הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2017-02-21 13:00

אבי דיכטר: שלום לכולם.

אבי דיכטר: כפי שסיכמנו בדיון הקודם, לפני חצי שנה פלוס נדמה לי, סיכמנו לעשות דיון מעקב אחרי הדברים שעלו בפעם הקודמת, בדיון להארכת תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל.

אבי דיכטר: למרות שלא הגיע הזמן לדון בזה, הוועדה יכולה להרשות לעצמה והיא מרשה לעצמה לעשות דיוני מעקב תוך כדי התקופה, וזה מה שאנחנו עושים עכשיו.

אבי דיכטר: אני מזכיר לגופים או בכלל למשתתפים, שבפעם הקודמת עסקנו בנושא של שתי קבוצות האוכלוסין שעלו בדיון כאוכלוסיות שהן פגיעות יותר.

אבי דיכטר: הקבוצה הראשונה זה הגילאים הצעירים של 14-18, מה שנקרא קטינים מבחינתנו, והקבוצה השנייה של מבוגרים, זקנים.

אבי דיכטר: אני לא יודע, פעם הייתי נזהר מלומר – התבגרנו קצת, אנחנו קצת נזהרים בגילאים היום אבל לא תחמנו את זה בשנים, למיטב זכרוני, אבל כולנו מבינים את הצורך לדון בכתבים האלה ולהבין איך – נדמה לי שגם היתה אמירה, אני לא יודע אם התחייבות אבל אמירה שהנושא הזה נמצא בבחינה, הן נושא הקטינים והן נושא המבוגרים מאוד, ואנחנו נרצה היום לשמוע את המהלכים שנעשו על ידי הגופים.

אבי דיכטר: מי פותח ראשון?

אבי דיכטר: משרדי הממשלה יציגו תחילה.

אוסאמה סעדי: אפשר אדוני היושב ראש?

אבי דיכטר: כן, בוודאי.

אוסאמה סעדי: תודה אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: אני הייתי בוועדה הקודמת שהיתה פה בנושא הזה, ואז הוחלט על הארכת הוראת השעה.

אוסאמה סעדי: מאז גם אנחנו שמענו וגם במהלך הישיבה הושמעו גם נציגי הממשלה ומשרד הפנים על כך שהתשובה שלהם לבג"ץ, שר הפנים החליט להיעתר לבקשות איחוד המשפחה של כ-2,100 משפחות שהגישו בקשות לאיחוד משפחות, בתנאי שהם עונים על קריטריונים ושהם הגישו את הבקשות שלהם לפני תחולת החוק המקורי, שזה 2003.

אוסאמה סעדי: מאז באמת, אדוני היושב ראש, אתה לא יודע כמה בקשות וכמה טלפונים וכמה בירורים וכמה פניות בנושא הזה, ואני וחברי, חבר הכנסת אחמד טיבי אפילו ערכנו ביקור במשרד הפנים בירושלים המזרחית ונפגשנו גם עם המנהלת שנמצאת כאן, שבאמת נתנה לנו פירוט על המצב אבל עד עכשיו, למרות בקשות שלנו, לא קיבלנו את הרשימה למרות שאמרו שזו לא רשימה סודית או חסויה, של ה-2,100 משפחות האלה, כדי שנדע מי אלה אבל גם הבנו שבסופו של יום, זה לא כאילו איחוד משפחות ושהם יקבלו תושב קבע אלא הם יקבלו – איך אמרתם?

חגית ויס: היתר שהייה.

אבי דיכטר: תודה ארעי.

אוסאמה סעדי: תודה ארעי.

אוסאמה סעדי: ולכן, חשוב באמת, זו ההזדמנות ולכן באתי, על מנת לשאול וביקשתי את רשות הדיבור לפני נציגי הממשלה, שיבהירו את הנקודות האלה, שכולם מחכים לשמוע את ההבהרות האלה.

אוסאמה סעדי: בעניין ביטוח בריאות, גם נושא שהעלינו, אני חושב שהנושא הזה, שמענו שנפתר.

אוסאמה סעדי: היום הם יכולים להיות מבוטחים בביטוח בריאות אבל מבקשים מהם סכומים של 8,000 ו-10,000 שקל - -

בנימין אחסתריבה: יותר...

אוסאמה סעדי: יותר אפילו?

אוסאמה סעדי: אז כאילו אליה וקוץ בה.

אוסאמה סעדי: מצד אחד פתרו את זה אבל מצד שני, באו והציבו סכומים באמת בשמיים, וזה כמובן העמדה העקרונית שלנו היתה והיא עדין, שאנחנו חושבים שהחוק הזה הוא חוק לא דמוקרטי, אפילו חוק גזעני.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגד החוק הזה אבל לפחות אם אנחנו מדברים ועסקינן בישיבת מעקב בנושאים האלה, אז חשוב מאוד שנבהיר את העמדות וגם נשמע את הארגונים, שהם באמת מטפלים והם בקשר ישיר עם המשפחות באופן יומיומי, שנשמע באמת מה קורה בפועל, בשטח, איזה תלונות ואיזה מכשולים יש בדרך.

אוסאמה סעדי: תודה רבה על קיום הדיון.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אנחנו מתחילים עם משרד הפנים.

אבי דיכטר: בבקשה.

נעמה פלאי: אני מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין וההגירה.

נעמה פלאי: אנחנו לא בשלב הסקירה של החוק, דיברנו כבר על זה.

נעמה פלאי: אנחנו ניכנס לשתי הסוגיות שעליהן דיברנו: אז לצורך ההבהרה, כשאנחנו מדברים על אוכלוסיית הילדים, אני רוצה רגע להסתכל על כל המכלול ואז להגיע לאוכלוסיית הילדים מגיל 14-18.

נעמה פלאי: נוצר הרושם בוועדה הקודמת שלא נעשתה אבחנה וכל סוגיית הילדים נדונה כמקשה אחת.

נעמה פלאי: אז חשוב להדגיש שילד שנולד לתושב קבע או נתחיל מילד שנולד לאזרח: ילד שנולד לאזרח, גם אם בן הזוג נשוי לתושב אזור, הילד הוא אזרח מלידה.

נעמה פלאי: אנחנו שמים את האוכלוסייה הזאת של הילדים בצד.

נעמה פלאי: ילד שנולד לתושב קבע, ויום אחרי שהוא נולד, יומיים אחרי שהוא נולד, חמש שנים אחרי שהוא נולד, בשנים הראשונות לחייו פונה לרשות האוכלוסין ומבקש לרשום את ילדו, הילד שלו יקבל, לפי הסוגיה שתיבדק ולפי הנתונים שנמצאים, מעמד ארעי או תושבות קבע.

נעמה פלאי: זה גם אוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה.

נעמה פלאי: גם הוראת השעה דיברה על זה שילדים עד גיל 14, הילדים יקבלו רישיון לישיבת ארעי והם משודרגים אחר כך לקבע, בין אם הם מקבלים מיד את תושבות הקבע ובין אם הם מקבלים קודם כל רישיון ישיבת ארעי, שכמו שכבר נדון נותן את כל הזכויות הסוציאליות - -

אוסאמה סעדי: זה בן זוג תושב קבע?

נעמה פלאי: בן זוג תושב קבע וילד אזרח.

נעמה פלאי: בגילאים של עד גיל 14, כל עוד פנית לפני גיל 14.

נעמה פלאי: אנחנו מדברים שהמצב הנכון, כשהמשפחה מתגוררת בישראל והילד נולד אתמול, אם הם יפנו לרשות האוכלוסין וההגירה, הילד שנולד בישראל לא חי באזור, הילד הזה, אחרי הוכחת מרכז חיים, אחרי שהוכח שהם חיים בישראל, יקבל קבע.

נעמה פלאי: המצבים המסוימים האחרים הוא יקבל א5, שזה התושבות הארעית ולאחר מכן קבע.

נעמה פלאי: על מה אנחנו מדברים, האוכלוסייה של ה-14-18?

נעמה פלאי: אנחנו מדברים על ילדים שלא נעשתה פנייה בעניינים עד שהם הגיעו לגיל 14.

נעמה פלאי: 14 שנים מתוך החיים שלהם הם גרו באזור.

נעמה פלאי: ברוב המקרים הם נולדו באזור, הם רשומים באזור, הם התגוררו באזור ולכן לא בכדי לא נעשה פנייה עד שהם הגיעו לגיל 14,15,16,17, לא פנו למשרד הפנים ולא ביקשו לתת להם מעמד.

נעמה פלאי: משהם פנו מעל גיל 14 לרשות האוכלוסין, לפי הוראת השעה באמת הדבר המקסימלי שניתן לתת להם זה היתרי מת"ק, וזה מתבסס על הנושא הביטחוני של הוראת השעה בכלל כי הוראת השעה היא חוק ביטחוני ואז, רק במצבים האלה הם יקבלו בעצם היתרי מת"ק.

נעמה פלאי: כשמסתכלים על איך הוראת השעה מנוסחת, מדברים על קטינים ולכן היא מגיעה מגיל 18.

נעמה פלאי: לכאורה, היה צריך להגיד להם: בבקשה, עכשיו כשאתה בגיר, אתה לא אמור להיות פה.

נעמה פלאי: תחזור למקום מגוריך ששם חיית את מרבית חייך.

נעמה פלאי: אנחנו לא אומרים את זה.

נעמה פלאי: אנחנו ממשיכים לתת להם את היתרי המת"ק האלה גם כשהם בגירים.

נעמה פלאי: הם ממשיכים לקבל היתרי מת"ק ולשהות פה, בישראל.

נעמה פלאי: הם לא משודרגים.

אבי דיכטר: במה מתונה מתן היתר המת"ק?

נעמה פלאי: במרכז חיים בישראל והיעדר מניעות פליליות וביטחוניות.

אבי דיכטר: זאת אומרת, הוא בעצם נשאר, יכול להישאר עד יומו האחרון בגיל 120?

אבי דיכטר: אני כבר חוסך לכם את המתח.

אבי דיכטר: אנחנו נעבור למשרדי הממשלה.

אבי דיכטר: זאת אומרת, הוא יכול לחיות עד גיל 120 על היתרי מת"ק?

נעמה פלאי: כן.

נעמה פלאי: עכשיו, על מה אנחנו מדברים - -

אבי דיכטר: מה האזרחות שיש לו כן?

קריאות: איזו אזרחות?

קריאות: אין לו אזרחות.

אבי דיכטר: לא, יש לו אזרחות של איזו שהיא ישות, רשות פלסטינית, מדינה אחרת?

נעמה פלאי: לא, מרביתם או כולם הם תושבי אזור, הם רשומים באזור.

אבי דיכטר: זאת אומרת, הם אזרחים של הרשות הפלסטינית.

נעמה פלאי: לא כולם אדוני, מרביתם.

נעמה פלאי: מרביתם ויש כאלה שלא.

אבי דיכטר: אוקי.

אבי דיכטר: נעמה, בואי נעשה רגע את הסדר בקצב שלנו, של חברי הכנסת, הוא טיפה יותר איטי.

אבי דיכטר: סליחה רוברט אם פגעתי בך, אני מדבר בשמי.

אוסאמה סעדי: אותי אתה לא סופר, רק את אילטוב יעני?

אבי דיכטר: הבקיאות שלך בפרטים היא כזאת שהיא לא יכולה להיות איטית אבל אני אומר עניינית: אמרת שרובם רשומים כאזרחים של הרשות הפלסטיני.

נעמה פלאי: כן.

אבי דיכטר: המיעוט שלא רשום - -

אוסאמה סעדי: איפה רשומים, אני לא מבין?

אוסאמה סעדי: הילדים האלה רשומים?

נעמה פלאי: במרשם האוכלוסין הפלסטיני.

נעמה פלאי: הם הגיעו משם, מרביתם נולדו שם, גרו שם.

עדי לוסטיגמן: יש מספרים למה זה "מרביתם".

עדי לוסטיגמן: אנחנו יודעים רק על - - -

נעמה פלאי: שניה אחת.

אבי דיכטר: תנו לנעמה להסביר את הקו עד הסוף.

אבי דיכטר: בבקשה.

נעמה פלאי: אני אומרת:

נעמה פלאי: אנחנו מדברים פה על ילדים שעד הגיעם לגיל 14 לא פנו לרשות האוכלוסין ולא ביקשו לקבל פה מעמד בישראל.

נעמה פלאי: אם הם היו פונים לפני גיל 14, בקשתם היתה נבדקת בהתאם להוראות שחלות על ילדים מעל גיל 14 והם היו מקבלים תושבות ארעית, מעמד של א5.

רוברט אילטוב: כמה אנשים כאלה יש?

נעמה פלאי: כשאנחנו ניסינו לקראת הדיון בוועדה למצוא נתונים, אנחנו הגענו למספר של 485.

נעמה פלאי: אני מדברת, שימו לב, על 485 תושבי אזור שנמצאים פה בהיתרי מת"ק, שפנו בעניינם כשהם היו בגילאי 14-18.

נעמה פלאי: זאת אומרת, אני לוקחת ממועד החלטת הממשלה, מ-2002, 2003, מהמועד הזה עד היום, במשך 15 שנה, מדובר ב-485 ילדים שהיום חלקם כבר בגירים.

נעמה פלאי: היום הכי ותיקים בבקשות שהוגשו הם היום בני 29-30 כי אז הם היו בני 14 פלוס, אם אנחנו מדברים על הגילאים.

נעמה פלאי: אנחנו מדברים על פחות מ-500 לא ילדים, אני לא מדברת עכשיו על קטינים בגילאי 14-18, אני מדברת על כאלה שהגישו עבורם בקשות כשהם היו מעל גיל 14 ועד גיל 18, וקיבלו היתרי מת"ק.

נעמה פלאי: מה שאומר, שאנחנו עושים ממוצעים – בדיון הקודם לא אהבו את נושא הממוצעים אבל כ-30 ילדים בשנה, זה המספרים שאנחנו מצאנו.

אוסאמה סעדי: סליחה, כשילד כזה מגיע לגיל 18, מה הוא מקבל?

אוסאמה סעדי: איזו תעודת זהוי?

נעמה פלאי: הוא לא מקבל.

נעמה פלאי: בהתאם להוראות החוק היו אמורים להגיד לו: אתה עכשיו בגיר ואתה לא אמור לקבל אבל אנחנו מאריכים את אותו היתר שניתן לו.

אוסאמה סעדי: הוא ממשיך לחיות רק על היתרי מת"ק?

נעמה פלאי: כן, הוא מקבל היתרי מת"ק.

אבי דיכטר: אני רוצה רגע לחזור לשאלה שלי כי לא קיבלתי תשובה: הבנתי שרוב הילדים שבגרו והם רשומים ברשות הפלסטינית ממשיכים לקבל היתרי מת"ק עד גיל 120.

נעמה פלאי: אנחנו לא נמצאים ב-120.

נעמה פלאי: הכי גדולים שם זה הילדים בני ה-30.

אבי דיכטר: ימשיכו לקבל עד 120 אלא אם תהיה התפתחות אחרת.

אוסאמה סעדי: באיזה גילאים?

אוסאמה סעדי: 30?

נעמה פלאי: אם אתה לוקח מהמועד של 2002,2003 את הכי קטנים שהגישו, 14 שנה - -

אוסאמה סעדי: בגיל 25,26, הוא מתחתן, מה נהיה אתו?

אוסאמה סעדי: אם הוא מתחתן עם מישהי ממזרח ירושלים?

בנימין אחסתריבה: אז יאלצו אותו לשלם עוד פעם כסף - - -

נעמה פלאי: אם הוא מגיש בקשה לאיחוד משפחות עם מי?

אוסאמה סעדי: הוא מתחתן.

נעמה פלאי: הוא מתחתן עם תושבת ירושלים?

חגית ויס: ממשיכים להעניק לו היתרים כי מצב החיים שלו לכאורה לא משתנה, אנחנו ממשיכים להעניק לו היתרים, וזה בעצם עוקף את הוראת השעה במובן מסוים.

חגית ויס: אם הוא מתחתן עם תושב אזור אז אנחנו מפסיגים לו את ההיתרים.

חגית ויס: זה הכלל.

עדי לוסטיגמן: הוא לא יכול לקבל איחוד משפחות למשל, אפילו שהוא גדל כאן מגיל 14?

חגית ויס: הוא תושב אזור.

אבי דיכטר: שניה, לא קיבלתי תשובה למה שאני רוצה לשאול: המיעוט, לפי מה שאת אמרת, מיעוט הקטינים שבגרו שלא רשומים במרשם האוכלוסין של הרשות הפלסטינית וממשיכים לקבל היתרי מת"ק, באיזה היקף מדובר?

עדי לוסטיגמן: - - -

נעמה פלאי: לפי מה שנאמר פה ממנהלת הלשכה ממזרח ירושלים, זה בדרך כלל ירדנים שמקבלים - -

בנימין אחסתריבה: זה לא ירדנים.

נעמה פלאי: זה המקרים - -

עדי לוסטיגמן: נאמרים פה דברים לא נכונים פשוט.

אבי דיכטר: זאת אומרת, השאלה שלי מכוונת האם יש מצב שבסופו של דבר, כשאנחנו מנפים את אלה שהם אזרחי הרשות הפלסטינית ומנפים את אלה שנושאים – דרכון ירדני מבחינתי זה ירדני, אזרח ירדני - -

בנימין אחסתריבה: לא, סוג ב'...

אבי דיכטר: אני אומר מבחינתי, אחרי זה תגיד מבחינתך.

אבי דיכטר: מי שנושא דרכון ירדני הוא ירדני, ומי שרשום במרשם האוכלוסין של הרשות הוא פלסטיני תושב הרשות.

אבי דיכטר: אני שואל: בסוף, כשאנחנו מנפים את הקבוצה השנייה, האם נשארת קבוצה שהיא חסרת זהות, חסרת מעמד לאומי כלשהו, וכל מה שיש לה להתהדר בו זה היתרי מת"ק?

חגית ויס: היתרי מת"ק, ככלל, יכול לקבל רק מי שמחזיק במספר זהות של האזור.

חגית ויס: אז מי שאין לו מעמד או שהוא ירדני, הוא לא יכול לקבל היתר מת"ק.

חגית ויס: אז המושג הזה "היתר מת"ק", נשאיר אותו רק למי שמחזיק במספר זהות פלסטיני, בסדר?

אבי דיכטר: מי שנושא דרכון?

חגית ויס: נקרא להם מחוסרי מעמד, בסדר?

חגית ויס: זו הקבוצה שאתה מכוון אליה, מחוסר מעמד.

חגית ויס: מחוסר מעמד כזה, מי שיכול ומצליח להוציא דרכון ירדני, שיש כאלה שהולכים לרשויות בירדן ומנפיקים לעצמם דרכונים ירדנים, מקבלים את ההיתר מסוג ב - אשראי ביקור ועבודה, ב1, על הדרכון הירדני שלהם.

חגית ויס: יש מקרים, אולי מקרה אחד שעולה בזיכרוני עכשיו, שלא הצליחו להוציא דרכון ירדני, ואז פתרנו את הבעיה בטופס כזה, שהענקנו את היתר השהייה על גבי הטופס הזה.

חגית ויס: זה המענה שהצלחנו לתת - -

אבי דיכטר: הענקנו למי?

חגית ויס: לאותם ילדים.

אבי דיכטר: לא בשם.

אבי דיכטר: מה הזהות שלו?

אבי דיכטר: הוא לא ירדני, הוא לא פלסטיני - -

חגית ויס: הוא במעמד שלא הצליח להוציא דרכון ירדני, בסדר?

חגית ויס: יש כאלה שכן מצליחים להוציא מרשויות הירדנים דרכון ירדני, ואז אנחנו נותנים את האשרה לדרכון הירדני.

אבי דיכטר: אני מקשה ושואל שוב כי אני חושב שזה חשוב לנו להבין: אנחנו מעניקים היתר שהייה למי?

אבי דיכטר: מבחינת הזהות, לא מבחינת השם.

אבי דיכטר: מהו?

אבי דיכטר: הוא תושב העולם?

אבי דיכטר: מה הסטטוס שלו?

עדי לוסטיגמן: הוא לא תושב שום מקום בעולם, הוא על הירח.

חגית ויס: אנחנו אומרים שהוא זר.

אבי דיכטר: זר זה מישהו שבא ממדינה מסוימת, להבנתי.

אבי דיכטר: זר זה מישהו שאין לו שום דבר.

אוסאמה סעדי: עב"מ.

חגית ויס: אנחנו, מבחינתנו, יודעים מה זה זר ואנחנו יודעים מה זה מי שחלה עליו הוראת השעה.

חגית ויס: הוראת השעה חלה על מי שמחזיק במספר זהות באזור או על מי שהתגורר באזור, גם אם אין לו מספר זהות באזור.

חגית ויס: אז יכול להיות שאתה מתכוון לאותם אלה שנפלו בהגדרה הזאת של מי שלא מחזיק במספר זהות באזור ונמצא שהתגורר באזור, ואז הוראת השעה חלה עליו.

חגית ויס: לכן, אנחנו מוצאים פתרון באיך לתת לו את האשרה.

חגית ויס: אז לתת לו או דרכון ירדני, אם הוא מחזיק ברשותו ואם לא, אז מוצאים את הטופס הזה ששמים את האשרה על ה - -

אבי דיכטר: שהוא חליף לרישום האוכלוסין שאין לו?

חגית ויס: הוא חליף למסמך נשיאה שאין לו, לדרכון שאין לו בעצם.

עידו בן יצחק: ולאותו אדם אין אזרחות כל שהיא בעצם.

אוסאמה סעדי: אין לו, הוא חסר אזרחות.

חגית ויס: אין לו ישראלית.

עידו בן יצחק: לא, בכלל.

אוסאמה סעדי: אין לו גם פלסטינית.

אוסאמה סעדי: אין לו כלום.

נעמה פלאי: הוראת השעה מגדירה אנשים, גם מי שלא רשום באזור אלא מתגורר שם.

נעמה פלאי: זה מה שחשוב להדגיש, שהוראת השעה חלה עליו אבל שוב, אנחנו לא מדברים על מרבית המקרים.

אבי דיכטר: אז זה מה שחגית אמרה, שאם הוא לא רשום באזור אבל הוא גר באזור, אז הוא נושא מעמד פורמלי מבחינת משרד הפנים של תושב האזור.

אבי דיכטר: אני צודק בהבהרה?

חגית ויס: מבחינת החוק.

אבי דיכטר: אוקי.

אבי דיכטר: רצית לשאול משהו, אוסאמה?

אוסאמה סעדי: לא, זה בסדר.

נעמה פלאי: זו ההתייחסות שלנו לגבי הילדים האלה ששוב, אנחנו מזכירים שזה לא הילדים שחלו פה, בישראל אלא חיו במשך 14 שנים באזור, התגוררו שם, חיו וגדלו שם ומגיעים מעל לגיל 14.

נעמה פלאי: נעבור לאוכלוסיית המבוגרים?

אבי דיכטר: כן.

נעמה פלאי: אנחנו לקחנו את הנושא הזה ופילחנו את הגיל מעל גיל 65, ולא מצאנו תושבי אזור מעל – זאת אומרת, לא מצאנו אנשים שהם מעל גיל 65 שיש להם מספר זהות או שהיה להם, והם מחזיקים בהיתר מת"ק.

נעמה פלאי: אין אוכלוסייה כזאת, זה יצא אוכלוסייה ריקה.

נעמה פלאי: כששוב, אנחנו חושבים שככל הנראה האנשים האלה נמצאים ב-א5, וזה נובע גם מזה שהבקשות הוגשו לפני מועד החלטת הממשלה, וכבר אז הם קיבלו א5 או שזה בא לפתרון סביב השדרוגים ששר הפנים עשה בהחלטה האחרונה שהוא קיבל, עם ההקלה של מי שהגיש בקשה לפני 2003 ומשודרג ל-א5.

נעמה פלאי: אנחנו לא איתרנו אנשים כאלה.

קריאה: יש המון אנשים כאלה.

נעמה פלאי: תעבירו לנו ונראה.

עדי לוסטיגמן: אתם מוכנים להתחייב כשאנשים יגיעו לגיל הזה, הם יוכלו לקבל תושבות ארעית?

נעמה פלאי: אנחנו לא מוכנים להתחייב פה בכלום.

נעמה פלאי: הנושא הזה לא נדון מעבר למה - -

אבי דיכטר: זה לא שוק שאנחנו עכשיו סוגרים פה עסקות.

נעמה פלאי: לא, אני אומרת שגם אם אין אנשים בגיל הזה, אז - - - יכול להיות שעוד כמה שנים - -

אבי דיכטר: אומרים משרד הפנים שהם לא איתרו בבקשה שלנו לגבי מבוגרים, לא אותרו אנשים.

אבי דיכטר: לכם יש אתורים, שמות ומספרי תעודת זהות?

אבי דיכטר: אני אומר את זה כסיכום ביניים: תעבירו את זה למשרד הפנים.

אבי דיכטר: משרד הפנים יתייחסו לנושא הזה.

אבי דיכטר: על בסיס ההתייחסות ההדדית שלהם ושלכם, נוכל להחליט איך אנחנו, כוועדה, ממשיכים לטפל בזה.

עדי לוסטיגמן: אדוני אבל זאת לא היתה השאלה.

עדי לוסטיגמן: השאלה היתה אם יש הצדקה ביטחונית בגילאים מסוימים, עם המניעות שהם עכשיו 25-35, חייבות להישאר כמות שהן או שאפשר לצמצם את הפגיעה ואת ההיקף של החוק, והאם יש הצדקה ביטחונית לעניין הזה.

עדי לוסטיגמן: השאלה היא לכמות של האנשים, שוב אנחנו - -

אבי דיכטר: משרד הפנים לא נותן הצדקה ביטחונית.

אבי דיכטר: יש פה גופי ביטחון שיתנו את ההצדקה הביטחונית, תכף נגיע אליהם.

אבי דיכטר: אני אומר ברמה הפרוצדורלית הרשמית – משרד הפנים הפעילו את המחשב, לא נתן להם שמות.

אבי דיכטר: המחשב שלכם נותן שמות?

אוסאמה סעדי: בעניין הזה תעבירו את הרשימה - -

אבי דיכטר: תנסו לחבר את הדברים, ואז אנחנו, כוועדה נוכל להתייחס.

אבי דיכטר: כרגע אנחנו חובצים מים.

נעמה פלאי: גם לשאלה שלה, יכול להיות שעוד כמה שנים יהיו אנשים, אנשים מתבגרים אבל אנחנו לא יודעים להגיד כאן מה יהיה ואם יהיו החלטות נוספות אבל הדברים האלה יידונו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: מי נמצא פה ממשרד הבריאות?

אוסאמה סעדי: אין?

אוסאמה סעדי: אז תכף נשמע מכם מה בעיה.

אוסאמה סעדי: בעניין הרשימה, אדוני היושב ראש, ה-2,100, איפה זה עומד, כמה קיבלו?

מרב מיכאלי: 2,100 זה המכסה?

אוסאמה סעדי: לא, מי שהגיש בקשות עד 2003 ועומד בקריטריונים, נכון?

נעמה פלאי: בהתאם להחלטת שר הפנים להקלות שניתנו, אז נתקבלה החלטת שר הפנים שכל מי שהגיש בקשה עד שנת 2003 ועומד בתנאים שנקבעו, שהוא קיבל היתרים, אין מניעות פליליות וביטחוניות, ישודרג לתושבי ארעית, ל-א5.

נעמה פלאי: מהנתונים שאנחנו בדקנו, המספרים טיפה שונים.

נעמה פלאי: זה 2020 בקשות - -

אבי דיכטר: מ-2003.

נעמה פלאי: - - עד סוף 2003, מתוכן 1,124 – זה נתונים שנכונים לסוף ינואר השנה.

נעמה פלאי: 1,124 מוזמנים שודרגו כבר.

נעמה פלאי: 49 מוזמנים לא שודרגו בעקבות סירוב של משטרת ישראל או גורמי הביטחון.

נעמה פלאי: 87 מוזמנים לא שודרגו מאחר שלא עמדו בקריטריונים שנקבעו בהחלטת השר.

אוסאמה סעדי: כמה?

אוסאמה סעדי: כמה?

נעמה פלאי: 49 בגלל סירוב ביטחוני או פלילי.

נעמה פלאי: 87 לא שודרגו מכיוון - -

אבי דיכטר: אפשר בקצב יותר איטי?

אבי דיכטר: אני ייחסתי יכולות יותר גבוהות.

אבי דיכטר: ..

אוסאמה סעדי: מאיזה סיבה?

נעמה פלאי: 87 שלא שודרגו מאחר שלא עמדו בקריטריונים שנקבעו בהחלטת השר.

נעמה פלאי: ויש 760 בקשות שעדין מטופלות.

אוסאמה סעדי: בעניין הזה, מה היה המצב קודם.

אוסאמה סעדי: אמרת שהוראת השעה, החלטת שר הפנים, לשדרג אותם ל-א5.

אוסאמה סעדי: נגיד אותה קבוצה, 1,124, מה היו מקבלים קודם?

חגית ויס: מת"קים.

חגית ויס: היתרי שהייה.

אוסאמה סעדי: ועכשיו הם מקבלים א5.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, כל כמה זמן צריך - -

חגית ויס: כל שנתיים.

אוסאמה סעדי: עכשיו, פנו אלי מקרים מתוך ה-49, שיש להם בעיה במשטרה, לא סירוב ביטחוני.

אוסאמה סעדי: היה להם איזה שהוא תיק במשטרה, גם את זה אתם פוסלים?

חגית ויס: מניעות פליליות, החלטת השר אומרת שמי שקיבל - -

אוסאמה סעדי: יש פה תיק פתוח.

אוסאמה סעדי: אפילו עוד אין כתב אישום, אין הרשעה.

חגית ויס: החלטת השר נסמכת על זה שאדם הגיש את הבקשה שלו עד שנת 2003.

חגית ויס: לאורך כל השנים הוא קיבל היתרי מת"ק ולא היתה מניעה פלילית או ביטחונית במהלך כל התקופה.

חגית ויס: ועל סמך הנתונים האלה אפשר לשדרג אותו למעמד א5, כי הוא לכאורה לא מהווה סיכון כזה או אחר.

חגית ויס: המקרים האלה, שיש מניעות ביטחוניות או פליליות לאורך השנים, זה אנשים שחלק גדול מהזמן הזה, שעבר מאז שהם הגישו את הבקשה, היתה התנגדות של משטרת ישראל או של גורמי הביטחון לתת להם היתר - -

אוסאמה סעדי: אם היתה מניעה ביטחונית אז הוא לא היה מקבל היתרים בכלל.

אוסאמה סעדי: אם היתה מניעה ביטחונית, הוא לא היה מקבל היתרים במשך כל התקופה הזאת.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על תושבים שקיבלו כל השנים האלה אישורי מת"ק.

אוסאמה סעדי: בוודאי שאישורי מת"ק, אז הם עברו את כל ההליך של הבידוק הביטחוני.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על מישהו שנפתח לו תיק פלילי, אפילו עוד אין הרשעה.

אוסאמה סעדי: למה אתם מסרבים להם?

חגית ויס: במקרים שבהם נפתח תיק והבקשה התעכבה או סורבה בגלל הליך פלילי כזה או אחר ואחר כך, בבירור שנעשה הוחלט לאשר על אף ההגבלה הפלילית או הביטחונית, במקרים כאלה אנחנו לא נתחשב בהגבלה הזאת לצורך השדרוג אבל - -

בנימין אחסתריבה: זה לא נכון.

בנימין אחסתריבה: יש לנו החלטות שקיבלנו בדיוק על הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: שיש לו תיק ישר דוחים, נכון?

אוסאמה סעדי: בלי לבדוק מה זה התיק.

חגית ויס: אם בן אדם הורשע בדין, בסדר?

אבי דיכטר: חבר'ה, רשות הדיבור לחגית.

אבי דיכטר: תסיימי את הטיעון ואחרי זה חבר הכנסת ישאל.

אבי דיכטר: בבקשה.

חגית ויס: תראו, כל ההחלטות בעניינים האלה של מניעות ביטחוניות ופליליות נבדקות כל מקרה לגופו.

חגית ויס: יכול להיות שיש מקרים, ואתם מוזמנים להפנות אותם אלינו, אנחנו נבחן אותם שוב אבל באופן עקרוני, ככלל, תיקים שבהם – אם בן אדם כן הורשע, עבר עבירה, ואחר כך נדון עניינו והוחלט כן לאשר לו, אז יכול להיות שזה ייפול במקרים שלא נשדרג אותו כי היו דברים בגו' והמניעה היתה עניינית ואין ויכוח עליה.

חגית ויס: אז במקרים האלה הם לא יענו על גדרי החלטת השר.

חגית ויס: אבל במקרים אחרים למשל, שבהם הסתבר שהמניעה הפלילית לא מספיק חזקה או לא מספיק נכונה או שגורמי הביטחון חוזרים בהם מההמלצה לדחות את הבקשה, במקרים האלה אנחנו לא - -

עדי לוסטיגמן: למה זה קשור לעניין פלילי?

עדי לוסטיגמן: החוק הזה הוא מסיבות ביטחוניות.

עדי לוסטיגמן: אנחנו מדברים על משהו פלילי שהיה בעבר.

עדי לוסטיגמן: ברור שאם יש משהו פלילי בהווה אז זה משפיע אבל איזה שהוא משהו פלילי, גם אם זאת הרשעה שהיתה בעבר שהיא לא בתחום הביטחוני, איך היא קשורה לחוק הזה בכלל?

נעמה פלאי: הרעיון זה שהוא במשך כל השנים האלה היה בהיתרי שהייה והוא נבדק על ידי רשות האוכלוסין במהלך השנים.

נעמה פלאי: חלוף השנים שהוא נמצא בהליך וכל שנה היה נבדק, זאת הסיבה שאנחנו מוכנים לשדרג אותו.

נעמה פלאי: הבסיס לאחמ"ש – איחוד משפחות במקור שלו, איחוד משפחות ניתן למי שאין בעניינו מניעה פלילית או ביטחונית, בלי קשר להוראת השעה.

נעמה פלאי: זה נכון שאם היתה לו מניעה פלילית נכונה שלא איפשרה לו לקבל היתרי שהייה בישראל, שזה נכון לגבי כל הליך של איחוד משפחות, אנחנו לא משדרגים אותו, לא בהקשר הביטחוניות של הוראת השעה אלא בהקשר הזה שאין לי את השנים האלה שבהן הוא שהה בישראל תקופה ממושכת כבר בהיתרי שהייה, ואני אומרת את האדם הזה אני מוכנה להעביר למסלול של א5.

נעמה פלאי: זה הבסיס לדברים.

טל חסין: זאת אומרת שאם מלכתחילה היתה איזו שהיא מניעה פלילית, כי הוא נהג שיכור, עישן ג'וינט, לא יודעת, נפתח לו רישום פלילי, מניעה פלילית כזאת מינורית, הוא לא המשיך לקבל את ההיתרים אז כי היתה מניעה פלילית - - אני מהאגודה לזכויות האזרח.

טל חסין: זאת אומרת, היום זה יעמוד לו לרועץ, גם אם זה מלפני 200 שנה, גם אם לא הוגש נגדו כתב אישום, גם אם התיק נסגר לפני מיליון שנה.

נעמה פלאי: אני אומרת שכל מקרה נבדק לגופו ואנחנו מסתכלים מה היתה המניעה, ואם יש מקרים שאתם סבורים שזה לא היה נכון תפנו, ואנחנו נבדוק אותם אבל אם יש מצב שבו המניעה היתה מניעה נכונה ובמשך שנים מסוימות הבן אדם לא שהה פה בישראל בהיתרי שהייה, הוא לא ייכנס להחלטת שר הפנים לשדרוגים.

טל חסין: מה זה מניעה נכונה?

נעמה פלאי: שוב, זה כל מקרה שנבדק לגופו בהקשרים של איזו עבירה היתה, האם הוא הורשע, האם הוא לא הורשע, האם זה משהו משמעותי, האם זה משהו קטן, האם במשטרת ישראל גורמי הביטחון חזרו בהם?

נעמה פלאי: הכל זה שיקולים שאני חושבת שזה לא נכון להיכנס פה למקרים.

נעמה פלאי: תעבירו ונסתכל ונבדוק.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: חגית ונעמה, מה המספר?

אוסאמה סעדי: אז אמרתם מספר, סך כל הבקשות היו כמה?

עדי לוסטיגמן: 12,500.

עדי לוסטיגמן: זה מה שנרשם בפרוטוקול הקודם.

נעמה פלאי: המספר הכללי היה 12,500.

נעמה פלאי: הצגנו - -

אוסאמה סעדי: זה כל הבקשות שהוגשו?

נעמה פלאי: זה אנשים שנמצאים פה בהיתרי שהייה או ב-א5.

נעמה פלאי: מתוכם - -

מרב מיכאלי: זה מה שאוסאמה שואל, כמה בקשות הוגשו ולא כמה קיבלו אישורים?

נעמה פלאי: אני חושבת שהצגנו את הנתון הזה, אין לי אותו כאן.

נעמה פלאי: בקשות שמוגשות בכלל?

מרב מיכאלי: כן.

חגית ויס: בסך הכל בכל הארץ?

מרב מיכאלי: כן.

חגית ויס: אני אחפש כאן.

אוסאמה סעדי: תבדקי לנו בבקשה.

נעמה פלאי: הנתון שאנחנו הצגנו לגבי אנשים ששוהים פה, בישראל, בהיתרי שהייה ובתושבות ארעית, והמספר היה 12,500 כשמתוכם מעל 9,000 בהיתרי מת"ק ו-2,500 בתושבות ארעית א5 כששוב, המספרים האלה הם נכונים למה שהצגנו בוועדה הקודמת.

נעמה פלאי: אין לנו נתונים לעכשיו, אנחנו נאסוף אותם לקראת ההערכה הבאה.

נעמה פלאי: המספרים האלה ישתנו בעקבות החלטת השר כי כבר אנחנו הצגנו את זה שמעל ל-1,000 אנשים כבר משודרגים ל-א5 בעקבות החלטת השר.

אוסאמה סעדי: ואני מבקש תשובה לגבי ביטוח בריאות.

אבי דיכטר: אין לנו כאן נציג של בריאות, אני לא יודע בדיוק איפה התקלה.

אוסאמה סעדי: זה חשוב מאוד אדוני היושב ראש, העניין הזה של הבריאות כי אנחנו כביכול פתרנו את זה אבל פנו אלי, ואני מניח גם לעמותות והארגונים, פנו הרבה אנשים שאפילו לא מוכנים לפרוס את התשלומים.

אוסאמה סעדי: תאר לעצמך משפחה קשת יום, ואנחנו מדברים, אדוני, על יום העוני שמציינים אותו היום בכנסת.

אוסאמה סעדי: נכון שזה לא קשור לוועדת החוץ והביטחון אבל אני חושב - -

אבי דיכטר: הכל קשור לוועדת החוץ והביטחון.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר שצריכים להיות פה, אם רוצים לפתור את זה והאנשים מוכנים לשלם, אתה לא יכול להגיד להם שכתנאי לקבלת ביטוח רפואי עכשיו תבוא ותשלם 10,000 שקל.

אוסאמה סעדי: צריך גם להתחשב, לפרוס את זה ואני מבקש תשובה ממשרד הבריאות.

אבי דיכטר: הבעיה היא כרגע בעיה טכנית של הוועדה.

אבי דיכטר: נציג משרד הבריאות הוזמן ושלח הודעה שהם לא רואים שהם רלוונטיים.

אבי דיכטר: כנראה שבטעות שחררו אותם.

אבי דיכטר: אנחנו נדאג – הבקשה שלך נכונה.

אבי דיכטר: אנחנו נדאג לקבל תשובה כתובה.

אבי דיכטר: והיה והיא תהיה תשובה מרצה, נסתפק בה.

אבי דיכטר: לא תהיה מרצה, ניפגש פה פעם נוספת, זו תהיה הפעם השלישית שאתה מגיע לוועדה.

אוסאמה סעדי: כן, לפני יוני.

אבי דיכטר: סיכמתם, חגית?

אבי דיכטר: תוספות?

חגית ויס: אני מנסה למצוא את המספר.

אבי דיכטר: זהו.

אבי דיכטר: מספר הפנים סיימת.

אבי דיכטר: בבקשה, צה"ל.

עמוס טוויטו: שלום.

עמוס טוויטו: אני ממתפ"ש – מתאם פעולות הממשלה בשטחים.

עמוס טוויטו: לפי חוק האזרחות והכניסה לישראל, מי שמחליט על מתן מעמד והנפקת היתר שהייה בישראל זה שר הפנים.

עמוס טוויטו: במידה והחליט שר הפנים לנפק היתר שהייה, מה שאנחנו קוראים היתר מת"ק, אנחנו בפועל מנפיקים את ההיתר.

אוסאמה סעדי: מי קובע מניעה ביטחונית?

אוסאמה סעדי: אתם או - -

עמוס טוויטו: השב"כ, המשטרה.

אוסאמה סעדי: זה אתם.

אוסאמה סעדי: אתה מייצג אותם פה?

עמוס טוויטו: לא, זה השב"כ.

אבי דיכטר: מערכת הביטחון, בבקשה.

א': שלום, אני יועץ משפטי, שב"כ.

א': אנחנו בימים אלה מגבשים את העמדה הכללית המקצועית של שב"כ לגבי הוראת השעה בכלל.

א': במסגרת זו אנחנו גם בוחנים ונבחן את הנושא של קבוצות הגילאים המסוימים שעליהם מדובר.

א': אנחנו מקבלים את הנתונים הרלוונטיים ממשרד הפנים, ואני כבר מציע שאם יהיו נתונים נוספים שמגיעים אליכם אז שנקבל גם אותם כדי שנוכל להתייחס אליהם בהתאם לפילוחים.

א': העמדה המקצועית בימים אלה מגובשת והיא תובא באופן שלם במסגרת הדיונים להארכת הוראת השעה.

א': כרגע עוד אין עמדה שנסגרה.

אבי דיכטר: זאת אומרת מתפ"ש, למעשה אתם גוף מבצע לצורך העניין?

עמוס טוויטו: כן.

אבי דיכטר: אין לכם שום "סיי" בנושא של כן עומד בקריטריונים, לא עומד בקריטריונים.

אבי דיכטר: אומרים לכם: תנפיקו, אתם מנפיקים.

אבי דיכטר: לא אומרים לכם תנפיקו, אתם לא מנפיקים.

אבי דיכטר: זו המשמעות?

עמוס טוויטו: כן.

אבי דיכטר: הכדור חוזר אליכם.

אבי דיכטר: אני רוצה להבין, אין לנו פה נציג משטרה אז אני רוצה - -

קריאות: יש, יש.

אבי דיכטר: סליחה, אני רגיל להסתכל ימינה.

אבי דיכטר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: תסתכל פעם שמאלה.

אוסאמה סעדי: ..

שמואל לרמן: אני מחטיבת החקירות.

שמואל לרמן: ככלל, אנחנו זומנו לפה, אני נציג חטיבת החקירות, אנחנו לא עוסקים בנושא הזה של הנפקת האישורים.

שמואל לרמן: אם יעלו שאלות ספציפיות לגבי – צריך להפנות את זה לגורמים הנכונים במשטרה.

אבי דיכטר: לא הבנתי.

אבי דיכטר: בסופו של דבר, משרד הפנים ניזונים מנתונים של שב"כ, משטרת ישראל וזהו זה.

אבי דיכטר: אין גורם שלישי, נכון?

נעמה פלאי: לא.

אבי דיכטר: והם מקבלים את ההחלטה לומר למתפ"ש – "גו" או "נו גו".

אבי דיכטר: אני מתאר את התהליך נכון עד כאן?

אבי דיכטר: אז אנחנו רוצים להבין איפה אתם במשחק הזה.

שמואל לרמן: אז אני אומר, אני לא הנציג הנכון לענות על זה.

אוסאמה סעדי: אבל כשיש מניעה פלילית אומרים פה, ו-49 אנשים נדחו מניעה ביטחונית ופלילית, אתם קשורים?

אוסאמה סעדי: אתם מעבירים חומר?

אוסאמה סעדי: איך זה?

שמואל לרמן: אני לא רוצה לדבר.

שמואל לרמן: שוב, אני לא בקי בנושא.

אבי דיכטר: לצורך העניין, תרשה לי לסכם כבר כאן: משטרת ישראל לא שלחה נציג לדיון הזה.

שמואל לרמן: נכון.

אבי דיכטר: זו המשמעות מבחינתי.

אבי דיכטר: אני מצר על כך מאוד.

אבי דיכטר: זו לא תקלה שלנו, במקרה הזה זו תקלה של משטרת ישראל.

אבי דיכטר: הדיון ידוע, נושאי הדיון ידועים ואני מעריך מאוד את העובדה שבאת לכאן אבל היא לא רלוונטית.

אבי דיכטר: שלחו את האינסטלטור לבעיית חשמל.

אבי דיכטר: אני מצטער מאוד.

אבי דיכטר: סליחה על הפגיעה.

אוסאמה סעדי: כשיש מניעה ביטחונית, וראינו מקרים של מניעה ביטחונית, מה האדם יכול או איך הוא יכול לפעול נגד שאומרים מניעה ביטחונית?

אוסאמה סעדי: למי הוא יכול לפנות בהשגה לברר את העניין?

אוסאמה סעדי: למי?

נעמה פלאי: ברגע שמתקבלת ברשות האוכלוסין וההגירה עמדה מגורמי הביטחון, שהם ממליצים לסרב את הבקשה על בסיס מידע ביטחוני, יוצא מכתב לאנשים שבו מבהירים להם שנשקלת האפשרות לסרב את הבקשה מטעמים ביטחוניים.

נעמה פלאי: מה שניתן לפרט, מפורט מבחינת מידע גלוי שגורמי הביטחון מאפשרים לכתוב.

נעמה פלאי: ניתנת להם אפשרות להגיב בכתב וגם אפשרות לשימוע בעל-פה, ככל שהם כבר בתוך ההליך.

נעמה פלאי: אחרי שנעשה שימוע - -

אוסאמה סעדי: לעניין המניעה.

נעמה פלאי: - - לעניין המניעה.

נעמה פלאי: ולאחר מכן מתקבלת החלטה.

נעמה פלאי: שוב, בהתייעצות חוזרת עם גורמי הביטחון - -

אבי דיכטר: כמה זמן עומד לרשותו של הפונה?

קריאות: 30 יום.

אבי דיכטר: ובתוך 30 יום הוא צריך לערער על הבקשה?

נעמה פלאי: עוד לא התקבלה ההחלטה.

אבי דיכטר: לערער על האזהרה - -

חגית ויס: להשמיע את טענותיו.

נעמה פלאי: קשר למידע - -

עדי לוסטיגמן: מידע שלא נמסר לו.

נעמה פלאי: - - מידע בכתב, אפשרות לשימוע בעל-פה ככל שמדובר במי שכבר מצוי בתוך ההליך, ואז מתקבלת החלטה.

בנימין אחסתריבה: יש מקרים שאתה מוזמן - - -

א': ולאחר ההחלטה פתוחה הדרך.

נעמה פלאי: ולאחר מכן יש אפשרות להגיש עררים.

טל חסין: זה ברור, כי כולם מצוידים בעורכי דין פרטיים שרצים איתם להגיש עררים.

אבי דיכטר: רגע, זו התשובה.

אבי דיכטר: בבקשה התייחסויות נוספות.

בנימין אחסתריבה: אני מהמוקד להגנת הפרט.

בנימין אחסתריבה: אני רוצה דווקא להתחיל במה שנאמר בדיון הקודם כי נראה לי שזו נקודת פתיחה נכונה: נציג שב"כ בדיון הקודם, מה שעלה מהדברים שלו, שקבוצת הילדים, שזו הקבוצה הראשונה שגם דיברנו עליה היום, אין לפי הנתונים ששב"כ הציג בדיון הקודם, שום ילד שקיבל באופן ישיר היתר במסגרת הליך לאיחוד משפחות או א5, שהיה מעורב בפיגועים, נדמה לי לכל אורך השנים, מ-2001 עד 2016.

בנימין אחסתריבה: זאת נקודה ראשונה.

בנימין אחסתריבה: ולכן, אני חושב שחשוב מאוד לדון בקבוצת הילדים הזאת.

בנימין אחסתריבה: מה שעלה בדיון הקודם, שהחשש של גורמי הביטחון זה מדור שני.

בנימין אחסתריבה: זאת אומרת, אם יש הורים שקיבלו אחמ"ש ולהם יום אחד ייוולד ילד, הילדים האלה, בהם יש אולי קבוצות שהיו מעורבות במעשי טרור אבל זאת לא הקבוצה שלגביה נחקקה הוראת השעה.

בנימין אחסתריבה: עכשיו, לגבי מה שנאמר פה היום: אני רוצה להבהיר שהקבוצה של הילדים שנשאלה לגבי מה יש להם.

בנימין אחסתריבה: יש להם מעמד?

בנימין אחסתריבה: אזרחות באיזה מקום בעולם?

בנימין אחסתריבה: באמת אין להם שום מעמד.

בנימין אחסתריבה: הם מסתובבים ביד עם "צטעלה".

בנימין אחסתריבה: זהו.

בנימין אחסתריבה: יש לנו כמה מקרים שאנחנו מטפלים, שהחבר'ה האומללים האלה מסתובבים ברחוב ומדי פעם עוצרים אותם אנשי ביטחון.

בנימין אחסתריבה: זה יכול להיות מג"ב, זה יכול להיות שוטר.

בנימין אחסתריבה: כל אדם שיושב פה בחדר, שלא מכיר את הנייר, לא היה מבין מה הוא רואה למול עיניו.

בנימין אחסתריבה: מעכבים אותם.

בנימין אחסתריבה: זה פשוט התעללות לשמה.

בנימין אחסתריבה: עכשיו, אלה שמחזיקים דרכון ירדני, חשוב להבהיר: ירדן מנפיקה דרכונים לחלק מתושבי ירושלים המזרחית.

בנימין אחסתריבה: זה קשור להיסטוריה של כל מה שקרה פה, ויש הבדל גדול בין שני סוגי דרכונים: יש דרכון עם מספר לאומי ירדני, שזה אזרחים ירדניים לכל דבר ועניין, ויש דרכונים ללא מספר לאומי ירדני, שזה תושבי ירושלים המזרחית.

בנימין אחסתריבה: הם לא אזרחים ירדניים.

בנימין אחסתריבה: כל מה שהם מקבלים מירדן זה מסמך נשיאה שעוזר להם אחרי שהם יוצאים מאלנבי להמשיך בדרכם בעולם ולהסתובב באופן נורמלי.

קריאה: תעודת מעבר לזרים.

אבי דיכטר: אני רוצה להבין בהקשר הזה ממשרד הפנים: כשאדם נושא דרכון ירדני עם מספר, בלי מספר, מה המשמעות החוקית במישור הבינלאומי?

אבי דיכטר: זה אומר שמה?

אבי דיכטר: שהוא תושב ירדן במעמד כל שהוא או שהוא תייר עולם?

חגית ויס: באופן כללי אנחנו לא יודעים להגיד או לספר לוועדה על מדיניות הכניסה של הירדנים אבל מהניסיון אנחנו למדים שהירדנים מנפיקים דרכונים ירדנים לצורך מעבר או תנועה, גם אם הם לא מכירים באדם כאזרח ירדני פר-אקסלנס, הם מנפיקים דרכונים ירדניים לאנשים כדי לצאת מירדן, להיכנס לירדן.

אבי דיכטר: זו התוצאה.

אבי דיכטר: אני שואל מה המשמעות מבחינת משרד הפנים.

חגית ויס: אם אדם כזה מגיע עם דרכון ירדני, אני לא הולכת לבדוק אם הוא אזרח ירדני שיכול להצביע בבחירות או לא.

חגית ויס: אם החלטתי שהוא עונה על התנאים שהוגדרו במדינת ישראל לקבלת מעמד אז את האשרה אני אתן לו על הדרכון שהוא יציג בפני, גם אם הוא לא אזרח ירדני במלוא מובן המילה או בין אם לא – זה חסר חשיבות מבחינתי.

אבי דיכטר: בהיסטוריה הקצרה שלי, אני לא מכיר דרכון.

אבי דיכטר: מכיר תעודת מסע וזהו זה.

אבי דיכטר: עכשיו אני שואל פה האם יש הילך שלישי.

אבי דיכטר: מה זה דרכון שהוא לא בדיוק?

חגית ויס: לירדנים יש דרכונים שהמספרים שלהם, אפשר לזהות אותם לפי האותיות שרשומות ליד המספר בדרכון והם מסווגים את האוכלוסייה שלהם לפי סוגים שונים, שאני לא יודעת להגיד אותם.

אבי דיכטר: אבל זו אוכלוסייה שלהם?

חגית ויס: זו אוכלוסייה שאו שהיא אזרחים ירדניים או שזה פליטים פלסטינים או כל מיני...

אבי דיכטר: מה המחויבות של ירדן או מה נתפסת כמחויבות ביניכם, כמשרד הפנים, בין מי שנושא דרכון כזה לבין הזיהוי שלו, זיהוי השיוך התושבי שלו.

רוברט אילטוב: יש לנו בכלל מספרים של אותם אנשים?

רוברט אילטוב: כמה כאלה יש?

חגית ויס: אין לנו מספרים – מספרים מבחינת מה?

חגית ויס: של הסיווגים של הדרכונים הירדניים?

רוברט אילטוב: כמה אנשים מסתובבים פה עם דרכון ירדני בירושלים?

חגית ויס: יש לנו מכלל המוזמנים באיחוד משפחות, יש אחוז מסוים שהוא ירדני.

חגית ויס: אם הרוב הוא פלסטינים עם מספרי זהות באזור, החלק הבא זה באמת ירדנים.

חגית ויס: להגיד לך יחסיות?

חגית ויס: אולי 80% זה פלסטינים ואולי 10% זה ירדנים ואחרים.

אבי דיכטר: למה משרד הפנים לא נותן לחסרי שיוך טריטוריאלי, אמרת שנותנים את זה על דף נייר, את היתר מת"ק?

חגית ויס: כי זה פתרונות לפעמים שאין לך ברירה ואתה צריך למצוא לאנשים.

חגית ויס: זה לא רק פלסטינים, זה כל מיני זרים שנקלעו לכאן והוחלט לתת להם משהו, לתת להם מעמד או אשרת שהייה ורוצים למצוא פתרון, ובמקרים האלה הפתרון שיש זה לתת להם את האשרה על הנייר הזה.

אבי דיכטר: מה הוא יכול לעשות עם הנייר הזה?

חגית ויס: הוא יכול לשהות פה באופן חוקי.

אבי דיכטר: פרט לשהייה פה באופן חוקי?

אבי דיכטר: הוא רוצה לצאת על בסיס הנייר הזה לאן שהוא.

עדי לוסטיגמן: הוא לא יכול.

חגית ויס: הוא יכול להירשם באזור ולקבל מספר זהות באזור ולהיות תושב אזור.

בנימין אחסתריבה: לא, הוא לא יכול.

אבי דיכטר: זה הם צריכים להסכים.

אבי דיכטר: זה בהסכמה שלהם אבל ברגע שאנחנו נתנו לו היתר מת"ק על נייר ישראלי בעצם קיבלנו אותו בישראל.

אבי דיכטר: לאן הוא יכול ללכת עם הנייר הזה?

חגית ויס: ניסינו למצוא לו איזה שהוא מענה לשהות שלו כאן.

נעמה פלאי: מישהו שעומד בהגדרות של הוראת השעה, שלפיה אי אפשר לתת לו יותר מזה.

נעמה פלאי: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מישהו שגר, שהתגורר באזור, שההגדרות של הוראת השעה חלות עליו לפיכך הוא תושב אזור, אפילו שהוא לא רשום שם, וזה ההגדרות שמופיעות בהוראת השעה עצמה.

נעמה פלאי: תושב אזור זה מי שרשום וגם מי שהתגורר.

אבי דיכטר: אני רוצה להבין נעמה, בקצב שלי.

אבי דיכטר: מבחינת מדינת ישראל האיש הוא תושב האזור, גם אם לא רשום כתושב האזור.

נעמה פלאי: זאת ההגדרה של הוראת השעה.

אבי דיכטר: אוקי.

עדי לוסטיגמן: זה חלק מהבעייתיות שעליה רצינו - - -

אבי דיכטר: הבנתי.

בנימין אחסתריבה: כזה בחור או בחורה לא יכולים לעשות שום דבר בחיים, לא לומר לנסוע אבל הם רוצים להתקדם, ללמוד מקצוע, לעשות רישיון נהיגה, אף אחד לא יכול רק במקרים סופר חריגים דרך ועדה הומניטרית.

בנימין אחסתריבה: שום דבר, הם כלואים.

בנימין אחסתריבה: אפילו הנייר עצמו, לאיש כוחות הביטחון הישראלי, שוטר, חייל, מי שיציץ בנייר כזה לא יבין מה הוא רואה מול עיניו.

בנימין אחסתריבה: אני בטוח שגם חלק מפקידי משרד הפנים לא יודעים.

אבי דיכטר: מה שאומרות חגית ונעמה שזו בעיה של הרשות הפלסטינית, לא של מדינת ישראל.

עדי לוסטיגמן: לא, לא.

עדי לוסטיגמן: אנחנו מדברים על אנשים שלא שייכים לרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: אני אומר כרגע מה הן אומרות בתרגום שלי.

אבי דיכטר: אם אני מבין נכון, הן אומרות: הוא לא ישראלי, הוא לא תושב ישראל.

אבי דיכטר: יש לו היתר שהייה לזמן מוגבל.

אבי דיכטר: הוא תושב הרשות הפלסטינית, וכדי לפתור את בעיותיו, לנסוע, להוציא רישיון נהיגה וכולי, הוא נדרש להירשם ברשות הפלסטינית, זו המחויבות שלהם.

אבי דיכטר: זו ההבנה שלי.

אבי דיכטר: היא נכונה?

אבי דיכטר: עכשיו תענו בבקשה.

עדי לוסטיגמן: אנחנו מדברים על ילדים של ירושלמים, רק למקד את הדיון.

נעמה פלאי: שלא פנו עד גיל 14,15,16,17 ו-18.

בנימין אחסתריבה: אין פה סיכומים מול הרשו הפלסטינית.

בנימין אחסתריבה: הרשות הפלסטינית, אין כזה דבר רישום מאוחר.

בנימין אחסתריבה: גם אם ההורים עשו טעות ולא פעלו בזמן ובמקום, מענישים פה אדם שלא חטא, כל חייו יישאר עם ה"צטעלה" הזה כי אף אחד גם לא מבין, גם פקידים בתוך משרד הפנים לא יודעים מה זה.

בנימין אחסתריבה: אני, בפעם הראשונה כשנתקלתי - -

נעמה פלאי: זה מקרים בודדים ועל זה לא היה הדיון.

בנימין אחסתריבה: זה 485 איש בסך הכל בבעיה.

בנימין אחסתריבה: זה לא הרבה.

נעמה פלאי: 485 לא כי הם בהיתרי מת"ק ורשומים באזור.

נעמה פלאי: מדברים מתוך המספר, ולא המספר של מחוסרי המעמד.

קריאות: - - -

נעמה פלאי: 485 זה עלי היתרי מת"ק שמרביתם או כולם רשומים באזור.

נעמה פלאי: הדיון עכשיו נעשה על מקרים בודדים - -

אבי דיכטר: שבכמה מסתכם מספרים בודדים?

חגית ויס: אין לנו אבל אני זוכרת מקרה אחד או שניים כאלה.

אבי דיכטר: הבנתי.

אבי דיכטר: אנחנו כבר דנים שעה באחד או שניים.

חגית ויס: אולי 30 פרסונות - -

בנימין אחסתריבה: לזה מצטרפים כל מיני אנשים שנמצאים במזרח ירושלים.

בנימין אחסתריבה: יש עוד קבוצות שמתחברות אליהם.

נעמה פלאי: וחשוב לציין פה גם את הוועדה ההומניטרית שהוקמה במסגרת הוראת השעה, שממליצה לשר הפנים על מתן מעמד לישראל במקרים הומניטריים מיוחדים.

בנימין אחסתריבה: והיא גם נותנת רק נייר בדרך כלל למרות שיש לה את האפשרות על פי חוק לתת תעודת זהות במקרים שצריך.

בנימין אחסתריבה: אלה מקרים שזועקים, צריך לתת להם מעמד יותר גבוה.

אבי דיכטר: לא, אבל הוועדה מחליטה על פי שיקוליה.

אבי דיכטר: היא לא מחליטה על פי מה שאני אומר או אתה אומר.

בנימין אחסתריבה: כן אבל בחוק הוראת השעה ניתנה לוועדה הסמכות לתת גם תעודת זהות א5 למקרים - -

אבי דיכטר: זו זכות, לא החובה.

אבי דיכטר: זה הבדל משמעותי לענייננו.

בנימין אחסתריבה: אבל יותר מפעם אחת, מבית המשפט העליון הובהר לוועדה שיש לה את הסמכות להתגמש ולהרחיב לתת ליותר אנשים ליהנות מהאפשרויות שמונחות בפניה.

אבי דיכטר: לו זה היה "קליר קאט", אני מניח שבית המשפט העליון היה אומר, היה מורה לשר הפנים לתת.

אבי דיכטר: אני מניח, זה הגיוני.

בנימין אחסתריבה: אנחנו עוברים תיק, תיק - -

אבי דיכטר: יכול להיות.

אבי דיכטר: מה שאני מתחיל ככה להבין בסוף, שאנחנו מנפים את האוכלוסיות הלא רלוונטיות לדיון, אנחנו מגיעים לבודדים.

בנימין אחסתריבה: לא, השאלה לגבי כל ה-485.

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: אנחנו לא אוכלים את אותו אוכל פעמיים.

אבי דיכטר: ה-485 שהם תושבי האזור של הרשות הפלסטינית הסבירו בדיוק נעמה וחגית במה מדובר.

אבי דיכטר: ה-485 זו קבוצה אחת.

אבי דיכטר: הבודדים שאתה דיברת עליהם, שהם "סטייטלס" לצורך העניין ומסתובבים עם הנייר - -

עדי לוסטיגמן: אני לא יודעת אם הם בודדים כי אין להם נתונים.

עדי לוסטיגמן: אנחנו אומרים שאנחנו מכירים 30.

עדי לוסטיגמן: זה יכול להיות בין 30 ל-200 כי אנחנו לא מכירים את כל - -

אבי דיכטר: אתם אומרים 30 והם אומרים 2 אז זה מן הסתם בין המספר הזה למספר הזה.

אבי דיכטר: אני לא יודע אם זה יותר קרוב לשניים או ל-30 - -

עדי לוסטיגמן: אם אף אחד לא ספר אז אי אפשר לדעת, אולי זה גם - -

בנימין אחסתריבה: אני רוצה רגע לחזור גם לקבוצה השנייה.

בנימין אחסתריבה: עוד פעם, העניין שעומד בבסיס הוראת השעה הוא תכלית ביטחונית.

בנימין אחסתריבה: בדיון הקודם נאמר שאם הדור הראשון שקיבל היתר במסגרת הליכי איחוד משפחות לא היתה שום בעיה.

בנימין אחסתריבה: הם לא חלק מהקבוצה שמעורבת בפיגועים או משהו דומה חלילה, ולכן לא ברור למה ילד מגיל 14 שונה מילד בגיל 13.

בנימין אחסתריבה: למה לילד כזה, גם אם הוריו חטאו ולא הגישו בזמן, שזה לא תמיד הסיבה, למה ילד כזה לא אמור לקבל זכויות סוציאליות.

בנימין אחסתריבה: תמשיך ותבחן אותו מדי שנה או מדי שנתיים, יש לך עדין את האפשרות לבדוק אם יש בעיה ביטחונית או פלילית אבל למה להרוס את כל חייו?

בנימין אחסתריבה: למה לא לאפשר לו להחזיק תעודה - -

אבי דיכטר: אני מוכן להעביר את רשות הדיבור למשרד הפנים אבל נדמה לי שהם אמור איזה ארבע פעמים לקראת הדיון שהוא תושב האזור.

עדי לוסטיגמן: על זה בדיוק אנחנו מדברים, הוא בהליך איחוד משפחות והשאלה היא למה - -

אבי דיכטר: לא, זו סוגיה אחרת.

אבי דיכטר: הסטטוס שלו, אם אני מבין נכון, הוא תושב הרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: זה הטיעון שלכם, זה הנימוק שלכם.

בנימין אחסתריבה: אבל גם תושב גרמני - -

נעמה פלאי: אם חלה עליו הוראת השעה, שבבסיסה היא ביטחונית והיא עושה אבחנה בין ילדים עד גיל 14, ומגילאי 14 עד 18.

בנימין אחסתריבה: והשאלה היא למה?

בנימין אחסתריבה: גם אזרח גרמני שמגיע לארץ במסגרת איחוד משפחות, נכון, הוא אזרח גרמני ועדין יכול להחזיק תעודה ארעית במסגרת הליך של איחוד משפחות.

קריאה: הוא מקבל אזרחות.

בנימין אחסתריבה: אז לגבי העניין הביטחוני, אז שוב אני אומר:

בנימין אחסתריבה: מסתבר מהדיון הקודם שאין איתם בעיה ביטחונית.

אבי דיכטר: אנחנו שמענו כאן את היועץ המשפטי - -

מרב מיכאלי: - - - זה היה בנוכחותך.

בנימין אחסתריבה: זה מופיע בפרוטוקול והפרוטוקול פה, אפשר לקרוא מתוכו.

בנימין אחסתריבה: בשאלה הזאת אין שום בעיה, והשאלה למה לא לצמצם את הפגיעה אם זה אפשרי?

בנימין אחסתריבה: זה לגבי ילדים.

אבי דיכטר: תראה, אנחנו עוסקים בדיון מעקב ורוצים לבדוק ולוודא שדברים שדיברנו עליהם בדיון הקודם אכן טופלו או מטופלים.

אבי דיכטר: אם אני מבין נכון את היועמ"ש של השב"כ, אתם נמצאים עכשיו בבחינה של – מה זה אומר?

אבי דיכטר: אתה יכול לפרט מה זה הבחינה הזו?

אבי דיכטר: השאלה שנשאלה כאן על ידי החבר בנימין.

א': אנחנו כרגע בבחינה של הצורך הביטחוני בהמשך הוראת השעה, והעמדה שלנו לצורך העניין לקראת פקיעת התוקף וההארכה, תיקוף של הצורך הביטחוני, ובמסגרת זה אנחנו עושים ונעשה בהתאם לנתונים שנקבל לבחינה של קבוצות הגילאים שמדובר עליהם, 14 עד 18, שזה קבוצת הגיל וגילאי 50 , 60 , באמת האם יש צורך ביטחוני, כן או לא.

א': ההתייחסות לזה תינתן במסגרת ההתייחסות הכוללת כי ההתייחסות הקודמת שניתנה היתה מאוד כוללנית.

אבי דיכטר: נכון לעכשיו, מה שהבנו ממשרד הפנים, שאין להם במחסנית שמות של בוגרים של מבוגרים מאוד.

עדי לוסטיגמן: מעל 65 היא אמרה אם אני לא טועה.

א': לכן אמרתי שאם - -

אבי דיכטר: אם יהיו שמות ואז זה יעבור הלאה.

אבי דיכטר: אני אומר שכרגע ההתייחסות שלך עוסקת בקבוצה של הקטינים, 14-18.

א': אנחנו אמורים לקבל את הנתונים של 14-18 ממשרד הפנים בימים הקרובים מן הסתם, כי זה כבר אצלם, ואז אנחנו נוכל גם לפלח אותם אצלנו ולהתייחס, וגם להתייחס לתמונת המודיעין שקיימת היום, למעורבות של קטינים, לא קטינים, אחמ"ש וקטינים בכלל בטרור, שזו מעורבות שקיימת שאנחנו מזהים אותה.

טל חסין: מה זאת אומרת "קטינים בכלל"?

א': קטינים באזור, ובהתייחס לתמונת המודיעין הקיימת ובהתייחס למצב הביטחוני הקיים ובהתייחס למעורבות של האוכלוסייה הרלוונטית הזאת בטרור, כן או לא, ננתח ונגבש עמדה.

א': היא לא עוד לא גובשה ולכן אני לא רוצה לציין אותה פה.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, אני מתנצלת ואני חייבת ללכת.

מרב מיכאלי: לשמחתי אתם כולכם מוזמנות ומוזמנים ליום זכויות הקהילה הגבוהה, זה ממש פה מעבר לכביש.

מרב מיכאלי: אני רוצה לבקש מהשב"כ – אני רוצה להגיד, אדוני, שנקיים בחודשים הבאים דיון לקראת - -

רוברט אילטוב: כן או לא הארכה.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: בשנה שעברה עשינו את הדיון הזה מאוחר מדי כי היה כבר ממש רגע לפני שהיינו חייבים להאריך את תוקף הצו.

מרב מיכאלי: משום שהשנה אני יודעת שנעשה את זה בזמן, אז אני ממש מפצירה בשב"כ ובכל מי שרלוונטי, להביא המלצות לשינוי.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, שנוכל בהסכמה להכין את העילות, שבני ובנות האדם שיוכלו לקבל רשות להיכנס למדינת ישראל כמו שצריך.

טל חסין: לחיות בה כמו שצריך.

עידו בן יצחק: אני רק אעיר, חברת הכנסת מיכאלי, שבמסגרת הפרוצדורה של צו, הסמכות היחידה היא כן או לא להאריך את הצו.

עידו בן יצחק: עדכונים כאלה ואחרים בחוק, זה דורש הליך חקיקה מלא של שלוש קריאות.

טל חסין: אז זאת שאלה נוספת - -

אבי דיכטר: תשלים את דבריך.

עדי לוסטיגמן: אנחנו רוצים להבין למה לא מתקיים כאן הליך חקיקה.

עדי לוסטיגמן: לאורך כל השנים החוק הזה הוארך בצו בלי הליך חקיקה שאפשר לבחון אם יש צורך בשינויים.

עדי לוסטיגמן: זאת אומרת, מאז שהסתיימו הבג"צים.

נעמה פלאי: לא נכון, היו תיקוני חקיקה.

עדי לוסטיגמן: מאז שהסתיימו הבג"צים היו תיקוני חקיקה?

עדי לוסטיגמן: - - -

נעמה פלאי: היו תיקוני חקיקה בשנת 2005 ובשנת 2007.

נעמה פלאי: היו הקלות שניתנו במסגרת שיקול הדעת הכללי.

נעמה פלאי: היו שני פסקי דין חוקתיים.

טל חסין: כן אבל אין אח ורע להליך הזה שהוראת שעה מוארכת שוב ושוב בלי דיונים, בלי קריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

טל חסין: בלי תזכירי חוק.

טל חסין: זו לא הוראת שעה, זה מצב ששורר פה מאז 2003.

טל חסין: הגיע הזמן להתייחס אל זה ככזה.

אבי דיכטר: יש לא מעט דברים דומים שמתנהלים בהוראות השעה או מה שנקרא הפקודה – מה זה היה?

אבי דיכטר: על חוק הטרור שעבר.

אבי דיכטר: בילינו עשרות שנים, יש לנו דוגמאות.

אבי דיכטר: אני לא אומר שהן בהכרח דוגמאות טובות אבל דוגמאות יש למכביר.

אבי דיכטר: מעבר לכך, כדי לעסוק בחקיקה, צריך מחוקק תורן שיביא חקיקה.

אבי דיכטר: שתהיה חקיקה, מן הסתם יש הליך מסודר, כולנו מכירים את ההליך הזה.

אבי דיכטר: אני לא זוכר בקנה, תקן אותי אם אני טועה, איזה שהוא הליך חקיקה או הצעת חוק שנמצאת בשלב כזה או אחר.

בנימין אחסתריבה: אז מה המהות של הדיון עכשיו?

טל חסין: כן, אז מה מהותה של הוועדה?

טל חסין: אז יעלו פה כל מיני דברים שאתה חושב שצריך - -

בנימין אחסתריבה: סיעור מוחות?

אבי דיכטר: תראו, אתם לא חייבים להגיע לדיון.

אבי דיכטר: הדיון הזה הוא דיון מעקב אחרי דברים שדרשנו מהמשרדים, משרד הפנים וגופי הביטחון.

אבי דיכטר: דרשנו להעמיק בהם בהמשך לדיון הארכת הצו שהיה ביוני.

עדי לוסטיגמן: ואם יש דברים בעייתיים?

אבי דיכטר: נדמה לי שהיום קיבלנו תשובות חלקיות, מרצות יותר, מרצות פחות.

אבי דיכטר: אני לא יכול לומר ש - -

עדי לוסטיגמן: השב"כ הגיע בלי נתונים, המשטרה לא שלחה נציג.

עדי לוסטיגמן: איזה תשובות קיבלנו?

עדי לוסטיגמן: שיש 485 קטינים זאת התשובה?

עדי לוסטיגמן: לא קיבלנו שום תשובה לגוף העניין לגבי למה צריך את המגבלות האלה?

נעמה פלאי: אני חושבת שניתנו תשובות לכל השאלות.

אבי דיכטר: אני חושב שאנחנו די מתורגלים בזה שאנחנו מקבלים תשובות, חלק מרצות אותנו וחלק לא מרצות אותנו בכל תחום.

אבי דיכטר: היום לא קיבלנו תשובה לאחת משלושת הנקודות שהעלינו בגלל תקלה ונפתור אותה מול משרד הבריאות.

אבי דיכטר: לא קיבלנו התייחסות משטרה כי לא נשלח נציג רלוונטי מהמשטרה.

אבי דיכטר: זו תקלה של המשטרה, נטפל בה מולם.

עדי לוסטיגמן: השב"כ הגיע בלי נתונים אדוני.

אבי דיכטר: קיבלנו נתונים כוועדה.

אבי דיכטר: יכול להיות שכאזרחים לא קיבלתם את הנתונים שרציתם.

אבי דיכטר: אנחנו, כוועדה, קיבלנו סדרה של נתונים, קיבלנו סדרה של הבנות.

אבי דיכטר: זה דיון מעקב לקראת הדיון שיהיה בסוף יוני - -

עדי לוסטיגמן: שהוא יהיה הארכה אוטומטית.

אבי דיכטר: אנחנו, הוועדה, אני כרגע נשארתי גם לבד אז - -

עדי לוסטיגמן: זה אומר הרבה.

עדי לוסטיגמן: ..

אבי דיכטר: אני לא יודע כמה פעמים יוצא לכם להיות בכנסת אבל לבד זה לא בודד, כן?

אבי דיכטר: אבל לעצם העניין – אני אומר לעצמי שאם אין איזה הערות קונקרטיות - -

בנימין אחסתריבה: אני רוצה רק לסיים את הדברים: לגבי המבוגרים עוד דבר אחד ואני מסיים – להראות פשוט עד כמה כל ההתנהלות מולם היא אבסורדית.

בנימין אחסתריבה: נקבו פה ב-65, אני חושב שאפשר מגיל יותר צעיר.

בנימין אחסתריבה: שוב, גם פה חשוב כל שנה לבדוק אם אפשר לצמצם יותר.

בנימין אחסתריבה: אני מחזיק פה סטטוס הרשעות של כניסת פלסטיני מישראל.

בנימין אחסתריבה: יושב פה נציג המתפ"ש שמכיר את זה בטוח, כולם מכירים כנראה.

בנימין אחסתריבה: שם מופיע שגברים מעל 55 ונשים מעל גיל 50 שהם תושבי שטחים שגרים שם, לא באיחוד משפחות, יכולים מהגילאים האלה להיכנס לישראל בלי היתר בכלל.

בנימין אחסתריבה: עכשיו, אם לגבי תושבים בפועל שם זה לא מתחייב ולא עושים להם את המוות - -

עדי לוסטיגמן: לא עושים להם כלום, לא בודקים אותם.

בנימין אחסתריבה: - - קל וחומר נכון למבוגרים שגרים פה וכבר בדקו אותם עשרות שנים.

בנימין אחסתריבה: זה לא הגיוני.

בנימין אחסתריבה: אין הלימה בין ההתנהלות - -

אבי דיכטר: שמע, אנחנו רואים הבדל בקיבוע סטטוס.

אבי דיכטר: אני חושב שזה הגיוני לשמוע ממשרד הפנים, שהוא הגורם המוסמך לקבע סטטוס של תושב בישראל, האם הוא הופך להיות תושב קבע, אזרח.

אבי דיכטר: זו פרוצדורה מאוד ברורה ומאוד תחומה במדינת ישראל בידיו של משרד הפנים.

בנימין אחסתריבה: ברור שיש הבדל בין מי שבא לבקר לבין מי - -

נעמה פלאי: זה אולי משפט שאני הייתי צריכה להגיד ולא אתה אבל שימו לב להבדל בין מי שנכנס לפה - - - ויוצא מפה באותו יום וחוזר לביתו באזור לבין מישהו שישהה פה עם תעודת זהות ישראלית שמאפשרת לו מעבר במחסומים, שמאפשרת לו ניוד, שמאפשרת לו הרבה דברים שהם עניינים ביטחוניים.

בנימין אחסתריבה: כן אבל שוב - -

אבי דיכטר: אני לא יודע אם זה יעלה מן הסתם בדיונים שיהיו בין שב"כ למשרד הפנים ובין שב"כ, מתפ"ש ומשטרת ישראל ומשרד הפנים.

אבי דיכטר: עברנו שנה לא רגילה בירושלים.

אבי דיכטר: אני מניח שחלק מהדברים ישפיעו לכאן וחלק מהדברים ישפיעו לכאן.

אבי דיכטר: אני מניח שזה חלק – אם אני עושה קצת הרחבה למה שנאמר כאן בצמצום על ידי היועמ"ש של השירות.

בנימין אחסתריבה: אז שוב, מהקבוצת אוכלוסייה הזאת, זאת בדיוק השאלה שאנחנו רוצים להעלות, ואנחנו חושבים שצריך לחשוב עליה טוב, טוב לפני שמאריכים שוב, האם בקבוצות אוכלוסייה מסוימות, האם יימצא, ולדעתנו זה מה שיקרה, שמעל גיל מסוים, 50 או 55, לא נתקלים במקרים שאנשים היו – ומדברים על אנשים שהיו כבר באיחוד משפחות שנים, אין שום סיבה לא לתת להם תעודות זהות ארעיות.

אבי דיכטר: תראה, החלטה גורפת היא החלטה של דרג מדיני, היא לא החלטה של ועדת כנסת כמו שאתה יודע, אלא אם זה בא בחקיקה.

אבי דיכטר: אני לא מכיר החלטה גורפת שעומדת בקנה, ואני לא מכיר החלטה גורפת שעומדת בממשלה.

נעמה פלאי: היתה החלטה של שר הפנים לעניין מי שהגיש לפני סוף שנת 2003.

אבי דיכטר: לעצם העניין של מבוגרים או מבוגרים מאוד אז אני אומר שוב: אנחנו חוזרים לפער בנתונים הבסיסי שדובר כאן בהתחלה, שהוא נע בין אפס ברישומים אצלכם לבין - -

בנימין אחסתריבה: ממש לא.

בנימין אחסתריבה: יש המון אנשים - -

אבי דיכטר: תראה, אני לא יודע לגשר בין העמדה הממוחשבת, סליחה, אם אני אומר את זה לגבי משרד הפנים, שהיא לוחצת ויוצא לה אפס לבין - -

חגית ויס: גם אנחנו לא האמנו.

חגית ויס: ..

אבי דיכטר: - - לבין מה שאתם אומרים.

אבי דיכטר: אבל בשביל לגשר - -

נעמה פלאי: הסיפור מהדיון הקודם, אנחנו לקחנו - -

אבי דיכטר: רגע נעמה, סליחה, זו תכליתו של דיון מעקב.

אבי דיכטר: זו דוגמה קלאסית למה שאתה מסוגל להציף בדיון מעקב, שהוא הרבה יותר אפקטיבי מאשר להציף אותו בדיון שצריך לקבל החלטה בהצבעה.

אבי דיכטר: אתם טוענים שיש שמות שמשרד הפנים לא מכיר.

אבי דיכטר: רק אחד יכול להיות צודק כמובן.

אבי דיכטר: אז אתם תעבירו את זה - -

בנימין אחסתריבה: לצורך העניין, אם מדובר במספרים בודדים אז שוב, אני לא מבין, גם לגבי ילדים זה ניתן וגם לגבי מבוגרים, אז אני בכלל לא מבין מה הבעיה.

בנימין אחסתריבה: לא מדובר בהשלכות רוחב, אין שום בעיה לפתור.

בנימין אחסתריבה: אתם מדברים הרי על מקרים בודדים של אומללים.

נעמה פלאי: מדברים על הוראת שעה שיש לה בסיס ביטחוני, אז ניתן לגורמי הביטחון להידרש לנושא הזה ונראה איך מתקדמים.

אבי דיכטר: הערה אחרונה בבקשה.

עדי לוסטיגמן: אני עדין לא דיברתי.

עדי לוסטיגמן: אני רוצה לומר קודם כל שאנחנו הגענו כאן, לדיון, אם אדוני זוכר בתום הדיון הקודם אדוני אמר שאחרי חצי שנה יתקיים דיון מעקב נוסף שבו יתייחסו לנקודות האלה.

עדי לוסטיגמן: באמת גם בזימון דובר מראש על איזה נושאים מדובר אבל כמו שאמרתי קודם, הגיעה המשטרה ולא שלחה נציג עם איזה שהן תשובות ענייניות.

עדי לוסטיגמן: השב"כ אמר שעדין אין נתונים ולא מסר שום נתונים.

עדי לוסטיגמן: לכן אנחנו נשארים עם אותם נתונים שהיו בדיון הקודם, שהיה לא לפני זמן רב, ושבו נאמר לנו במפורש, בצורה הברורה ביותר שיכולה להיות שילדים שקיבלו היתרים דרך איחוד משפחות או ילדים שקיבלו תושבות ארעית דרך איחוד משפחות, אין שום נתון ביטחוני לגביהם.

עדי לוסטיגמן: עכשיו, החוק הזה מחתים אוכלוסייה שלמה וקובע מניעה גורפת, זה אנשים שכן נבדקים אינדיבידואלית אבל אומרים: אתם לא יכולים לקבל מעמד יותר גבוה כי הבדיקה לא מספיק גבוהה כדי לעמוד בסיכונים שיקרו אם יהיה לכם את המעמד היותר גבוה.

עדי לוסטיגמן: אנחנו רואים שאין שום נתון שעומד מאחורי זה.

עדי לוסטיגמן: היו שני בג"צים מרכזיים בעניין הזה, גם הבג"צ בעניין עדאלה וגם בעניין גלאון שהיה לפני חמש שנים, דובר על זה שהעניין הזה, החוק הזה הוא לשעה לא סתם.

עדי לוסטיגמן: החוק הזה הוא לשעה כיוון שיש בו בעיה חוקתית.

עדי לוסטיגמן: יש הבנה שיש אתו קושי ושצריך לבדוק כל שנה כדי לראות אם יש סיבה בכלל להמשיך אותו, ואם יש סיבה להמשיך אותו בהיקף הנוכחי שקיים עכשיו.

עדי לוסטיגמן: אנחנו רואים שלאורך השנים, חוץ מאשר כאשר בג"ץ העיר הערות וליווה את העניין הזה, לא באמת נעשתה בדיקה כזאת, וגם עכשיו אדוני אמר שאמנם נעשות ישיבות הערכה, שאנחנו מאוד מעריכים את זה אבל אין שום אפשרות לתיקונים.

עדי לוסטיגמן: בעצם זה רק לפני הארכה שתהיה שוב אוטומטית כמו שהיתה בפעם הקודמת, למרות שאין שום נתון ביטחוני שמצדיק את המצב הזה.

עדי לוסטיגמן: לגבי בדיקה של אנשים מבוגרים – חברותי כאן אמרו שאין להן נתונים לגבי אנשים מעל גיל 65.

עדי לוסטיגמן: אני לא יודעת לפי מה החוק הזה צריך לראות על איזו קבוצת אנשים הפגיעה חייבת לחול, ואם אין שום נתון ביטחוני לגבי אנשים מגיל 45 או מגיל 50, שהם גם לא אנשים מאד צעירים וגם אחרי 15 שנה שבהן הם מגיעים למשרד הפנים עם ערמות של מסמכים ומקבלים איזה שהוא היתר צבאי נחות שלא מקנה להם זכויות סוציאליות ושלא מאפשר להם אפילו לנהוג.

עדי לוסטיגמן: לא מאפשר להם אלמנטים בסיסיים שאדם בחברה מודרנית, שהוא חי בה ומשתקע בה ומגדל משפחה זקוק להם, צריך לבדוק אם הם צריכים אותם.

עדי לוסטיגמן: למה החתך הוא מגיל 65?

עדי לוסטיגמן: מה עם אנשים בני 50?

עדי לוסטיגמן: הם אנשים צעירים.

עדי לוסטיגמן: הם אנשים שאם מישהו כאן גר מגיל 25 עד 40, 15 שנה, והוא כל שנה נבדק והוא נקי מרבב - -

נעמה פלאי: מסוף 2003 ניתן לו מענה.

נעמה פלאי: את שוכחת את החלטת השר האחרונה שנתנה לו מענה.

נעמה פלאי: ואם אנחנו כבר מדברים על בית המשפט העליון - -

אבי דיכטר: אני אתן לה לסיים ואז את תתייחסי.

אבי דיכטר: בבקשה.

עדי לוסטיגמן: גם אם הוא הגיש בשנת 2007 והוא כבר 10 שנים עם היתרים והוא לא הגיש לפני 2003 ולא משדרגים אותו אבל הוא 10 שנים כל שנה נבדק, ויש לו פה ילדים ומשפחה, ואם מדברים על האוכלוסייה של ירושלים המזרחית, אנחנו יודעים שהם אוכלוסייה ענייה ביותר בארץ, לא רק בהשוואה לירושלים.

עדי לוסטיגמן: הנתונים הם באמת מחרידים.

עדי לוסטיגמן: זה אנשים קשי יום שצריכים להידפק על דלתות משרד הפנים, להתמודד עם בירוקרטיה באמת בלתי אפשרית, והכי חמור מזה באמת להיות במצב נחות.

עדי לוסטיגמן: נחות לעומת בני המשפחה שלהם.

עדי לוסטיגמן: יש כאן את אחמד, זה ילד כזה.

עדי לוסטיגמן: חברותי דיברו פה קודם על כך שילדים מגיל 14 זה ילדים שהם תושבי שטחים, שגרו כל הזמן בשטחים ופנו רק בגיל 14.

עדי לוסטיגמן: זה לחלוטין לא נכון.

עדי לוסטיגמן: במקרה של אחמד, הוא נולד בירושלים, והוא גר בירושלים רוב חייו עוד לפני גיל 14.

עדי לוסטיגמן: ואמא שלו, עד שנת 94 היתה מדיניות מפלה שלא הרשתה לאמא להגיש איחוד משפחות, והיא לא יכלה לפנות עבור אבא שלו ולהשתקע כאן כי היתה מדיניות של משרד הפנים שלא אפשרה את זה.

עדי לוסטיגמן: ואחר כך בשנת 97 היא פנתה ולא נענתה הרבה זמן, ואחר כך הסתבר שציפו ממנה להיות כאן בצורה חוקית עוד לפני אישור הבקשה, ובגלל שהיא לא עשתה את זה אז סירבו לה.

עדי לוסטיגמן: בכל אופן הוא פנה ופנה ופנה לאורך השנים, עד שבסופו של דבר הפנייה שאליה התייחסו שהוא היה מעט מעל גיל 14.

עדי לוסטיגמן: היום הוא בן 26, כבר שנים ארוכות עם היתרים.

עדי לוסטיגמן: 10 שנים נמצא כאן עם היתרי שהייה.

עדי לוסטיגמן: הוא לא מצליח להתקדם בעבודה, הוא לא יכול לנהוג, זה מקשה עליו למצוא בת זוג כי כמובן שנשים צעירות מעדיפות מישהו מבוסס, מישהו שיש לו אוטו.

עדי לוסטיגמן: זה דברים אלמנטריים אבל אלה החיים עצמם.

עדי לוסטיגמן: זה החיים של אנשים.

עדי לוסטיגמן: אני אשמח אם אפשר יהיה לשמוע את אחמד, שהוא יספר כי הוא הגיע לכאן באופן מיוחד - -

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: הוועדה הזו היא לא מחליפה את משרד הפנים בטיפול הפרטני - -

עדי לוסטיגמן: ודאי, אבל חשוב שהוועדה תתרשם.

אבי דיכטר: שמעתי אותך ברוב קשב.

אבי דיכטר: אני מבקש אם יש לך משהו לשלים בקצרה כי אנחנו עוברים לשמוע את עמדת משרד הפנים.

אבי דיכטר: אנחנו לא פותרים פה בעיות פרסונליות, לא של אחמד ולא של אף אחד אחר.

עדי לוסטיגמן: אף אחד לא בא לכאן כדי שיפתרו את הבעיה הפרסונלית שלו, אני חושבת שהוא כבר די נואש מהעניין הזה.

עדי לוסטיגמן: הוא בא לכאן כי בסופו של דבר זה בני אדם.

אבי דיכטר: אני מבקש להתייחס לנושא הכללי.

עדי לוסטיגמן: אני אתייחס התייחסות נוספת: נאמר כאן מעל גיל 18, יכולנו להגיד להם לחזור לשטחים אבל אנחנו ברוב נחמדותנו מאפשרים להם להמשיך להיות כאן.

עדי לוסטיגמן: אני רוצה לומר - -

נעמה פלאי: זה הוראת השעה אומרת.

עדי לוסטיגמן: אבל אנחנו מדברים על הוראת השעה.

עדי לוסטיגמן: הוראת השעה היא לשעה.

עדי לוסטיגמן: היא לא אמורה היתה להיות הוראת השעות והחיים, כל החיים.

עדי לוסטיגמן: היא אמורה להיות היתה הוראה זמנית לבדוק אם יש בה נחיצות רק מסיבות ביטחוניות.

עדי לוסטיגמן: ולכן, הוראת השעה היא לא אמורה להיות איזה שהוא מצב סטטי שאנחנו אמורים להתייחס אליו כעובדה מוגמרת אלא דבר שצריך לשקול לגבי הנחיצות שלו.

עדי לוסטיגמן: בדיוק בגלל זה אנחנו נמצאים כאן.

עדי לוסטיגמן: ואם הוראת השעה לא מתאימה לשעה הנוכחית אז צריך לחשוב עליה מחדש.

עדי לוסטיגמן: עכשיו, לגבי ילדים מעל גיל 18 – קודם כל, המדינה גם הבהירה בפני בג"ץ שהילדים האלה יכולים להמשיך להיות כאן.

עדי לוסטיגמן: דבר שני, כל בן אדם אחר שהוא תושב של מדינה, של הולנד, של גרמניה, של אנגליה, ואנחנו בדקנו את זה, אם הוא מגיע לפני גיל 18 ורואים שהוא שייך לאותה מדינה והוא לא זר, הוא לא מהגר, הוא מכאן.

עדי לוסטיגמן: אמא של אחמד היא כאן מדורי דורות.

עדי לוסטיגמן: המשפחה שלו נמצאת בירושלים הרבה לפני שהמשפחה שלי והמשפחה של רוב הנוכחים כאן, אני מניחה, היו בירושלים.

עדי לוסטיגמן: אדם כזה שמגיע והילד שלו הוא קטין מתחת לגיל 18, הילד שלו קודם כל מקבל אזרחות.

עדי לוסטיגמן: הוא לא נשאר עם ההיתר ובטח לא לוקחים ממנו בגיל 18.

עדי לוסטיגמן: זאת אומרת, האופן שבו הציגו את זה כאילו נותנים להישאר אחרי גיל 18 - -

אבי דיכטר: אני מבקש לקצר כי אני רוצה לשמוע תשובה ולסכם את הדברים.

אבי דיכטר: אם את יכולה ממש שורה תחתונה.

עדי לוסטיגמן: אז השורה התחתונה היא שאנשים שמתייחסים אליהם כתושבי שטחים, מתייחסים אליהם כך כי הם גרו איזו תקופה מסוימת על קו התפר באבו-דיס כי לא הרשו להם לקבל איחוד משפחות או מסיבות כאלה ואחרות.

עדי לוסטיגמן: נכון להיום יש הרבה אנשים, הרי עד גיל 35 אסור לגברים לבקש איחוד משפחות.

עדי לוסטיגמן: אז אישה, רק להבין את הכרוניקה של העניין הזה – אישה שנישאת לתושב שטחים, אישה ירושלמית או אישה שהוא אזרחית ישראלית, היא לא יכולה לגור אתו כאן.

עדי לוסטיגמן: היא נאלצת לגור עם הילדים שלה עד שבן הזוג מגיע לגיל 35.

עדי לוסטיגמן: ואז, בגלל שהיא נאלצה לגור על קו התפר, אפילו אם הילדים למדו בירושלים ונולדו בירושלים או בישראל, אומרים להם: אתם תושבי שטחים כי גרתם בשטחים.

עדי לוסטיגמן: אז הילדים הקטנים שגרו רק מהסיבה הזאת שלא נתנו לאבא שלהם לקבל פה איחוד משפחות, הם הפכו להיות תושבי שטחים כל חייהם, שנה אחרי שנה והיד נטויה, ועל זה אנחנו מדברים.

עדי לוסטיגמן: אולי גם עוד 30 ו-40 שנה הם יצטרכו להמשיך להיות רק עם היתרים במצב נחות, במצב שמופלה.

עדי לוסטיגמן: האחים של אחמד הם תושבי ישראל.

עדי לוסטיגמן: הוא מפולה מכל בני המשפחה שלו במצב נחות מהם, ועל זה רצינו שמוע תשובות, ועל זה לא קיבלנו ולו תשובה אחת.

עדי לוסטיגמן: התשובה המספרית של כמה יש זו לא תשובה מספקת.

עדי לוסטיגמן: התשובה היא למה צריך שימשיך להיות, לא תשובה כמה אנשים נפגעים מזה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

נעמה פלאי: אם דיברו על העתירות בבית המשפט העליון אז קודם כל, היו שתי עתירות בבית המשפט העליון שניתנו פסקי דין בשנת 2006 ובשנת 2012.

נעמה פלאי: שתי העתירות נדחו ונקבע שהחוק הזה הוא חוקתי על קוצו של יוד.

נעמה פלאי: בהרכבים מורחבים העתירות נדחו ונקבע שהן חוקתיות.

נעמה פלאי: ורק לאחרונה בית המשפט העליון, וחברי יספרו גם כי הם היו שם העותרים, הוגשו עתירות חדשות ובית המשפט העליון אמר מפי הנשיאה שלא חלף מספיק זמן כדי לדון שוב בשאלת החוקתיות, ואמר שניתנו מענים על ידי שר הפנים בהיבטים שונים וביניהם החלטת השדרוג למי ששוהה פה משנת 2003.

נעמה פלאי: אז נחזור שוב ונגיד שאנשים שוהים פה שנים רבות ולא נותנים להם יותר מ-א5.

נעמה פלאי: הרבה מהאנשים האלה קיבלו מענה באמצעות החלטת השר על ההקלות.

עדי לוסטיגמן: אדוני, רק כדי לדייק כי אנחנו היינו אתמול בדיון בבית המשפט העליון, שם נאמר מפי הנשיאה שצריך לראות מה קורה בהארכה הבאה.

עדי לוסטיגמן: ולאחר ההארכה הבאה צריך לראות אם העניין הוא חוקתי או לא.

עדי לוסטיגמן: זה מה שהיא אמרה מכיוון שההארכה הבאה היא קרובה, וחבל שהדברים נאמרו.

נג'יב זאיד: אפשר רק הערה?

אבי דיכטר: מי אדוני?

נג'יב זאיד: אני עורך דין ומטפל בתיקים כאלה המון זמן, והיה לי פסק דין לפני שלוש שנים – פסק דין מאי דג'אני, בית המשפט העליון התייחס לראשונה לעניין הצורך בעיון מחדש במצב החקיקתי, במציאת פתרון חקיקתי לבעיה החוקתית, ומאז 2013 פסק הדין של מאי דג'אני, משרד הפנים לא התייחס לעניין הזה.

נג'יב זאיד: גם הכנסת לא התייחסה לעניין הזה.

נג'יב זאיד: שם דובר על שנתיים של פרק זמן כדי לראות מה יהיה עם המצב של החקיקה, ולאחר שעברו שנתיים, הגשתי עתירה חוקתית שהצטרפו אליה חבריי מהמוקד להגנת הפרט ועורכת הדין עדי לוסטיגמן, ורק אז למרבה הפלא המדינה התעוררה והתחילו לחשוב על מציאת פתרון, שבעקבותיו באה ההחלטה של שר הפנים.

נג'יב זאיד: השאלה עכשיו מה יהיה?

נג'יב זאיד: כפי שחברי אמרו היה דיון בבג"ץ, ואנחנו כולנו עומדים וצופים מה יהיה לקראת ההארכה הבאה?

נג'יב זאיד: השאלה אם יהיה דיון עקרוני ומציאת פתרון לבעיה החוקתית או שהחוק יוארך עוד פעם ככה בצורה אוטומטית, ללא התייחסות להערות בית המשפט בפסק דין דג'אני.

נג'יב זאיד: לכן, אני אומר שצוינו פה שני פסקי דין של בג"ץ, רק יש פסיקה של בית המשפט בענין דג'אני ועניינים אחרים שעלו בהם הערות של צורך לתקן את המצב בחקיקה.

נג'יב זאיד: לכן, אני ביקשתי להעיר שזה לא מדויק לספר על שני פסקי דין ולהתעלם מההערות של בית המשפט שהיו לאחרונה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אנחנו את התשובה המסכמת נדע בדיון על ההארכה.

אבי דיכטר: עד אז אני מניח שיסתיימו הדיונים בין היועמ"ש של שב"כ לבין משרד הפנים.

אבי דיכטר: אם יהיה צורך לעשות דיון מקדים לפני הדיון בהארכת הצו אנחנו נקיים דיון מקדים אם יהיה צורך מעבר למה שאני שומע כרגע - -

עדי לוסטיגמן: אדוני, הנציגה של עדאלה לא דיברה.

אבי דיכטר: שמענו אתכם ברוב קשב ואנחנו לקראת סיכום דיון, אני מבקש לא להפריע.

אבי דיכטר: אם יהיה צורך אנחנו נעשה דיון נוסף.

אבי דיכטר: בכל מקרה, הדיון יהיה בדיון הארכה במועד כדי להחליט האם מאריכים או לא מאריכים או איזה התליות יקבעו אז.

אבי דיכטר: אני לא מציע לתת ציונים, לא לבית המשפט העליון על ההחלטות שלו ולא לכנסת על ההחלטות שלה.

אבי דיכטר: לא פה זה תהליך אוטומטי ושם זה תהליך לוגי, ולא פה זה תהליך לוגי ושם זה תהליך אוטומטי.

אבי דיכטר: כל רשות תעשה את עבודתה נאמנה, ועם ישראל חי.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: הישיבה נעולה.