בן צור, רוברט אילטוב, תמר זנדברג, רחל עזריה, זוהיר בהלול ועבדאללה אבו מערוף.

אבי דיכטר: אלה בעלי זכות ההצבעה.

אחמד טיבי: יש לנו אחד.

טלב אבו עראר: גם אני חבר ועדת הפנים.

אבי דיכטר: אתה יכול להצביע בהרבה מקומות אבל לא בוועדה המשותפת הזו.

אוסאמה סעדי: הוא במקום עבדאללה.

אבי דיכטר: הרשימה היא רשימה שבשביל לשנות אותה יש פרוצדורה מאוד ברורה והיא בת ביצוע.

טלב אבו עראר: בסדר.

טלב אבו עראר: עבדאללה יגיע.

אבי דיכטר: הגברת טל חסין, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש לדבר אחריה כי אני צריך ללכת לוועדת חוקה.

טלב אבו עראר: אני רשום?

אבי דיכטר: אתה רשום אלא שפשוט לא היית כאן.

טל חסין: אני רוצה לדבר על מנגנון החקיקה הייחודי שקובעת הוראת השעה הזאת שלא קיים בשום הוראת שעה אחרת ולפיו החקיקה מתארכת בצו של ממשלה שמאושר במליאה בקריאה אחת.

טל חסין: זה לא קיים בשום הוראת שעה אחרת שכולן מוארכות שוב ושוב בהליך חקיקה מלא עם תזכיר חוק, הצעת חוק, שלוש קריאות, דיונים בין לבין במליאה ובוועדות הרלוונטיות.

טל חסין: זה מאוד מאוד יוצא דופן.

טל חסין: רק כדי לסבר את האוזן ולהסביר כמה ההליך הזה לא תקין ולמעשה מעוות, אני אזכיר שבחוק האיזוק האלקטרוני, שזה החוק שדן במשוחררים בערובה שיוצאים מהכלא עם אזיק, נקבעה הוראת שעה שהשר לביטחון פנים יכול להאריך אותה באישור ועדת המדע והטכנולוגיה אבל זה היה כל כך חריג וכל כך אאוט רייג'ס, שהם אמרו שזה יקרה רק פעם אחת, רק למשך שנה, ובפעם הבאה זה כבר הוארך בהליך חקיקה מלא.

טל חסין: אני רוצה להגיד שאנחנו מבינים שלממשלה יש קושי רב עם הוראת השעה הזאת ואז היא בחרה להתמודד עם זה בהקמת הוועדה המיוחדת הזאת.

מירי פרנקל-שור: לא.

מירי פרנקל-שור: הקמת הוועדה היא החלטה של הכנסת.

טל חסין: בסדר.

טל חסין: ועדה מיוחדת שתדון בחוק, שגם זה הליך שלא קיים.

מירי פרנקל-שור: אבל הוא דווקא מיטיב על מה שאומר החוק.

תמר זנדברג: הוא שם פלסתר, לרצות את בג"ץ שעשינו משהו.

מירי פרנקל-שור: ב-2003 נחקק משהו, נכון, נחקק.

מירי פרנקל-שור: עכשיו אנחנו בעצם נמצאים כאן בהליך.

תמר זנדברג: אגב, זה לא נכון שהוא לא שונה.

תמר זנדברג: הוא מחוקק כל שנה מחדש.

תמר זנדברג: זאת המשמעות של הוראת שעה.

תמר זנדברג: זה בדיוק העניין.

תמר זנדברג: זה לא שהוא לא שונה.

מירי פרנקל-שור: אנחנו לא נמצאים כאן בהליכים לפני הקריאה השנייה והשלישית.

מירי פרנקל-שור: יתכן מאוד שיש מנגנון ייחודי להליך שנקבע בחוק הכניסה לישראל.

מירי פרנקל-שור: אותו הליך נקבע בזמנו בחוק.

מירי פרנקל-שור: אלה שני החוקים היחידים שהכנסת חוקקה בסיפור הזה.

מירי פרנקל-שור: מדוע?

מירי פרנקל-שור: כך הוחלט.

מירי פרנקל-שור: כרגע אנחנו לא נמצאים בדיון על המנגנון של הארכת הוראת החוק.

מירי פרנקל-שור: מה שאני כן מבקשת להדגיש זה שדווקא החלטת הכנסת להקים את הוועדה המשותפת ולא להביא את הדיון ישר למליאה אלא לקיים דיון פרטני - - -

תמר זנדברג: להלבין לבג"ץ את הגלולה.

מירי פרנקל-שור: תני לי להסביר בדרך שלי.

מירי פרנקל-שור: לבוא ולבדוק ולהמליץ אולי על דברים שכן יש לתקן ולבחון את הדברים יותר לעומק, דבר שלא יכול להתקיים במליאה, אני חושבת שהמנגנון שנקבע כאן הוא התקדמות.

אבי דיכטר: התייחסות יותר ממוקדת כי אנחנו מתחילים להתקצר בזמן.

טל חסין: אנחנו חושבים שזה הליך מאוד ייחודי, מאוד יוצא דופן ולא תקין וזה שיושבים כאן כמה ארגוני זכויות אדם, לא מכשיר לא את ההליך ולא את החוק הזה.

טל חסין: אני רוצה לומר משהו לגופו של עניין.

טל חסין: הוראת השעה הזאת כבר ממזמן איננה הוראת שעה אלא זאת מדיניות משנת 2002 וחוק משנת 2003 שמוארך שנה אחר שנה ופוגע בעשרות אלפי ילדים, גברים ונשים שכל חטאם הוא שהם פלסטינים, שיש להם יחסים בישראל, שמסומנים כסיכון ביטחוני רק בשל השתייכותם הלאומית הפלסטינית וזה בלי שום בחינה אינדיבידואלית של המקרה שלהם.

טל חסין: בא השב"כ ואומר, באה המדינה ואומרת שאנחנו לא יכולים לבדוק באופן אינדיבידואלי את המקרים האלה שמבקשים את איחוד המשפחות.

טל חסין: אבל הנה, זה לא ממש נכון כי המדינה בודקת ללא הרף מקרים אינדיבידואליים.

טל חסין: היא עושה את זה בוועדה ההומניטרית, היא עושה את זה מדי יום עם אלפי פועלים פלסטינים שנכנסים מהגדה, היא עושה את זה במקרים שפלסטינים מהגדה נמלטים מישראל ומבקשים הגנה בין היתר כי הם נחשדים בשיתוף פעולה עם כוחות הביטחון וגם שם היא דוחה בסיטונות את הבקשות שלהם והיא רק אומרת שאני יודעת להגיד לגבי כל פלסטיני ופלסטיני כזה כמה סכנה נשקפת לו בגדה.

טל חסין: זאת אומרת, המדינה בהחלט יודעת לבחון בקשות אינדיבידואליות.

טל חסין: אני לא יודעת אם זה נשמע לכם סביר שמבקשי הגנה היא יכולה לבחון, בקשות הומניטריות היא יכולה לבחון, פועלים היא יכולה לבחון אבל רק איחוד משפחות אי אפשר לבחון?

טל חסין: לסיכום אני רוצה להגיד משהו לגבי ההיתר הזה שניתן במסגרת אישורי השהייה עבור המעטים שמצליחים לצלוח את המכשולים שבחוק.

טל חסין: החוק קובע שאי אפשר לתת במסגרת איחוד משפחות לא תושבות ארעית, לא תושבות קבע ולא אזרחות כי הם מחזיקים בסוגים האלה של המעמד, יש להם תעודת זהות ישראלית ועל כן הם פחות נבדקים במחסומים.

טל חסין: אני חושבת שיש כל מיני דרכים שאפשר לחשוב על איך לפתור את זה.

טל חסין: למשל, במקום א/5 – שזה הרישיון הזה של התושבות הארעית שניתן לבני זוג שאינם פלסטינים, של אזרחים ישראלים – שימציאו אשרה חדשה כמו א/6 ומי שיש לו א/6 ייבדק יותר במחסומים.

טל חסין: או לסמן את תעודת הזהות נגיד בצבע אחר.

טל חסין: זה כמובן איום ונורא, זה מפלה, זה מאוד פוגעני לעשות סימונים מיוחדים, אבל זה הרבה פחות פוגעני מאשר המצב בשטח היום בו נמנעות זכויות לבריאות וזכויות סוציאליות מעשרות אלפי בני אדם.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: לפני שנגיע לפרטים, יש לי משהו למהות ומשהו לפרטים.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר אמירה אישית.

תמר זנדברג: אני יושבת כאן בתחושה מאוד מאוד קשה.

תמר זנדברג: אנחנו מדברים כאן בדיני נפשות, אנחנו מדברים כאן בחיים של בני אדם, של ישראלים, של ילדים של ישראלים וממש יש לי כאן איזו תחושה כאילו אנחנו מנסים לעשות בירוקרטיה של העוול.

תמר זנדברג: ממש כך.

תמר זנדברג: אנחנו מדברים על מעמד, על אשרות, על א/5 וכולי, אבל בסוף יש כאן ילדים, ילדים ישראלים, שישראל כפתה את עצמה עליהם.

תמר זנדברג: יש דרך להגיע לפתרון של המצב הזה וזה בהסדר מדיני אבל כל עוד זה לא קורה, בסופו של דבר מצאו את עצמם ישראלים בעל כורחם וישראל נמנעת מלספק להם את הזכויות הבסיסיות ביותר, כלומר, בריאות, שזה התנאי לחיים, חינוך ודברים כאלה.

תמר זנדברג: החוק הזה אני חושב שהוא אחת מהוראות השעה, אם אני לא טועה, הארוכה ביותר שיש בכנסת ולא בכדי.

תמר זנדברג: זה הרי לא מקרה שמדינת ישראל נמנעת מלהביא את החוק הזה בחקיקה של קבע כי מדובר כאן בחוק גזעני פר-אקסלנס, זה פרופיילינג קולקטיבי בחסות חוק.

תמר זנדברג: זאת לא איזו פרקטיקה במחסומים, זה לא עוול בשדה התעופה עליו כולם מדברים, אלא מדינת ישראל החליטה שהיא לוקחת קבוצה ומטעמים גזעניים בלבד מחשידה את כולה.

תמר זנדברג: המספרים שניתנו כאן, אני מכבדת את העמדות המקצועיות, לשב"כ יש את התפקיד שלו, אדוני היה ראש השב"כ, זה לא מתקרב אפילו להצדיק עוול כזה קולקטיבי ממוסד, מתארך ומתמשך.

תמר זנדברג: בג"ץ אמר את זה וזאת הסיבה שהמדינה נמנעת מלהביא את החוק הזה בהוראת קבע, ואז מביאים לנו, לצערי בחסות הכנסת, ואני קצת מתביישת שאפילו אנחנו כאופוזיציה יושבים ונותנים יד להלבנה הזאת.

תמר זנדברג: אנחנו קצת לשים את המצב כדי לבוא ולומר לבג"ץ שהנה הקמנו ועדה הומניטרית והנה הכנסת הקימה ועדה מיוחדת כדי שנוכל לקיים דיון למראית עין - ואנחנו כבר רואים כאן את מרכזי הקואליציה מתקבצים כדי לקבץ את הרוב – אז הכנסת הקדישה שעה וחצי מזמנה וקיימה דיון בוועדה במקום רק במליאה, אנחנו נלבין את העוול ונלך לבג"ץ ונגיד שהנה קיימנו דיון.

תמר זנדברג: אני חושבת שהחוק הזה צריך לעבור מהעולם ויפה שעה אחת קודם.

תמר זנדברג: אי אפשר ביד אחת לקיים מדיניות של סרבנות לשלום ולהסדר מדיני, והקריא חבר הכנסת טיבי בדיוק את העמדה של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: מדינת ישראל רואה את עצמה כעומדת איתן לבלום כל יוזמה.

תמר זנדברג: זה התפקיד שלה.

תמר זנדברג: אז ביד אחת היא עושה את זה וביד השנייה באה ומחכה מעימות אלים לעימות אלים ובדרך עושה את העונש הקולקטיבי והמיותר הזה.

תמר זנדברג: אחרי שאמרתי את כל זה, אני חושבת שצריך למחוק את החוק הזה מספר החוקים ויפה שעה אחת קודם.

תמר זנדברג: אחרי שאמרתי את כל זה, יש אוכלוסיות ספציפיות שהחוק הזה גורם להן עוול מיוחד.

תמר זנדברג: היה כאן דיון ארוך בנושא הילדים.

תמר זנדברג: אלה גם הילדים שנולדו למציאות הזאת ואנחנו מדברים כבר על 15 שנים אנד קאונטינג, כלומר, ייוולדו עוד ועוד ילדים לתוך המצב האבסורדי הזה.

תמר זנדברג: מדובר גם על ילדים שנכנסו למצב הזה כבר אחרי שהם נולדו בהיותם ילדים אבל הוגבלו על ידי אותה הגבלת גיל, 14.

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהגם שככל הנראה אנחנו נחליט לאשר את הוראת השעה הזאת, צריך להחריג – וזה דבר שכולנו יכולים להתכנס אליו – את נושא הילדים ולקבוע לו מדיניות מיוחדת כל עוד המצב הזה נמשך.

תמר זנדברג: צריך להגיע לסוף נושא תקנות הבריאות שזה גם דבר שנמשך כבר מ-2014 ונמצא בדיונים.

תמר זנדברג: אני חושבת שצריכה להיות אמירה מתנה של הוועדה, להתנות את החוק, את כניסת הוראת השעה לתוקף, בכניסת תקנות הבריאות לתוקף.

תמר זנדברג: יש עוד כשבועיים עד כניסת החוק לתוקף, באמצע יוני - - -

מירי פרנקל-שור: היא אמרה ב-1 באוגוסט.

תמר זנדברג: ב-1 לאוגוסט נכנס החוק לתוקף.

נועם כהאן: תקנות הבריאות.

תמר זנדברג: אני שואלת לגבי הארכת תוקף הוראת השעה.

נועם כהאן: 30 ביוני.

תמר זנדברג: יש לנו חודש להאיץ.

תמר זנדברג: במקום שתקנות הבריאות ייכנסו באוגוסט, ייכנסו ביוני ואני חושבת שאנחנו כוועדה צריכים להגיד כאן אמירה שהחוק ייכנס לתוקף בתנאי שייכנסו לתוקף תקנות הבריאות.

תמר זנדברג: משרד הבריאות עובד על זה שנתיים, הוא יכול להאיץ תהליכים ולעשות את זה ביחד.

תמר זנדברג: הדבר הנוסף, מקרים הומניטריים.

תמר זנדברג: הובא אלי מידע שבמקרים הומניטריים, במקרים של ניתוחים, מחלות קשות, מקרים של מוות של בן משפחה ודברים מן הסוג הזה, אותם ילדי ביניים נכנסים ללימבו בירוקרטי מטורף שבכלל אי אפשר לצאת ממנו שקפקאי היא מילה קטנה עבורו.

תמר זנדברג: אני חושבת שגם פתרון של המצב הזה צריך להיות כאן על השולחן בצמוד ובכפוף לאישור הנוסף, המחריד ומצער של הוראת השעה הזאת.

תמר זנדברג: תודה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: היה צריך לדבר עכשיו חבר הכנסת טלב, אבל אני מבין שחבר הכנסת אוסאמה סעדי ממהר לישיבת ועדה אחרת.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: זה אחד החוקים הגזעניים ביותר שהכנסת הזאת חוקקה ואת זה לא רק אנחנו אומרים את זה, חברי הכנסת מהשמאל או חברי הכנסת הערביים, אלא נכתב הרבה על החוק הזה ואפילו בבג"ץ ארבעה שופטים קבע שהחוק הזה הוא לא חוקתי וצריך לפסול אותו.

אוסאמה סעדי: ארבעה שופטים אמרו שזה על הגבול ואחד מהשופטים שהכריע את הכף אמר שמכיוון שזאת הוראת שעה למשך שנה, הוא תומך בחוק הזה ולכן זה עבר, חמישה נגד ארבעה.

אוסאמה סעדי: אם אותו שופט היה יודע שהוראת השעה הזאת משנת 2003 והיום אנחנו כבר 15 שנים לאחר מכן ומאריכים אותה כל שנה, אני בטוח שגם הוא היה מצטרף לדעת המיעוט והחוק הזה היה נפסל.

אוסאמה סעדי: זה אחד החוקים הפוגעניים ביותר בזכויות חוקתיות, הזכות לחיים משותפים, הזכות לנישואין וכל מה שכתבו על כך בבג"ץ עדאללה.

אוסאמה סעדי: אני נפגשתי עם כמעט חמישים-שישים נשים מלוד לפני כשבועיים-שלושה ולא רק נשים ערביות אלא היו שם נשים ממרוקו, הייתה אחת ממצרים, וכולן סובלות מהבעיה הזאת.

אוסאמה סעדי: מדובר במקרים מזעזעים, מקרים אנושיים ששומעים.

אוסאמה סעדי: אני הייתי שם שעתיים והארכתי את המפגש לעוד שעתיים והבטחתי להן לבוא פעם נוספת.

אוסאמה סעדי: אלה מקרים אנושיים שזועקים לשמים ולפתרון.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהגיע העת למחוק את החוק הזה מספר החוקים כי הוא מהווה כתם שחור בספר החוקים, אבל לאחרונה אנחנו רואים הרבה כתמים שחורים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לנצל את העובדה שיושבת כאן מנהלת משרד הפנים במזרח ירושלים ואני כבר התרעתי ואפילו הגעתי לסמנכ"ל רשות האוכלוסין ואנחנו צריכים לבקר שם.

אוסאמה סעדי: המצב שם הוא קטסטרופלי.

אוסאמה סעדי: נכון שהעבירו את המקום לבניין יפה ולא כפי שהיה בשער שכם, אבל המצב הוא קטסטרופלי.

אוסאמה סעדי: אנשים מחכים שעות על גבי שעות.

אוסאמה סעדי: אמרו לי שבאותם ימים יש גם שירות תעסוקה וגם מגיעים אלה שפונים למשרד הפנים.

אוסאמה סעדי: אפשר פשוט להפריד את שעות הקבלה ולא שכולם יבואו כאשר מאות אנשים צובאים על הדלת ומחכים שעות.

אוסאמה סעדי: את זה אנחנו נפתור, אני מקווה, בינינו בביקור שם.

אוסאמה סעדי: לגבי המספרים, אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: אמנם כל פגיעה באזרחים ובחפים מפשע, אפילו מקרה אחד הוא עולם ומלואו, אבל אם אני מדבר על 104 מקרים במשך 15 שנים, זה אומר שישה מקרים בשנה כך שאנחנו מדברים על פרומיל.

אוסאמה סעדי: מישהו יודע מה זה פרומיל?

אוסאמה סעדי: זה אלפית.

אוסאמה סעדי: נכון כל פיגוע, אמרתי, הוא פיגוע בפני עצמו אבל אנחנו מדברים על מספרים כאלה.

אבי דיכטר: בכל אופן, אומר איש השב"כ כאן שזה נתון.

אבי דיכטר: ממוצעים, אתה יודע, זה דבר מסוכן.

אבי דיכטר: בממוצעים, כשהראש שלך בפריזר והרגליים שלך בתנור, בפופיק בממוצע נעים לך, אבל שנינו יודעים שזה ממוצע רע מאוד.

אבי דיכטר: אומר לך נציג השב"כ שלושים פיגועים בשנה האחרונה.

אוסאמה סעדי: אני מגיע לזה.

אבי דיכטר: אם הוא היה אומר שלושים פיגועים בשנה הראשונה, יש לך באמת הצדקה לומר את המשפט הזה, אבל כשהוא אומר שלושים פיגועים בשנה האחרונה, אתה צריך לקחת קצת אוויר.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לגעת בנקודה הזאת.

אוסאמה סעדי: אמרתי קודם כל את הממוצע ל-15 השנים שהוא פרומיל.

אוסאמה סעדי: לגבי העלייה האחרונה.

אוסאמה סעדי: קודם כל, מזרח ירושלים היא שטח כבוש לפי המשפט הבינלאומי.

אוסאמה סעדי: מי שבא למזרח ירושלים, אלה לא אנשים ממזרח ירושלים שבאו לישראל.

אוסאמה סעדי: ישראל באה למזרח ירושלים והיא זאת שהחילה את החוק הישראלי במזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: היא זאת שסיפחה את מזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: אני אומר לכם, תקראו גם את הנתון הזה, שמתוך ה-12,500, אני אומר לכם שאין אפילו אחד שהיה מעורב.

אוסאמה סעדי: מתוך השלושים, ואת זה אני מבקש לבדוק, אני יודע שרק אחד היה במעמד שקיבל תושבות עקב איחוד משפחות וה-29 הם בגלל שהם כבר ילידי מזרח ירושלים ומכוח חוק של ירושלים.

אוסאמה סעדי: לכן גם הנתונים הם לא כל כך קשים כפי שהשב"כ מנסה לצייר אותם אבל זה התפקיד של השב"כ, לצייר שאלה מניעים ביטחוניים, שהמצב חמור ולכן מבקשים להאריך את החוק.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך להסיר את החוק הזה וטוב שעה אחת קודם.

אוסאמה סעדי: תודה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: תודה מכובדי.

טלב אבו עראר: אתה היית ראש השב"כ ואתה מכיר את האוכלוסייה הערבית, הפלסטינית.

טלב אבו עראר: אני מבקש להשאיר משהו דמוקרטי למדינה הזאת.

טלב אבו עראר: להשאיר משהו.

טלב אבו עראר: עד מתי ממשיכים לחנוק?

אבי דיכטר: דמוקרטי כמו בסוריה.

אבי דיכטר: כן, מדינות דמוקרטיות.

תמר זנדברג: מה קשורה אליו סוריה?

תמר זנדברג: למה אתה אומר לו סוריה?

תמר זנדברג: מה זה קשור אליו?

אבי דיכטר: את עורכת הדין שלו?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אני שואלת.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: בגלל שהוא ערבי?

תמר זנדברג: מה קשורה אליו סוריה?

נחמן שי: תימן.

תמר זנדברג: זאת שיחה לפרוטוקול.

תמר זנדברג: מה הוא קשור לסוריה?

אבי דיכטר: רשות הדיבור נתונה לטלב.

טלב אבו עראר: אני חוזר להערה של תמר.

טלב אבו עראר: הייתי באמצע רעיון מסוים ואז קטעת אותי, מר אבי דיכטר.

טלב אבו עראר: תקשיב לי בבקשה.

טלב אבו עראר: אני יכול להתחיל?

אבי דיכטר: בבקשה, אני מחכה לשמוע.

טלב אבו עראר: אני שואל את אותה שאלה אותה שאלה תמר, מה הקשר ביני לבין סוריה?

טלב אבו עראר: אני יכול לקבל תשובה?

אבי דיכטר: תחזור על השאלה.

טלב אבו עראר: מה הקשר ביני לבין סוריה?

אבי דיכטר: לא אמרתי בקשר אליך.

אבי דיכטר: דיברת על דמוקרטיות.

אבי דיכטר: אני דיברתי על דמוקרטיות כפי שעולות בעיני.

טלב אבו עראר: אתה כל יום מצמצם את המרחב הדמוקרטי כאן ובמיוחד חונק כל מי שערבי וכל מי שפלסטיני.

טלב אבו עראר: ממש.

טלב אבו עראר: לא אתה אישית אלא ישראל בכלל.

טלב אבו עראר: ממשיכים לחנוק.

טלב אבו עראר: אם היה איזה דבר חוקי וחוקתי ודמוקרטי, למה הוראת שעה?

טלב אבו עראר: זאת השאלה הראשונה אותה אני שואל.

טלב אבו עראר: למה לא חוק?

אבי דיכטר: כי כך החליטה הכנסת.

טלב אבו עראר: לא.

טלב אבו עראר: כי אתם מתביישים לעשות את זה כחוק.

טלב אבו עראר: למה לחדש כל פעם?

אבי דיכטר: הדיון נמצא בישורת האחרונה שלו.

אבי דיכטר: אתה לא היית כאן במשך רוב הדיון.

אבי דיכטר: אני חושב שהגעת כדי לומר או לשמוע אבל אנחנו לא עוסקים כרגע בהחלפת הכנסת בוועדה הזאת.

אבי דיכטר: הוועדה עוסקת בחוק שהכנסת קבעה.

אבי דיכטר: אתה חלק מהכנסת, בין אם הצבעת בעד או בין אם הצבעת נגד.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת?

תמר זנדברג: זה הדיון בכנסת.

תמר זנדברג: אנחנו הכנסת.

טלב אבו עראר: אנחנו הכנסת.

אבי דיכטר: כן, אבל הכנסת חוקקה חוק ואם רוצים להחליף אותו, אפשר רק בחוק אחר.

טלב אבו עראר: אבל זה לא חוק.

טלב אבו עראר: זאת הוראת שעה.

טלב אבו עראר: זה צו.

טלב אבו עראר: זה לא חוק.

טלב אבו עראר: הוא לא נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלב אבו עראר: זה לא חוק.

טלב אבו עראר: למה כל שנה מחדשים אותו?

אבי דיכטר: מפני שהוא הוראת שעה.

אבי דיכטר: הוא חוק שחל בהוראת שעה.

טלב אבו עראר: מפני שהוא דבר מבייש.

טלב אבו עראר: מפני שהוא דבר לא דמוקרטי.

טלב אבו עראר: אתה יודע שהוא לא דמוקרטי.

אבי דיכטר: לא כך חשבה הכנסת.

טלב אבו עראר: בדיוק כך.

תמר זנדברג: זה לא נכון, במסגרת בג"ץ היה חוק זמני.

אבי דיכטר: בג"ץ הוא רשות אחת והכנסת היא רשות אחרת.

אבי דיכטר: החליטה הכנסת שלכבודה של הכנסת היא מחוקקת את החוק הזה.

אבי דיכטר: אתה רוצה לשנות את זה, צריך להביא תיקון להצעת החוק.

טלב אבו עראר: תן לי זכות דיבור.

טלב אבו עראר: אני עדיין לא דיברתי.

אבי דיכטר: בבקשה.

אבי דיכטר: מאחר שיש אחריך עוד אנשים שרוצים להתבטא ואנחנו תחומים בשעת תחילת המליאה, לא נוכל לחרוג מהשעה, אני מבקש להצטמצם.

טלב אבו עראר: יש לי עוד שאלה.

טלב אבו עראר: למה מה שחל על אזרח יהודי לא יחול על אזרח ערבי ישראלי במיוחד בקטע הזה?

טלב אבו עראר: אזרח יהודי יכול לבחור את בחירת לבו מכל מקום בעולם.

קריאה: אם הוא בוחר מהאזור, חלה עליו אותה הגבלה.

טלב אבו עראר: הבנתי.

טלב אבו עראר: לערבי אסור.

טלב אבו עראר: אתה רוצה שאני אתחתן עם יהודייה?

טלב אבו עראר: אני לא רוצה להתחתן עם יהודייה, אני רוצה להתחתן עם ערבייה מוסלמית.

טלב אבו עראר: השכן שלי, כמה קילומטרים, שם אני אחתן את הבן שלי.

טלב אבו עראר: למה לא?

טלב אבו עראר: אני ערבי אזרח מדינת ישראל ולמה אסור לי?

טלב אבו עראר: אתה יכול לענות לי על השאלה הזאת?

אבי דיכטר: תמשיך.

אבי דיכטר: אתה ברשות דיבור.

טלב אבו עראר: כל דבר לגופו.

טלב אבו עראר: פלסטינית שהבן שלי רוצה אותה, רוצה להתחתן אתה ולהקים אתה משפחה, אם באמת יש לה עבר ביטחוני, יבדקו אותה, אבל ענישה קולקטיבית לכל הפלסטינים כולם?

טלב אבו עראר: כולם כאלה?

מרדכי יוגב: תחיל את השלטון הישראלי גם על יהודה ושומרון והכול יהיה טוב.

קריאה: בגלגול הבא.

מרדכי יוגב: הרבה יותר מוקדם ממה שאתה חושב.

טלב אבו עראר: התחילו ערבים ישראליים לחתן את הבנות שלהם עם פלסטינים.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: אנחנו עם אחד וגבול מפריד בינינו, נכון, אבל ערבים, פלסטינים, כולנו.

טלב אבו עראר: אי אפשר להכחיש את העובדה הזאת.

טלב אבו עראר: אני חוזר לדברים שאמרה חברתי תמר.

טלב אבו עראר: לגבי המשפחות שכבר קיימות, יש להן ילדים, איך אפשר להפריד בין אימא לילד שלה?

טלב אבו עראר: איך?

טלב אבו עראר: עד היום לא ניתנה לה תעודת זהות, ולמה?

טלב אבו עראר: לכן אני מבקש שמדינת ישראל תהיה מדינה דמוקרטית כמו המדינות הדמוקרטיות הנאורות שמאפשרות לאזרחים לשמור על החופש שלהם, על חופש הביטוי שלהם, על החופש בכל תחומי החיים.

טלב אבו עראר: תודה.

אבי דיכטר: אני רק מתקן כאן.

אבי דיכטר: תיקונו אותי היועצים המשפטיים שרשות ההצבעה ניתנת למי שרשום ברשימה ואם מישהו אחר מגיע - - -

מירי פרנקל-שור: אם מישהו איננו, מישהו מהסיעה יכול להצביע במקומו.

אבי דיכטר: זאת ועדה משותפת רגילה.

אבי דיכטר: חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אדוני היושב ראש, אני מסתייג מההערה לגבי השוואת המצב כאן למדינות אחרות באזור.

נחמן שי: אנחנו לא צריכים דמוקרטיה יחסית ואנחנו לא משווים את המשטר שלנו למשטרים אחרים.

נחמן שי: אנחנו קבענו לעצמנו מסגרת ואנחנו נעמוד בקריטריונים שלה ולא משנה מה המדינות האחרות באזור שלנו עושות או לא עושות.

נחמן שי: זה לא רלוונטי.

נחמן שי: זה להערה שלך בעניין סוריה.

נחמן שי: אני מבין שאתה לא שומע אותי, וזה בסדר.

נחמן שי: להמשיך או שאני מפריע?

אבי דיכטר: תמשיך.

נחמן שי: אני רק הערתי שאני לא אוהב את ההשוואה הזאת עם המדינות השכנות לנו בענייני דמוקרטיה.

נחמן שי: אני לא חושב שהיא נכונה והיא לא ראויה.

נחמן שי: אי אפשר לשחק את המשחק הכפול, פעם אחת להגיד שאנחנו דמוקרטיה ולהסתכל על כל מיני מדינות שאנחנו רוצים, ואחר כך להגיד שאנחנו יותר טובים או פחות טובים מדמוקרטיות באזור שלנו.

נחמן שי: או שאנחנו דמוקרטיה, נקודה.

נחמן שי: כך זה צריך להיות.

נחמן שי: אני רוצה לומר שלא התרשמתי, עם כל הכבוד, מההסברים של השב"כ.

נחמן שי: לא הבנתי את הסיכון הביטחוני היתר שיש לקבוצה הזאת על פני פלסטינים אחרים.

נחמן שי: אני לא מבין.

נחמן שי: אני חושב שיש סכנה בכל פלסטיני או פלסטינית שרוצים לעשות פיגוע או עושים פיגוע.

נחמן שי: לא הבנתי למה הסיכול יהיה יותר מוצלח אם יהיו פחות או יותר פלסטינים שיקבלו את ההיתר המסוים הזה שהם רוצים במסגרת איחוד משפחות.

נחמן שי: לא הבנתי.

נחמן שי: הסטטיסטיקה לא מסבירה את זה.

נחמן שי: אין נטייה מיוחדת אצלם להיות מעורבים בפיגועים יותר מאשר אצל אחרים, ואם יש, אנחנו רוצים לשמוע הסברים על כך.

נחמן שי: זה לא עולה מתוך מה שהיה כאן.

ענת ברקו: מה לא עולה?

ענת ברקו: כרגע כל הדברים שאמרו כאן הציגו לך נתונים.

ענת ברקו: מה לא עולה כאן?

ענת ברקו: מה לא ברור?

ענת ברקו: באשר למרכז החיים, יותר קל לגייס אותם.

ענת ברקו: מה לא ברור?

ענת ברקו: אלה נתונים על פיגועים, זה מלון פארק, הדולפינריום וגן שמואל.

נחמן שי: לא התרשמתי.

ענת ברקו: מה לא התרשמת?

ענת ברקו: הנתונים הוצגו.

נחמן שי: לא התרשמתי שאם הם שייכים למשפחות המעורבות, כך אני קורא להן, וזה הופך להיות למקדם יותר גבוה במעורבות שלהם בטרור.

נחמן שי: לא התרשמתי כך.

נחמן שי: אם זה כך, אני אשמח שהוועדה תשקיע בזה ישיבה מיוחדת ויבואו מומחי שב"כ, לא יועצים משפטיים שמסתכלים על זה באספקלריה אחת, אלא אלה שעוסקים בסיכול או במניעת פיגועים, ויסבירו לנו למה מקדם הסיכון בקבוצה הזאת הוא יותר גבוה מאשר קיים בקבוצות אחרות.

נחמן שי: אני מאוד מעוניין לשמוע את זה.

ג.: אני לא משפטן.

ג.: אני אשמח להסביר.

נחמן שי: אולי לא בפורום הרחב הזה אלא בפורום יותר מצומצם של הוועדה, נשמח לשמוע.

נחמן שי: יכול להיות שיש אבל אני לא יודע.

נחמן שי: לא נתקלתי בזה אף פעם אבל יכול להיות שיש.

עדי לוסטיגמן: בית המשפט העליון אישר הארכת החוק, רק בכפוף לנתונים של הפילוח של מי שנפגע מהחוק הזה.

נחמן שי: נעביר את זה לגרמנים שעכשיו אנחנו מייעצים להם.

נחמן שי: אנחנו מייעצים עכשיו לגרמנים בקליטת פליטים מסוריה וממדינות מוסלמיות אחרות ואולי גם הם ישמחו לשמוע למה מי שמגיע במעמד יוצא דופן, הופך להיות מחבל.

נחמן שי: (היו"ר מרדכי יוגב)

מרדכי יוגב: חברים, רק חבר הכנסת נחמן שי בזכות דיבור.

נחמן שי: היושב ראש כבר פרש.

מרב מיכאלי: היושב ראש פרש וזה נראה לי טיפה בעייתי.

נחמן שי: לעניין שלנו.

נחמן שי: מאחר שאני מניח שאי אפשר יהיה לבלום את החוק הזה לצערנו, הועלו כאן כמה הערות שדורשות גישה פשוט הומניטרית שמתחשבת בעובדה שמדובר באנשים ולא במכונות ולא בסוגים אחרים של דברים.

נחמן שי: מדובר באנשים.

נחמן שי: העירה חברתי תמר הערה בקשר לילדים.

נחמן שי: אני לא אכנס לכל הפירוט אבל הנקודה ברורה.

נחמן שי: נופלים כאן בין הכיסאות ילדים, אנשים צעירים שסובלים מכל מיני תנודות משפחתיות וכן הלאה שאפשר להתייחס אליהם בצורה יותר הוגנת ויותר הגונה.

נחמן שי: אני שוב אומר שמדובר על גישה הומניטרית.

נחמן שי: יש עניין כאן עם אלמנות או עם כאלה שצריכים להוכיח שבן הזוג שלהם מתגורר בישראל וכדומה.

נחמן שי: יש שני מקרים שהוצגו בפני ואני לא אכנס לפרטים כי אתם רוצים להצביע.

נחמן שי: אני דורש מהוועדה שעוסקת בכך, אני לא יודע מי בהרכב שלה ואיך היא פועלת ומה הקריטריונים שלה, שתגלה גישה הומניטרית.

נחמן שי: בסוף זה הדבר היחיד שנשאר לנו.

נחמן שי: פשוט להתחשב במקרים אנושיים ובהנחת יסוד שהאנשים האלה הם לא אנשים רעים, הם לא מחפשים את רעתה של מדינת ישראל אלא הם רוצים לחיות כאן חיים נורמליים כמו שאנחנו חיים כאן.

נחמן שי: מאחר שמדובר במקרים בודדים, תכף תוכיח לי שגם במקרים הבודדים האלה יש לזה מקדם גבוה, תתייחסו לזה בהבנה.

נחמן שי: אם תרצו, נעביר לכם את זה בכתב כי אלה באמת מקרים מסובכים.

נחמן שי: בסוף זה אדם לאדם וכאן צריכה מדינת ישראל להוכיח ראש גדול ונכונות ולא איזושהי גישה מצמצמת.

מרב מיכאלי: וביטחון עצמי.

מרב מיכאלי: להוכיח ביטחון עצמי.

מרב מיכאלי: (היו"ר אברהם דיכטר)

אבי דיכטר: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

אבי דיכטר: אנחנו ממש בדקות האחרונות.

אבי דיכטר: מרב מיכאלי, מוטי יוגב, ואנחנו עוברים להצבעה.

מרב מיכאלי: תודה רבה אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה לומר לך בראש ובראשונה, אדוני היושב ראש, ועל הדרך לחברתי תמי זנדברג.

מרב מיכאלי: הוועדה הזאת מתכנסת, זה היה הישג של האופוזיציה בקדנציה הזאת.

תמר זנדברג: אני יודעת.

מרב מיכאלי: זה לא נועד לעזור לכבס או להלבין את החוק הזה בבג"ץ אלא להפך.

מרב מיכאלי: הייתה כוונה אמיתית בהנחה שגם מי שמתייחס לחוק הזה כאל רע הכרחי, לפחות לא להעביר אותו כל שנה אותו הדבר בלי לפחות לעצור ולהסתכל האם אפשר לשפר אותו קצת, האם אפשר לעשות אותו יותר רלוונטי, יותר אפקטיבי, יותר טוב בין השאר כן למדינת ישראל, גם אם מבחינה משפטית, גם אם אנחנו לא מתייחסות ומתייחסים לטובת הפלסטיניות והפלסטינים שסובלים ממנו.

מרב מיכאלי: לכן אדוני היושב ראש, ברשותך, גם עם הרקע המקצועי שלך וגם עם האינטגריטי שאתה בא אתו ופותח את הקריירה שלך כיושב ראש הוועדה – ובאמת לא הייתה לי הזדמנות להיות כאן

מרב מיכאלי: אתמול ולברך אותך – אני חושבת שמן הראוי שהוועדה הזאת שקמה בכוונה גדולה לא תהיה חותמת גומי ותעשה את מה שיהיה פשוט עוד שלב לפני שהצו מגיע שוב לאישור עיוור במליאה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שיש כאן תיקונים, גם אם הם קטנים, גם אם הם חלקיים, גם אם הם נוגעים רק למקרים ההומניטריים או רק לילדים ולילדות, אבל אני חושבת שאת זה ראוי לעשות.

מרב מיכאלי: ראוי להשתמש בעובדה שהצו הזה הגיע לוועדה בשביל לא להביא אותו עוד פעם כפי שהוא אלא באמת לשפר אותו לטובת כולם.

מרב מיכאלי: אני מפצירה באדוני לשקול את זה בכובד ראש.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש וכל הנוכחים, אני רוצה להעלות ארבע נקודות.

מרדכי יוגב: הנקודה הראשונה.

מרדכי יוגב: הצלת חיים היא ערך עליון ובמקום שבו יש סיכון חיים, היא מגבילה לעתים גם את הפרט וזה נכון לא רק בצד הלאומני אלא זה נכון גם בהצלת חיים בכל מקום.

מרדכי יוגב: במקום שיש כפי שנמסר לנו, וגם מהמציאות אותה אנחנו חווים וגם הנתונים, יש סיכון שמתקיים.

מרדכי יוגב: יחד עם זאת – וכאן, חברתי מרב מיכאלי, הקשבתי לך ואני מסכים לדעתך וזאת דעה שנשמעה גם על ידי נחמן שי ותמר זנדברג – יש מקום שאנחנו כוועדה נבחן נושאים הומניטריים.

מרדכי יוגב: לנגד עיני עלה הנושא של ילדים בני 14 והאפשרות להאריך את הגיל לילדים יותר מבוגרים.

מרדכי יוגב: אני מעדיף שהם ימשיכו ללמוד כאן בתיכון וירצה להוסיף חיים וללכת ללמוד רפואה מאשר יהיה במקום אחר ויחפש שם לעצור חיים.

מרדכי יוגב: ואולי עוד נקודה או שתיים שלא הייתי מספיק חכם כדי להבין אותה מתוך הדוח.

מרדכי יוגב: המלצתי היא להאריך את התוקף בכפוף לכך שאתה תקבע באיזה נקודות זמן אנחנו כן נמצא לתקן במהלך זמן הארכת התוקף.

מרדכי יוגב: אם לשנה, אז תוך חצי שנה.

מרדכי יוגב: להאריך את התוקף מחד בכפוף לאותם תיקונים הומניטריים שראוי אולי להכניס בחוק.

אבי דיכטר: הדוברת האחרונה, חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: תודה רבה לך.

יעל גרמן: אני חזרתי בחזרה מהדיון בו הייתי פשוט כדי לבוא ולהדגיש שאני חושבת שחייבים לוודא שהתקנות שלהערכתי נכנסו לתוקפן אכן ממומשות.

מירי פרנקל-שור: כשלא היית, היה כאן עדכון.

מירי פרנקל-שור: היה כאן עדכון לגבי התקנות שהתקנות לא בתוקף.

יעל גרמן: איך זה יכול להיות?

מירי פרנקל-שור: כך הובא לידיעתנו.

אביטל שטרנברג: ניתן צו ביניים על ידי בית המשפט העליון וכרגע נוסח מתוקן של התקנות עתיד להיכנס לתוקף ב-1 באוגוסט.

אביטל שטרנברג: הוא עדיין טעון חתימה של שר הרווחה.

אביטל שטרנברג: כמו שהודעתי קודם, משרד הבריאות עובד גם על אופן היידוע של התקנות ושל ההסדר כך שהציבור ידע על קיומן.

יעל גרמן: אני מבקשת ממך, אדוני היושב ראש, ומהוועדה כולה, במיוחד לאחר דבריו של חבר הכנסת מוטי יוגב, שהוועדה הזאת תשים לב שאכן התקנות האלה נכנסות לתוקף.

יעל גרמן: יש רק היבט הומניטרי.

יעל גרמן: התקנות האלה מאפשרות לאחמ"שים, למשפחות, לאיחוד משפחות ולאותם פלסטינים שמגיעים לכאן ולמעשה אין להם מעמד, לקבל ביטוח בריאות תמורת תשלום, 285 שקלים.

יעל גרמן: אני חושבת שזה המינימום שהוועדה הזאת צריכה לעשות אם באמת פניה להיטיב מבחינה הומניטרית עם אותם אלה ששוהים כאן ולמעשה אינם חוקיים.

עדי לוסטיגמן: אם אפשר, אנחנו הגענו לכאן ורצינו להתייחס.

אבי דיכטר: הגעתם ודיברתם.

אבי דיכטר: אנחנו מצטערים מאוד, יש לנו גם לוח זמנים של הכנסת.

עדי לוסטיגמן: אם כך, אנחנו מבקשים שייקבע עוד דיון כדי שתוכלו לשמוע אותנו כארגוני זכויות אדם.

עדי לוסטיגמן: גם הגיע לכאן אדם שלא יכול היה להיכנס, תושב ירושלים המזרחית.

אבי דיכטר: ראשית, תודה רבה על ההתייחסויות גם של חברי הכנסת וכמובן של הגופים והאורחים.

אבי דיכטר: אני מברך על העדכונים לגבי ההקלות שקבע שר הפנים בפרק הזמן שהאשרות ניתנות, אם הבנתי נכון הכפלה.

אבי דיכטר: יש בזה בהחלט אמירה מקלה.

אבי דיכטר: בהתייחסויות עלו שתי קבוצות אוכלוסייה מתוך סך כל הבקשות וזה מחייב אותנו – ובעיקר אותנו כמערכות – לתת את הדעת עליהן.

אבי דיכטר: האחת היא קבוצת האוכלוסייה הבוגרת או המבוגרת, אני לא זוכר באיזה גילים דובר כאן, אני לא זוכר אם הגיל היה שישים או משהו כזה.

עדי לוסטיגמן: צריך לבחון לפי הנתונים מאיזה גיל.

אבי דיכטר: גילים מבוגרים.

אבי דיכטר: אני לא יודע לנקוב כרגע במספר אבל גילים מבוגרים.

אבי דיכטר: הקבוצה השנייה היא הילדים בגילי 14-18, נדמה לי.

עדי לוסטיגמן: גיל הקטינות בישראל הוא עד גיל 18.

נועם כהאן: אנחנו נשלים את הנתונים בנקודה הזאת.

נועם כהאן: אין לנו אותם כרגע ביד.

אבי דיכטר: אני שמח מאוד שאנחנו יודעים בתוך המכלול הזה גם להתמקד בסוגיות שעל פניהן ניתן יהיה לחפש שם הקלות נוספות.

אבי דיכטר: אני חושב שהחיפוש של הקלות הוא דבר נכון מצד אחד ומצד שני אני אומר לעצמנו שאני מאוד מודאג מהנתון שהוצג כאן.

אבי דיכטר: אפרופו חבר הכנסת סעדי שדיבר על הממוצע, אני מאוד מודאג מהעובדה שלמעלה מעשרה אחוזים מהמחבלים בשנה האחרונה הם מהקבוצה בה אנחנו בעצם עוסקים.

עדי לוסטיגמן: זה לא נכון.

עדי לוסטיגמן: אלה לא הנתונים שנתנו לנו.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא נכון.

אבי דיכטר: עבדאללה אבו מערוף, אני לא חושב שהיית כאן בשלבים של הדיון.

עדי לוסטיגמן: השלושים האלה הם דור ב'.

עבדאללה אבו מערוף: גם לא נתת לי רשות לדבר וגם עכשיו אתה אומר שלא הייתי כאן.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר את החוק ואני מכיר את כל ההיבטים.

עבדאללה אבו מערוף: נפלתי מהשמיים?

עבדאללה אבו מערוף: מה זאת אומרת לא הייתי כאן?

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד לך, יש גבול להתייחסות.

אבי דיכטר: הדיון התחיל בשעה 9:00.

עבדאללה אבו מערוף: לא חשוב מתי התחיל הדיון.

עבדאללה אבו מערוף: הייתי בוועדות אחרות.

אבי דיכטר: מבחינתי הנתון הזה של שלושים מתוך 270, אם אני זוכר נכון את המספר - - -

עדי לוסטיגמן: אבל זה לא מאיחוד משפחות.

קריאה: זאת ההגדרה שלך שזה לא מאיחוד משפחות.

אבי דיכטר: הנתון הזה הוא נתון שמהצד השני של המתרס צריך להדאיג אותנו בוודאי כחברי כנסת ובסופו של דבר החוק הזה התחיל להתגלגל בשנת 2003 בגלל הסיבות האלה.

אבי דיכטר: יש בזה לא מעט מבחינתנו חומר למחשבה ובוודאי צורך בהעמקה גם כדי להגדיר בדיוק מי האוכלוסיות שצריכות להדאיג אותנו יותר בהיבט הביטחוני.

אבי דיכטר: אני חושב שאי אפשר לעשות דיון כזה פעם בשנה.

אבי דיכטר: אי אפשר שהפורום הזה ייפגש לעסוק בסוגיות האלה בפעם הבאה בהארכה הבאה אם תהיה בעוד שנה.

אבי דיכטר: נדמה לי שזה יהיה לא נכון.

אבי דיכטר: לכן אני מבקש שההחלטה שנעביר בוועדה להצבעה היא כדלקמן: ראשית, אנחנו ממליצים לכנסת להאריך את הוראת השעה בשנה.

אבי דיכטר: במקביל אנחנו בחצי השנה הקרובה נקיים דיונים בוועדה כדי לבחון את הסוגיות, גם אלה שנגעתי בהן בסיכום שלי, וגם אם תעלינה סוגיות נוספות כולל מצד חברי הכנסת או מצד הגופים ברוח הדברים עליהם דיברתי כרגע.

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, עלתה כאן הצעה שאני חושבת שהיא מאוד טובה, שאנחנו לפחות נכפיף את הכניסה לתוקף של התקנות לכניסה לתוקף של הצו שהוצאנו במשרד הבריאות.

אבי דיכטר: תכף אני אגע בנושא הזה של התקנות שצריכות להיכנס ב-1 באוגוסט.

יעל גרמן: לפחות התקנות האלה יוקדמו ליוני.

אבי דיכטר: אני לא רואה בזה צורך של התליה של הארכה בכניסת התקנות.

אבי דיכטר: אלה שני מישורים מקבילים.

תמר זנדברג: כבר ב-2014 שרת הבריאות דאז שיושבת כאן חתמה עליהן.

אבי דיכטר: אנחנו יודעים לטפל במקרה הזה ולבדוק.

אבי דיכטר: היה ויסתבר שהתקנות לא נכנסות לתוקף ב-1 באוגוסט והסיבה שהן לא נכנסות תיראה לנו סיבה לא מוצדקת, אנחנו נאמר את דברינו בדיונים העתיים עליהם דיברתי.

אבי דיכטר: לכן זאת ההצעה.

אבי דיכטר: אני חוזר וממקד אותה.

אבי דיכטר: להמליץ לכנסת להאריך את תוקף הוראת השעה בשנה.

אבי דיכטר: לקיים את המיקוד בדיונים עתיים בחצי שנה הקרובה בוועדה בדברים שאמרתי ולבדוק את נושא כניסת התקנות ולוודא שהן נכנסות, ואם לא, להשתכנע שהסיבה היא סיבה שאנחנו יכולים לחיות אתה.

נחמן שי: עוד מילה.

נחמן שי: אני מבקש שהוועדה תפנה לוועדה ההומניטרית ותבקש לטפל תוך גישה פתוחה, אנושית וכדומה.

אבי דיכטר: אני חושב שקלעתי לדעת גדולים מפני שמה שהוועדה הזאת תעשה, היא תעסוק בקווי מסגרת והוועדה ההומניטרית תצטרך לעבוד בתוך קווי המסגרת האלה.

אבי דיכטר: זה בהחלט חופף להערה שלך.

אבי דיכטר: אני מעלה את זה להצבעה.

אבי דיכטר: מי בעד ההצעה כפי שהצעתי אותה?

אבי דיכטר: מי נגד?

יעל גרמן: מה בדיוק אומרת ההצעה?

יעל גרמן: לא כל כך הבנתי.

אבי דיכטר: מי בעד?

אבי דיכטר: מי נגד?

אבי דיכטר: בעד – רוב

אבי דיכטר: ההצעה נתקבלה.

אבי דיכטר: תודה.

אבי דיכטר: זאת המלצת הוועדה והיא תובא לאישור הכנסת במועד הקבוע.

אבי דיכטר: תודה.

אבי דיכטר: הישיבה נעולה.