ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1186, 2018-12-11 13:40

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

יצחק וקנין: על סדר היום הצעה לסדר היום בנושא תעסוקת חרדים ועידוד המצטרפים למעגל העובדים, הצעה של חברי הכנסת מיקי לוי, משה גפני ואחמד טיבי.

יצחק וקנין: (היו"ר משה גפני)

משה גפני: מה לגבי הנושא הקודם?

יצחק וקנין: נתנו להם לצאת החוצה כדי להתייעץ לגבי תאריכים.

משה גפני: שיחזרו.

משה גפני: ההתייעצויות שלהם היו עלי לזרה.

משה גפני: אם אפשר לקרוא להם.

משה גפני: בינתיים נמשיך בסדר היום.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

מיקי לוי: אני אומר כבר בפתח דבריי שהגשת הבקשה היא מתוך דאגה עמוקה ושמישהו לא יקשור שום נושא אחר או אפשרויות אחרות.

מיקי לוי: הנושא בהחלט מטריד אותי ואני מחפש דרכים לשלב את האוכלוסייה החרדית בתעסוקה, בשיעור התעסוקה.

מיקי לוי: האחוזים ירדו מתחת ל-50 אחוזים ויש מקום לדאגה בעניין הזה.

מיקי לוי: על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה 47.8 אחוזים מועסקים.

מיקי לוי: על פי הנתונים שפורסמו לאחרונה, שיעור התעסוקה של גברים חרדים בני 25 עד 64, סוף הרבעון השלישי של השנה, ירד אל מתחתל-47 אחוזים כשהוא היה כבר על 51.4 אחוזי ברבעון הקודם.

מיקי לוי: זאת פעם ראשונה ששיעור התעסוקה של הגברים החרדים יורד מתחת ל-50 אחוזים וצריך לבדוק למה.

מיקי לוי: אני כבר רוצה להדגיש ולומר שהנתונים של הנשים החרדיות, שיעור ההשתתפות שלהן בעבודה עבר אפילו את היעד הממשלתי.

מיקי לוי: כרגע, ב-2018, שיעור תעסוקת נשים חרדיות הוא 75.5 אחוזים וזה אומר מ-2009, עת השיעור היה 59.1 אחוזים, זוהי קפיצה בלתי רגילה שמראה שהמאמצים והרצון להשתלב הם בהחלט ראויים להערכה.

מיקי לוי: יש כמה וכמה סיבות לחוסר ההשתתפות של האוכלוסייה החרדית בשוק העבודה.

מיקי לוי: דבר ראשון, זה נובע מפערי השכר.

מיקי לוי: אם אתה לוקח גבר חילוני באותם גילאים של 25 עד 64, החילוניים בשנת 2014 הרוויחו 10,600 שקלים והחרדים הרוויחו 6,600 שקלים, כמעט 4,000 שקלים פחות מהחילונים.

מיקי לוי: אני אדלג על 2015 ואקפוץ ל-2016.

מיקי לוי: האוכלוסייה החילונית בגילאי 25 עד 64, מרוויחה בממוצע 11,068 שקלים והאוכלוסייה החרדית מרוויחה 7,443 שקלים.

מיקי לוי: אגב, אני קורא מהדוח של מרכז המחקר, דוח מאוד מפורט, פשוט מרתק ואני ממליץ לכולם לבקש אותו, דוח שנותן תמונה ברורה לחלוטין ומראה מה קורה.

מיקי לוי: בהחלטת הממשלה מה-17 בדצמבר נקבע שיש צורך בייצוג הולם של האוכלוסייה החרדית בקרב עובדים בשירות המדינה ולפיכך נקבע כי שיעור העובדים מקרב האוכלוסייה החרדית לא יפחת מ-7 אחוזים.

מיקי לוי: אנחנו לא עומדים ביעד הזה.

מיקי לוי: גם כך הוא לא מספיק אבל גם ביעד הזה אנחנו לא עומדים וצריך לראות איך אנחנו מצמצמים.

מיקי לוי: זה בהחלט מטריד אותי.

מיקי לוי: יש לי גם נייר עבודה של התאחדות התעשיינים בישראל שהפניתי להם את השאלות האלה.

מיקי לוי: בהחלט הם מדברים על שעות עבודה ומשמרות שאינן תואמות את זמני התפילות ומצריכות מהמעסיקים הקצאת זמן ייעודי לתפילות וכולי.

מיקי לוי: יש להם תשובות אלא שצריך לעשות מאמצים לקיים את זה.

מיקי לוי: יש להם תשובות של קיום הכשרות מתאימות לצורכי מקום העבודה במרכז הכשרה או במפעל תוך הכנת סביבת עבודה מתאימה.

מיקי לוי: לדוגמה, הקצאת זמן לתפילות ומקום לתפילה מוסדר כגון הקמת בית כנסת או רחבת תפילה וכולי.

מיקי לוי: הקצאת חונך על ידי המפעל להכנה.

מיקי לוי: ליווי והכנה להשתלבות בעבודה, הקצאת משאבי ממשלתיים.

מיקי לוי: אני לא יודע אם נמצא כאן נציג האוצר ושואל מה עם התקצוב הממשלתי ולאן הוא נעלם.

מיקי לוי: חברים, האוכלוסייה הזו מכפילה את עצמה כל 16 שנים.

מיקי לוי: אני מאחל שתמשיכו ותשלשו אבל חייבים לשלב את האוכלוסייה הזו בשוק העבודה, להתאים את עצמנו לצרכים שלה, להקצות משאבים ולא לקחת את המשאבים שהמדינה תקצבה לעניין הזה.

מיקי לוי: אני שואל מה האוצר עושה לצמצום הפערים האלה, היכן התקנים והיכן התוכנית לאפליה מתקנת.

מיקי לוי: היכן התוכנית הזאת?

מיקי לוי: יש כאן מרכיבים שב-45 דקות לא נוכל להקיף אותם אבל אני מקווה שנתנו איזו התחלה לעניין הזה.

מיקי לוי: אני שוב חייב לומר שהנשים החרדיות ביצעו צעדים ענקיים הן בתחום ההשכלה, הן בתחום ההשתלבות בעבודה, הן בתחום הרצון להשתלב בעבודה.

מיקי לוי: ביקרתי במפעלים שם הנשים החרדיות הן הדומיננטיות.

מיקי לוי: אני שמח כל פעם לגלות עוד רואת חשבון ועוד עורכת דין ועוד כאלה שנותנות את הטון.

מיקי לוי: אבל זה לא מספיק.

מיקי לוי: אנחנו נשלם מחיר כבד מאוד אם הממשלה באשר היא – בכלל לא חשוב איזו היא – לא תעשה צעדים.

מיקי לוי: הבאתי את הנושא הזה גם למליאה וגם לכאן מתוך דאגה למציאת פתרון הולם.

מיקי לוי: נמצאים כאן נציגי ההסתדרות, נציגי נשים ועמותות חרדיות ואני אשמח מאוד לשמוע.

מיקי לוי: אם אני טועה במשהו, אני אשמח עוד יותר אם תתקנו אותי.

מיקי לוי: אני מבקש כן לפתוח פתח ענק לעניין הזה ואני חילוני אבל מבית דתי.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אני מודה לך.

משה גפני: אני בכלל מודה לך על ההתנהלות שלך כאן

משה גפני: בוועדה במשך כל הקדנציה הזאת - אני מכיר אותך גם קודם – בנושאים רבים שאתה באמת לגופו של עניין ולא עם סטיגמות.

משה גפני: העלאת הנושא הזה היא העלאת נושא חיוני.

משה גפני: גם טובת המדינה, גם טובת העובדים ואני חושב שמה שאתה עושה בעניין הזה, זה דבר מאוד חשוב.

מיקי לוי: עוד משהו.

מיקי לוי: תדעו לכם שאמנם זה לא בוועדה הזאת אלא בוועדת הטכנולוגיה, אבל אני לא אתן לסגור את פרויקט להבה שניסו לצמצם אותו.

מיקי לוי: זה בנפשנו.

משה גפני: נכון.

מיקי לוי: כל ההכנסה של הדור הצעיר לתוך העולם המחשובי כי לשם אנחנו צועדים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מצטרף לדברים.

משה גפני: החוק אומר שצריך העדפה מתקנת לחרדים, כמו שיש העדפה מתקנת לערבים.

משה גפני: האם בדקת את העניין הזה?

משה גפני: האם עוברים על החוק?

שגית אפיק: מצאתי שיש גם חוק ויש גם החלטות ממשלה שונות שבאות לקבוע המלצות לשילוב האוכלוסייה החרדית בשירות המדינה.

שגית אפיק: למעשה החוק עוסק בשירות המדינה בלבד והחוק קובע העדפה מתקנת במשרדי הממשלה.

שגית אפיק: שוחחנו עם הגברת מור ברזני מנציבות שירות המדינה.

שגית אפיק: יש כאן מישהו מנציבות שירות המדינה?

נחמיה שטיינברגר: כן.

שגית אפיק: אתה בוודאי תוכל להרחיב.

שגית אפיק: אני אומר את הדברים שנאמרו לנו על ידה ותקן אותי אם הם לא מדויקים.

שגית אפיק: ממה שאנחנו הבנו בעיקר יש הוצאה של מכרזי עתודה למגזר החרדי שהם מכרזים ייעודיים שמיועדים בעיקר למגזר החרדי.

משה גפני: זה לא החוק.

שגית אפיק: זו דרך מסוימת שאפשר לפרש את החוק.

שגית אפיק: העדפה מתקנת, המשמעות שלה היא בעצם שאם במכרז רגיל מגיעים שני אנשים ומצבם זהה ביחס לכל נתוניהם, האדם שהוא בעל ההעדפה התקנת – במקרה הזה מהאוכלוסייה החרדית, במקרים אחרים מהאוכלוסייה הערבית או הדרוזית או הצ'רקסית וכולי – יהיה זכאי להעדפה מתקנת ולהיבחר במכרז גם אם נתוניו זהים לשל אדם אחר שהגיע אתו לקו הסיום של המרוץ.

שגית אפיק: ממה שאנחנו הבנו זה שלב שאמור להיעשות בשלב ועדת הבוחנים.

שגית אפיק: אם הבנו נכון, אין דרך לנציבות שירות המדינה לעקוב האם זה מתבצע במשרדי הממשלה, איך זה מתבצע במשרדי הממשלה, והדיווח שהם מקבלים הוא בעיקר ביחס למכרזים שהם מכרזים מיועדים מראש לאוכלוסייה החרדית.

שגית אפיק: יש גם תוכנית שיצאה למעשה והיא עוסקת גם כן בשילוב צוערים חרדים בשירות המדינה.

שגית אפיק: זו תוכנית שיצאה בעקבות החלטת ממשלה אבל לשאלתך כיצד החוק עצמו, ההעדפה המתקנת עצמה מיושמת במשרדי הממשלה, אני לא קיבלתי תשובות חד משמעיות לא ממשרדי הממשלה.

שגית אפיק: אנחנו לקחנו כדגימה, התקשרה המתמחה אצלי למשרד המשפטים לשאול האם מופיע במכרז שאדם ידע שאם הוא ניגש למכרז, יש לו העדפה מתקנת, והתשובה שקיבלנו היא לא.

משה גפני: מי נמצא כאן ממשרד המשפטים?

משה גפני: אף אחד.

שגית אפיק: שאלנו האם ועדות הבוחנים יודעות שהן צריכות לכלול בהנמקות שלהן התייחסות לשאלת ההעדפה המתקנת.

שגית אפיק: לא קיבלנו על כך תשובות חד משמעיות.

שגית אפיק: אולי תוכל להאיר את עינינו אם יש דברים נוספים שפספסנו.

משה גפני: אני מודה לך על העבודה שעשית.

משה גפני: אני מרגיש שהחוק לא ממוצה ואני מתפלא על משרד המשפטים.

משה גפני: אני מבין שהם לא הגיעו לכאן למרות שהוזמנו.

משה גפני: משרד המשפטים היה צריך לזעוק על העניין הזה שלא מקיימים את החוק.

משה גפני: גברת לב, לא בדיוק נוגע לחוק.

משה גפני: את הלכת לבנק ישראל?

רחל לב: לא.

משה גפני: את רוצה להתייחס לעניין הזה?

רחל לב: אבל לא על המקרה של בנק ישראל.

רחל לב: על מקרה אחר.

משה גפני: בבקשה.

רחל לב: שלום וברכה לכל המשתתפים.

רחל לב: אני מנהלת תוכנית הכשרה לנשים חרדיות בתחום אנימציה בביתה ספר סיעור מוחות.

רחל לב: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי שמעלה את הנושא.

רחל לב: אני מגיעה מנקודת המבט של נשים.

רחל לב: אנחנו קבלנו פנייה בתחילת 2017 ממנכ"ל סטודיו מאוד גדול בירושלים שהוא צריך קבוצת נשים חרדיות שיעבדו בתחום האנימציה ויעשו סרטים לתאגיד וולט דיסני.

רחל לב: כולנו מכירים את התאגיד וולט דיסני.

רחל לב: הלכנו על ההכשרה הכי יקרה.

רחל לב: מתוך 300 מתעניינות בחרנו 30 נשים מהתחום והן היו מספיק מוכשרות והתחלנו את תוכנית ההכשרה הכי יקרה בארץ בעזרת משרד הכלכלה, עמותת תמך והרשות לפיתוח ירושלים.

רחל לב: לאחר שנתיים של לימודים קשים כאשר הבנות עזבו עבודה ולא התפרנסו באותה עת, חמישה ימים בשבוע, עזבו משפחה, ילדים, הכול, עצרו את החיים כדי להגיע למשרה הנכספת ולעבוד בסטודיו שהבטיח שהוא יעדיף אישה חרדית על פני מישהי מהמגזר הכללי, אם הן יהיו באותם תנאים כמו שקודם צוין.

רחל לב: הבנות הגיעו לשלב הגמר כאשר במהלך כל התקופה, כל הזמן מנכ"ל החברה הגיע להגשות של הפרויקטים והביע שביעות רצון מעל הממוצע והייתה התפעלות גדולה, הגיעו לשלב הסופי ומתוך 30 בנות שעברו את התקופה הזאת, כ-17 נשים התקבלו לעבודה.

רחל לב: מתוך ה-17 נשים אלו בפועל התחילו לעבוד שבע נשים ובהפתעה – זו הייתה מעין דרישה – נאמר שהן חייבות לעבור הכשרה נוספת בחינם, אחרי השנתיים, של חמישה חודשים, חמישה ימים בשבוע, עד השעה 6:00 בערב בזמן שהובטח להן שיהיו להן שעות אם ושהן תיכנסנה לעבודה.

רחל לב: הן סיימו את חמשת החודשים האלו בחינם ומתוך שבע נשים נכנסו בפועל ארבע נשים, אחת מהן היא אם חד הורית ששלחו אותה לביתה ובמקביל הייתה קבוצה של סטודנטים מהמגזר הכללי שהתקבלו יותר מארבע.

רחל לב: ארבעת הנשים שלנו התקבלו על תנאי ללא הסכם עבודה.

רחל לב: עכשיו הן נכנסו לעבודה, לפני שבוע, ללא הסכם.

משה גפני: את שאלתם למה?

רחל לב: זה משהו שאי אפשר להבין.

רחל לב: אנחנו שאלנו כל הזמן למה ואז נאמר אילוצים, אנחנו עסק, זה משהו דינמי.

מיקי לוי: גם החילוניים עושים כך?

רחל לב: למה בעצם רצו אותנו בהתחלה?

רחל לב: למה בכלל ניגשו אלינו?

רחל לב: ראשית, הם ראו שהבנות מוכשרות אבל שנית, היה להם מאוד קשה לגייס סטודנטים מבצלאל כי הסטודנטים בבצלאל לא מסכימים לעשות עבודה שחורה, מה שוולט דיסני אומר להם ומכתיב להם אלא הם רוצים לייצר בעצמם.

רחל לב: הבנות שלנו עשו הכול, אמרו שלא מעניין אותן, הן מסכימות לעשות הכול, להרוויח כסף, להיכנס לתחום חדש.

רחל לב: אנימציה לא הייתה במגזר החרדי בכלל.

רחל לב: נשים ממש פרצו דרך.

רחל לב: עכשיו הן יושבות בבית, שלא לדבר על כך שאנחנו כבית ספר יצאנו בבושת פנים, אין אמון, תוכנית ההכשרה הייתה מאוד מאוד יקרה ולא היה כאן כל רווח לאף אחד.

מיקי לוי: אני אטפל בזה.

מיקי לוי: לא טוב שאתה תטפל בזה.

משה גפני: אני מבקש ממך את כל הפרטים האלה.

משה גפני: תני לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: אני מבקש שבסוף הבדיקה שלך, תביא את התוצאות.

משה גפני: יכול להיות שיש סיבות מוצדקות, יכול להיות שאין סיבות מוצדקות, יכול להיות שזה כמו שהיא מתארת את זה.

משה גפני: שנדע את זה כאן בגלוי שזו תמונת המצב.

משה גפני: אלה פרויקטים שלא היו קודם.

משה גפני: אני מודה לך.

רחל לב: אני רק רוצה לציין דבר אחד.

רחל לב: לאור המצב אנחנו התחלנו לגבש תוכנית חממה לנשים המובטלות האלו שיושבות בבית.

רחל לב: מגייסים סטודיויים לאנימציה שיקלטו אותן ויעסיקו אותם.

משה גפני: אני רק מבקש את כל הפרטים האלה להעביר לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: דברי אתו.

משה גפני: הוא יבדוק את זה ויכול להיות שנקרא לאנשים כדי לראות מה עושים עם הדבר הזה.

משה גפני: זה דבר שהוא מזעזע.

משה גפני: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: כפי שידוע, אני הייתי הנציג שלך, ייצגתי אותך בוועדת החוקה בתהליך החקיקה של החוק לייצוג הולם שאתה יזמת אותו ועבר זמן לא קצר מאז.

אורי מקלב: היינו צריכים לראות כבר היום את היישום ולראות מהקרה עם יישום החוק הזה.

אורי מקלב: החוק הזה דיבר על האוכלוסייה החרדית שתקבל מעמד שווה לעוד אוכלוסיות בהן צריך לעשות העדפה מתקנת כמו דרוזים, ערבים, צ'רקסים, אתיופים ועוד, כדי לתת להם את המעמד שלהם ואת העדיפות.

אורי מקלב: צריך לומר שמדובר כאן על כך שהמתמודדים הם עם אותה השכלה ואותן יכולות.

אורי מקלב: איך מיישמים את החוק הזה.

אורי מקלב: התחלנו לא טוב עם הנציבות אבל אני חושב שסיימנו בסופו של דבר בהבנות ועם נכונות ורצון טוב לעשות גם על ידי פרויקטים מסוימים שהנציבות עצמה מקדמת וגם על ידי יישום בשטח.

אורי מקלב: היישום בשטח אומר מכרזים שהמדינה מוציאה, אמורה לתת את ההעדפה המתקנת כמו לקבוצות האחרות.

אורי מקלב: אפשר לעשות זאת בשתי דרכים.

אורי מקלב: דרך אחת היא מכרזים ייעודיים לאותה אוכלוסייה.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה נאמר קודם.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אמרה עורכת הדין שגית אפיק.

אורי מקלב: גם זה חלק מהמסגרת.

אורי מקלב: זאת אומרת, החוק אומר שצריך לתת.

אורי מקלב: הנוהל, איך הנציבות מיישמת את זה, יש לה כמה דרכים – על ידי מכרזים ייעודיים כי בלי המכרזים הייעודיים, אין סיכוי שתהיה עדיפות.

אורי מקלב: לפי מה שקורה בשטח, זה לא מיושם.

אורי מקלב: אני בדקתי באופן אקראי.

אורי מקלב: מכרזים שיצאו לאחרונה על ידי הנציבות, אתה רואה כאן משרה שמיועדת לבני האוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית, משרה זו מיועדת לבני העדה האתיופית ועוד ועוד.

אורי מקלב: אתה רואה מקבץ שלם.

משה גפני: על זה אנחנו מדברים.

משה גפני: החרדים לא מופיעים.

אורי מקלב: יש עוד דרך.

אורי מקלב: הדרך השנייה היא במכרז עצמו, בו מתמודדים כמה וכמה מועמדים, מקבלים בני אותה אוכלוסייה שציינו אותם עוד תוספת נקודה.

אורי מקלב: מבחן התוצאה אומר שעם תוספת הנקודה שלכאורה היה צריך לתת למועמד איזו קדימות, מבחן התוצאה אומר שלא בוחרים אותו.

אורי מקלב: מדוע לא בוחרים אותו?

אורי מקלב: ההתרשמות, חוות הדעת של אלה שנמצאים בוועדה.

אורי מקלב: איך בודקים ומה עושים בקבוצות אחרות.

אורי מקלב: הנציבות עומדת מול כל משרדי הממשלה, מול כל משרד באופן פרטי, ומבקשת דיווח.

אורי מקלב: מדובר על 5 אחוזים?

אורי מקלב: 5 אחוזים.

אורי מקלב: מדובר על 7 אחוזים?

אורי מקלב: 7 אחוזים מתוך המכרזים שהמשרד עושה, איפה הוא שילב.

אורי מקלב: אפשר לראות נתונים של הנציבות.

אורי מקלב: אני לא מכיר את נציג הנציבות – מבלי לפגוע - אבל ציפיתי שלדיון כזה היו צריכים לשלוח את מי שהיה בתהליך ואת מי שאחראי לכך.

אורי מקלב: לגבי כל הקבוצות האחרות יש מעקב, יש דוחות וברגע שמשרד לא מיישם את זה ולא קולט עובדים מאותו מגזר, יש סנקציות כלפיו.

אורי מקלב: אני כן אומר לך אדוני שכל נתון שייתנו לך עכשיו, זה נמצא ברמת המשרד, ברמה הכי נמוכה.

אורי מקלב: קלטו סטודנטים, כאלה שלא מתמודדים, קלטו סטודנטיות חרדיות.

אורי מקלב: מדרגות קצת יותר גבוהות, בכירות – אין שום קליטה.

אורי מקלב: זה שונה ממקומות אחרים.

אורי מקלב: הרי גם דורשים מהמשרדים האחרים לא רק קליטה במספר אלא גם בדרגות.

אורי מקלב: בכל הדרגות הגבוהות יותר, שאף אחד לא יספר סיפור שאין עובדים.

אורי מקלב: כולנו יודעים שהעובדים והעובדות החרדים, יש להם רושם טוב, יש להם יכולות גבוהות, יש להם את הכישורים, יש להם את ההשכלה הנדרשת - ולא מדברים בהקלות שניתנות להם – ויש להם מוסר עבודה.

אורי מקלב: לוועדה שלנו, אתה גם שותף לזה, מגיעים מנהלי משרדים, מגיעים כאלה שקולטים אותם, בכירים מהמשרדים והם מאוד מאוד מרוצים ואפילו גאים בזה.

אורי מקלב: כשהם באים להגיש לנו דוחות, הם אומרים שהם קלטו והם מרוצים מאוד וירצו עוד אבל יש איזה חסם שעדיין לא ברור.

אורי מקלב: אולי בגלל דימוי, אולי בגלל שאין על זה פיקוח ולכן אנחנו נמצאים באותו מצב גם שנתיים - אולי יותר משנתיים – אחרי קבלת החוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב ראש, תודה רבה על קיום הדיון.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר במשפט אחד.

מיכאל מלכיאלי: הדיון היום הוא על אותם חרדים שנמצאים במעגל העבודה או כבר יש להם את ההכשרה המתאימה ולא מקבלים אותם למקומות העבודה מכל מיני סיבות ואמרת שצריך לבדוק את הסיבות האלה.

מיכאל מלכיאלי: בוא נדבר על אותם אלפי חרדים שלא מתקבלים בכלל להיות בעלי הכשרה.

מיכאל מלכיאלי: אני כן רוצה להעלות בפניך את ההתעללות הנוראה בתקופה האחרונה, בחודשים האחרונים, של המל"ג בכל המכללות החרדיות.

מיכאל מלכיאלי: הם מחייבים אותם להתאחד עם מכללות שלא מתאימות להם.

מיכאל מלכיאלי: אני גם יכול להזכיר שמות.

מיכאל מלכיאלי: מכללות חרדיות.

מיכאל מלכיאלי: המל"ג בא ואומר להם שהם יהיו ביחד עם מכללה שלטעמם של המל"ג היא גם חרדית ומדובר על גברים ונשים ביחד, מדובר על מרצים.

משה גפני: כן, אבל זה לא נושא הדיון.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר שזה הנושא שעוד הרבה קודם.

מיכאל מלכיאלי: זה הנושא הראשון.

מיכאל מלכיאלי: המל"ג מתעלל באותם חרדים שכן רוצים לקבל הכשרה ולא יכולים לקבל אותה.

מיכאל מלכיאלי: הנושא עוד יותר חמור – וגם עליו דיברתי כמה פעמים - הוא אותם אנשים שכן סיימו תואר ראשון ורוצים ללכת לתואר שני בהפרדה כמו שהיה להם עד היום, המל"ג בשנה האחרונה גזר – ואמרה את זה יושבת ראש המל"ג – שאדם לא יכול להיות אינטליגנט בעל תואר שני אם הוא לא למד יחד עם נשים.

מיכאל מלכיאלי: מצד שני בנציבות בתפקידים בכירים, התנאי הראשון, תנאי הסף, הוא תואר שני.

מיכאל מלכיאלי: מצד אחד רוצים את החרדים, אומרים שרוצים את החרדים במשרות בכירות, אבל מצד שני לא נותנים להם את היכולת לקבל את התואר השני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הנציבות.

משה גפני: בבקשה.

נחמיה שטיינברגר: אחראי על תוכניות עתודה לשילוב חרדים בשירות המדינה.

נחמיה שטיינברגר: קודם כל, אמת מה שאמר חבר הכנסת מקלב.

נחמיה שטיינברגר: נבצר מהנציבות לשלוח מישהו אחר.

נחמיה שטיינברגר: גם גב' אשכנזי לא יכלה לבוא וגם גברת מור ברזני שממונה על הגיוון, אבל צריך להדגיש כאן נקודה.

נחמיה שטיינברגר: בסיפור של החוק יש כאן שני היבטים.

נחמיה שטיינברגר: יש את ההיבט של החרדי שמגיע למכרזים וכמו שאמרתם יש מקום לסמן שהוא חרדי והוא עולה לוועדות בוחנים.

נחמיה שטיינברגר: אגב, נבחרו חרדים להיות נציגי ציבור בוועדות בוחנים אבל אין לי את המידע עד כמה הם שולבו בשטח.

נחמיה שטיינברגר: אין לי כרגע את הנתון המדויק הזה אבל גברת מור ברזני ששלחה תשובה כתובה לוועדה, היא אחראית על הפן של המשרדים, מטעם המשרדים עצמם, שרוצים לייצר גיוון תעסוקתי ולקיים ייצוג הולם של חרדים בתוך המשרדים.

נחמיה שטיינברגר: שם הנקודה טיפה יותר מורכבת.

נחמיה שטיינברגר: בנוסח החוק יש הגדרה מיהו חרדי ויש איזושהי רשימה.

נחמיה שטיינברגר: מי שהבעל, הילדים, האישה למדו וכל הדברים הללו.

נחמיה שטיינברגר: בפועל יש המון מקרי ביניים ואנחנו יודעים לומר שהם לא לגמרי מוחלטים.

נחמיה שטיינברגר: רק לפני כחודשיים הגיעו לאיזושהי הסכמה – ונמצאת כאן הגברת שירה ברלינר שתוכל להרחיב על כך מטעם משרד העבודה והרווחה, להגדרה הזאת – אבל כנראה שרק עד סוף 2019 יוכלו להגיע למספרים מדויקים בסקר הפנימי, כמה חרדים בפועל יש.

נחמיה שטיינברגר: אמר לי דוקטור אסף מלחי שהוא חוקר במשרד הכלכלה שעל פי סקר כוח אדם הם הגיעו כיום לנתון של 1.3 אחוז חרדים בשירות המדינה.

נחמיה שטיינברגר: זה נתון שצריך עוד לטייב אותו.

נחמיה שטיינברגר: יש עוד הרבה מה לפתח אותו.

אורי מקלב: זה האחוז הכי נמוך שיש בכל מגזר.

מיכאל מלכיאלי: כמה היה לפני חמש שנים?

נחמיה שטיינברגר: אני לא יודע.

משה גפני: 2.5.

אורי מקלב: מה זה משנה?

אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על קליטה חדשה, על מכרזים חדשים שיוצאים.

אורי מקלב: נניח הוחלט כמה יש כדי אולי להעלות את האחוז.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: עם כל הכבוד לנציבות שירות המדינה, יש חוק.

משה גפני: הכנסת חוקקה חוק.

משה גפני: אני מבקשת לדעת את הדבר הפשוט ביותר.

משה גפני: הרי אם זה היה קורה בכל מגזר אחר, אתם הייתם צריכים לתת תשובות לכנסת, לכל גורם חוקי שמבקש את הנתונים האלה, כמה היה לפני שנה וכמה יש השנה.

משה גפני: הרי החוק התקבל והוא עבר כאן גלגולים.

משה גפני: הגדרה של מיהו חרדי לא קיימת יותר מכיוון שיש את זה בהגדרה החוקית.

משה גפני: מי מדווח לכם?

משה גפני: ממי ביקשתם דיווח מה קרה?

משה גפני: משרדי הממשלה?

משה גפני: זה שיש תוכניות ייעודיות, זה הדבר הכי קל.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני רוצה לדעת.

משה גפני: אני חבר כנסת.

משה גפני: תגיד לי בבקשה, יש לי עניין שלחרדים תהיה תעסוקה כמו שיש לכל חבר כנסת ולכל שר.

משה גפני: מאיזה משרד ביקשתם לדעת כמה חרדים התקבלו?

משה גפני: מאיזה משרד ביקשתם לראות שיש נתון של העדפה מתקנת?

משה גפני: אתה אומר למנכ"ל משרד העבודה והרווחה למשל או למנכ"ל משרד לא חשוב איזה, אתה אומר לו שהוא ידע שיש לו מכרזים חדשים, צריך שתהיה העדפה מתקנת לחרדים, כמו שצריכה להיות העדפה מתקנת לדרוזים.

משה גפני: אני רוצה לומר לכם עוד דבר.

משה גפני: זה גם בכנסת.

משה גפני: שלא תהיה טעות.

משה גפני: אני לא רוצה לשפוך אור על מי אני מדבר.

משה גפני: היה מכרז להתקבל לעבודה, אני לא רוצה לתת יותר מדי פרטים, ואותה אישה לא התקבלה לעבודה מכיוון שהיה צריך לתת העדפה מתקנת לדרוזית והדרוזית התקבלה.

משה גפני: הבעיה היא שבכנסת אנחנו צריכים לטפל ולא אתם אבל אתם הגורם המרכזי מכיוון שאם אתם הייתם מטפלים, זה היה משליך על כולם.

משה גפני: יש מי שהלכה לבנק ישראל – זה גם כן לא משרד ממשלתי – ולא נתנו לה העדפה מתקנת ואני פניתי למנכ"ל בנק ישראל.

משה גפני: היא לא התקבלה כי לא הייתה העדפה מתקנת.

משה גפני: היו הרבה מתמודדים והיא נשארה בחוץ והיא מוכשרת והכול בסדר.

משה גפני: גם התמונה שאת מציירת, גברת לב, היא תמונה מזעזעת מכיוון שאז המשמעות של העניין היא שכל מי שמדבר על שילוב חרדים אומר דברים צבועים.

משה גפני: מה שילוב חרדים?

משה גפני: של מה?

משה גפני: המון אנשים.

משה גפני: אני לא מדבר על מי שלומד תורה.

משה גפני: אם הוא לומד תורה, הוא האליטה שלא אומרים לו לצאת לעבודה אבל יש המון גברים ונשים שמבקשים לצאת לעבודה, רוצים להתפרנס ורוצים להרוויח משכורת נורמלית.

משה גפני: אז איפה זה נתקע?

משה גפני: מדברים אצלכם בנציבות על כך?

נחמיה שטיינברגר: ברשותך, אני רוצה לשים דגש וזרקור על מה שאני אישית מטפל בו וזה הנושא של תוכנית משפיעים שאמנם היא במספרים קטנה אבל היא מדברת על 50 חרדים שנכנסים לשירות המדינה ברשויות המקומיות.

נחמיה שטיינברגר: הדבר הזה הוא לא סתם איזשהו מספר.

נחמיה שטיינברגר: זה יוצר מציאות בשטח.

נחמיה שטיינברגר: נכנסו כבר 20 בוגרי התוכנית לעבודה והם שם כבר שלושה-ארבעה חודשים.

נחמיה שטיינברגר: אתה כבר הולך במסדרונות ורואה.

נחמיה שטיינברגר: הם נכנסו למקומות משמעותיים.

נחמיה שטיינברגר: בכוונה דאגנו להכניס אותם לזירות אסטרטגיות.

נחמיה שטיינברגר: אני לא יודע אם אתם מכירים את המחקרים שלאוכלוסיות ייצוג הולם, יש להן נטייה להישאר בתחתית סולם הדרגות כי בסופו של דבר כפו על המשרדים לקלוט אותם והם לא מצליחים להגיע לרמות הגבוהות.

נחמיה שטיינברגר: כאן מדובר על תהליך שאמור ללוות אותם ולהביא אותם לרמות הגבוהות ביותר.

נחמיה שטיינברגר: זה לא פתרון לכל אבל זה כן מייצר איזושהי מציאות וזאת גם אמירה מאוד משמעותית.

משה גפני: אתם מבקשים ממשרדי הממשלה נתונים?

משה גפני: יש הרי חובה לדווח לנציבות כמה התקבלו אלה שהם בהעדפה מתקנת.

נחמיה שטיינברגר: זה לא התחום שלי.

משה גפני: אין לי טענות אליך, במיוחד ששלחו חרדי.

משה גפני: אני אבוא בטענות?

משה גפני: אבל אני מדבר על כך שהנציבות כנציבות, האם היא מבקשת נתונים.

אורי מקלב: התשובה היא כן, מבקשים.

אורי מקלב: לא רק שמבקשים אלא יש גם סנקציות כלפי המשרדים שלא מממשים.

אורי מקלב: לא מבקשים כלפי כל קבוצות האוכלוסייה האחרות.

משה גפני: אני שואל על חרדים.

אורי מקלב: אולי לא מספיק חידדתי את דבריי.

אורי מקלב: מבקשים לגבי כל הקבוצות.

אורי מקלב: משרד שלא עומד ביעדים שקבעו לו, יודעים.

אורי מקלב: לגבי החרדים, לא רק שלא ביקשו אלא היום שמים את כל הדגש על סקר כדי לראות מה קרה וכמה עובדים חרדים נכנסו.

אורי מקלב: נקבעו 7 אחוזים בחוק או 8 אחוזים בחוק, זה כבר היה בהנחה מסוימת.

אורי מקלב: אני כבר אומר לך את התשובה.

אורי מקלב: אין שילוב של חרדים ודאי לא בדרגות הגבוהות.

משה גפני: אני מבקש לדעת האם אתם מתכוונים לדרוש.

משה גפני: אני מבין שלא דרשתם עד עכשיו אבל האם אתם מתכוונים לדרוש נתונים ממשרדי הממשלה לגבי החרדים.

נחמיה שטיינברגר: כן.

נחמיה שטיינברגר: מאוד קשה כאן להתחייב על תאריך יעד לקבל את הנתונים אבל אני מבין שעד סוף 2019 זאת ההתחייבות כרגע והיא גם נשלחה בכתב על ידי הגברת מור ברזני.

משה גפני: סוף 2019?

נחמיה שטיינברגר: סוף 2019.

מיכאל מלכיאלי: רק אז תבקשו?

נחמיה שטיינברגר: כן.

מיכאל מלכיאלי: לוקח שנה לבקש?

נחמיה שטיינברגר: לא שנה.

נחמיה שטיינברגר: להצליח לפלח.

נחמיה שטיינברגר: אני יכול לומר בתחומים אחרים.

משה גפני: אני מתנדב לבוא לנציבות ולפנות למשרדים ולומר להם שעל פי החוק הם צריכים לדווח לנציבות אחת לשלושה חודשים ופעם בשנה על הנושא הכללי.

משה גפני: אני עושה את זה בחצי יום.

משה גפני: אתה מדבר על סוף 2019.

משה גפני: אנחנו נצטרך לקרוא לה.

משה גפני: היא תצטרך לבוא לכאן.

משה גפני: מה ההסבר לשנה ומשהו?

נחמיה שטיינברגר: אולי שירה תוכל לעזור לי.

שירה ברלינר: משרד העבודה והרווחה.

משה גפני: אתם מקבלים אותי כמתנדב או לא?

שירה ברלינר: בכל עת.

משה גפני: למה לא פונים למשרדים?

שירה ברלינר: אני רק אציין עוד שני דברים שנחמיה לא ציין.

שירה ברלינר: לפחות בהחלטת הממשלה על שילוב חרדים בשירות המדינה, היה גם פרק שעסק בשילוב סטודנטים.

שירה ברלינר: גם הנושא הזה התעכב במשך תקופה אבל יוצא לדרך בימים אלה לרבות כנס ייעודי שהולך לקרות במהלך ינואר כדי לשלב חרדים במשרות סטודנט, וחשיפה של הרבה מאוד משרות שמיועדות לחרדים ושלא מיועדות לחרדים.

שירה ברלינר: אין שום סיבה בעולם שחרדים לא ישתלבו גם במשרות כלליות שלא מיועדות עבורם כדי באמת להנגיש את המידע הזה ולאפשר שילוב.

שירה ברלינר: האם מתקשרים למשרדים או לא מתקשרים.

שירה ברלינר: אני מודה שגם אני פחות יודעת אבל ב-17 בדצמבר מתקיימת ועדת היגוי אצל הנציב בקשר לשילוב חרדים בשירות המדינה.

שירה ברלינר: אני מציעה שנכניס את זה לסדר היום ונדון שם עם הנציב בעצמו בנושא הזה ונחזור אל חברי הכנסת עם תשובה.

נחמיה שטיינברגר: אני יכול רק לומר שהיה קושי גדול בסיפור ואני גם עסקתי באופן אישי.

נחמיה שטיינברגר: שואלים מי חרדי, אבל זה לא הנושא.

נחמיה שטיינברגר: הנושא הוא שכאשר אומרים חרדי, זה מי שלמד במוסדות ספציפיים.

נחמיה שטיינברגר: מאוד מאוד קשה לעשות מעקב על המוסדות.

משה גפני: זאת שערורייה.

משה גפני: אני לא הייתי מעלה את זה אבל מכיוון שהזכרת את זה, זאת שערורייה.

משה גפני: מה שהם עושים, לקחו שני מוסדות, ואני לא אומר שמות, ורק מי שלומד במוסדות האלה.

משה גפני: סתם, באופן אקראי.

משה גפני: שני מוסדות.

משה גפני: מי שמגיע משם, מטפלים בו.

משה גפני: מי שמגיע מכל מקום אחר בארץ, לא מטפלים בו.

משה גפני: אתה יכול להסביר לי מאיפה זה נולד?

אורי מקלב: בחוק הייתה הגדרה מאוד פשוטה.

אורי מקלב: לא דקדקנו בחוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.

מיקי לוי: אני מבקש גם לדעת מה קורה עם התקציבים.

מיקי לוי: איפה הכסף?

משה גפני: אני הולך לשאול את האוצר.

אורי מקלב: שלא יבדקו בציציותיו של כל אחד אם הוא דתי או לא.

אורי מקלב: הם מדקדקים.

אדוני היושב ראש, קודם כל תודה על הדיון הזה שאתה יזמת וגם מנהל אותו.

משה גפני: לא אני יזמתי.

משה גפני: זו הצעה לסדר של חבר הכנסת מיקי לוי, שלי ושל אחמד טיבי.

זה מה שאני אומר.

גם אתה יזמת.

דייקתי בלשוני.

מיקי יזם ואתה הצטרפת.

מיקי לוי: זה לא חשוב.

מיקי לוי: הנושא חשוב.

משה גפני: בדיוק.

בדיוק.

אני מודה לך כי זה באמת מעקב על אותו חוק שטרחת עליו הרבה וכולנו רצינו שהוא יהיה, ועכשיו זה מבחן היישום שלו.

במבחן היישום, אני לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן עכשיו, זאת באמת שערורייה שלא בודקים מול אותם משרדים ממשלתיים שאמורים למלא את המכסות האלה.

לא בודקים, אין בקרה ואנחנו יודעים איך זה עובד.

אם אין בקרה ואין בדיקה, גם לא עושים את זה, לא עושים את מה שהחוק מחייב.

בכל חקיקה אנחנו אומרים מה הסנקציות או מה עושים כדי שהדברים האלה יצאו לפועל.

אני רוצה לדבר על עוד נקודה אחת שגם היא אולי חסרה כאן ואמרה את זה גברת ברלינר.

קודם כל, יש משרות שלאו דווקא יועדו לחרדים אבל שחרדים בהחלט יכולים להיות שם וגם כמובן משרות שמיועדות לחרדים.

צריך לבדוק דבר אחד וזה גם תפקידה של הנציבות – האם במכרזים הללו לא מכניסים כל מיני תנאים.

למשל, אחת הביקורות שהייתה לי בזמנו על נבחרת הדירקטורים – ומיקי, אל תקפוץ עלי – שבהתחלה הקריטריון היה חמש שנים ניסיון.

יש הרבה אנשים חרדים שעובדים בכל מיני מקצועות ויש להם חמש שנים ניסיון.

אחר כך, בגלל שהיה הרבה מאוד לחץ, העלו את זה ל-10 ול-15 שנים.

אז אוטומטית יצאו רוב החרדים, הרי אין הרבה מאוד חרדים עם הרבה מאוד ניסיון.

אני אומר את זה כאן כי יש עוד חסם לדעתי והחסם הוא במכרזים עצמם, בהצעות העבודה.

השאלה כמה ניסיון דורשים שם, אם מתאימים את זה לאוכלוסייה כשיודעים שזאת אוכלוסייה שרק בשנים האחרונות יש יותר אנשים עם ניסיון בתחומים האלה, האם שמים שם כל מיני תנאים שאולי לא צריך שים אותם לעומת המקצוע.

אם אתה הולך להיות מנהל מחלקה בעירייה, אתה צריך איקס מסוים של ידע או למידה או תארים כאלה ואחרים ולא תוקעים סתם דברים שהם מהווים חסם בפועל.

זאת אומרת, גם אם תעשו את הביקורת וגם אם תעשו מה שאתם צריכים לעשות אחרי שתקבלו על הראש היום, השאלה גם אם אין חסמים נוספים.

זה אתם גם צריכים לבדוק.

משה גפני: למי אתה פונה?

אני אומר את זה לנציבות, אני אומר את זה למשרד העבודה, אני אומר את זה לכל מי שמטפל בתעסוקת חרדים.

החסמים לפעמים הם חסמים אובייקטיביים.

צריך ניסיון, מילה תמימה, אבל זה משהו נגד חרדים?

לא.

אלא מה, אף אחד לא בדק שבאוכלוסייה הזאת אין הרבה אנשים עם ותק של 10 שנים ואין הרבה אנשים עם תארים אקדמאיים מסוימים ויש להם תארים כאלה ואחרים שיכולים להתאים לאותו מקצוע.

לכן אני חושב שגם כאן

צריכה להיות תשומת הלב שלהם וגם את זה הם צריכים לעשות ולא רק את הביקורת.

גם את הביקורת, גם את האיומים על אותם משרדי משלה מה יקרה אם הם לא יעמדו בזה וגם להנגיש את המכרזים לאוכלוסייה הזאת.

אם אתם באמת מתכוונים לכך ואתם רוצים לשלב חרדים שרוצים את זה, גם תוכיחו את זה במעשים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי נמצא כאן ממשרד האוצר?

טל שחם: אגף תקציבים.

משה גפני: אנחנו מאשרים כסף מפעם לפעם, כל חצי שעה, ונתנו כסף לנושא הזה של שילוב חרדים בעבודה בכמה משרדים.

משה גפני: איפה הכסף?

משה גפני: כמה כסף מיועד ואיפה הוא?

טל שחם: אנחנו מדברים על אוכלוסיית עובדי מדינה או באופן כללי?

משה גפני: הסברתם לנו כאן, כאשר הבאתם תקציב, ושאלנו בזמן ההעברות.

משה גפני: הכסף הזה שמיועד לשילוב חרדים, מה זה?

מיקי לוי: האם יש כסף ספציפי, צבוע, מסודר לקורסים, להסבה, לתמיכה?

מיקי לוי: תשכיל אותנו.

טל שחם: אני מבקש להפריד עכשיו לשני דברים.

משה גפני: אתה יכול להפריד את זה גם לשישה חלקים אבל תן לנו תשובות.

ובתנאי שיש גם את הסיכום של כל השישה ביחד.

טל שחם: המידע שיש אצלי הוא לגבי עובדי מדינה.

משה גפני: אתה אגף התקציבים.

טל שחם: כן.

טל שחם: על זה אני אתן עכשיו את האימפוט שלי.

טל שחם: מה שאתה דיברת, על מענקים לחרדים, תוך כדי אני מתכתב עם הרפרנטית הרלוונטית במשרד האוצר, מי שמתעסקת בכלל האוכלוסייה.

טל שחם: היא לא מכירה מענקים שבוטלו.

טל שחם: היא עכשיו בדיון אחר, אבל ברגע שנקרא לה, היא תבוא לכאן כדי לדבר על כלל האוכלוסייה.

משה גפני: על מי אתה מדבר?

טל שחם: על יעל לינדנברג.

מיקי לוי: אני מבקש ממנה דיווח לוועדת הכספים.

מיקי לוי: אני רוצה לדעת מה התקציב, צבוע או לא צבוע ומה נוצל.

מרים זלקינד: גם מה החלוקה המגדרית.

מיקי לוי: ומה החלוקה המגדרית.

מרים זלקינד: בכסף הזה צריכות להיות חצי נשים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין לי בעיה אבל לפי דעתי הבעיה המגדרית לא קיימת כאן כי אנחנו מתייחסים לנשים בכבוד.

משה גפני: אני למשל דיברתי בעד ראש עיריית חיפה שהיא אישה וב"ישראל היום" תקפו אותי על כך.

מיקי לוי: הנשים באמת עברו את היעד וכל הכבוד להן.

משה גפני: בבקשה, תן תשובות.

משה גפני: איפה הכסף?

טל שחם: שוב, אני מתייחס לאוכלוסייה של עובדי מדינה.

טל שחם: אנחנו מדברים על החלטת ממשלה 869 מ-2015 לשילוב האוכלוסייה החרדית.

טל שחם: עד היום, כמו שנאמר כאן, הוקצו 100 תקנים לסטודנטים ייעודיים לאוכלוסייה החרדית, 50 כבר בשנת 2017 ו-50 הוקצו במהלך השנה, בשנת 2018, ובימים אלה הסתיימה העבודה של הנציבות לקבוע לאיזה תפקידים מקבלים את הסטודנטים במשרדים.

טל שחם: אני יודע כבר עכשיו שחלק מהמשרדים כבר קלטו את הסטודנטים האלה וחלק יקלטו אותם בתחילת 2019.

משה גפני: לגבי הנציבות, יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אל תגיד לנו כי הנציבות כאן והוא אומר את הדברים.

משה גפני: בינתיים עוד לא התבצע משהו.

משה גפני: איפה הכסף?

טל שחם: איזה כסף?

משה גפני: הכסף שמיועד לשילוב חרדים.

משה גפני: מה ששאל חבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: תגיד איפה הכסף.

משה גפני: מי לקח אותו?

טל שחם: תוכנית משפיעים מתוקצבת באופן מלא על פי שלבי ההתקדמות שלה.

טל שחם: במהלך 2018 הועברו הכספים והתקנים גם לנציבות עבור מימון של שלב ההכשרה, של חצי שנה, וגם עכשיו מועברים למשרדים, הגל הראשון של העובדים החרדים שסיימו את שלב ההכשרה שלהם והם נכנסים למשרדים.

טל שחם: אנחנו מתקצבים באופן ישיר את המשרדים על התקנים האלה.

טל שחם: ברגע ששלב ההכשרה של האנשים יסתיים, גם אותם אנחנו נתקצב, את המשרדים, כל משרד אליו הם יגיעו.

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אני מבקש שתכין לנו בכתב כמה כסף מיועד בשנת 2018, גם 2017, כי הרי זה תקציב דו שנתי, לשילוב חרדים במשרדים ובכל המקומות.

מיקי לוי: וכמה נוצל בפועל.

משה גפני: כן.

וממילא כמה חזר לאוצר.

משה גפני: כמה כסף מיועד לשילוב חרדים וכמה כסף נוצל.

משה גפני: אם לא נוצל, לאן הוא הלך?

משה גפני: חזר לקופה של האוצר?

משה גפני: הלך לפרויקטים אחרים?

משה גפני: נעשו עם זה דברים שאנחנו לא יודעים?

משה גפני: אני מבקש לומר בכתב שהוקצו 100 מיליון, השתמשו ב-80 מיליון, 20 מיליון שקלים נתנו למכבי.

משה גפני: למה נתנו?

משה גפני: את זה אנחנו רוצים לדעת.

משה גפני: בסדר?

טל שחם: בסדר.

משה גפני: אם אפשר לעשות את זה מהר.

משה גפני: משרד העבודה והרווחה, כמה כסף נמצא אצלכם לשילוב חרדים?

שירה ברלינר: קודם כל, נתחיל בדברי תודה לדיון הזה.

שירה ברלינר: הנושא הזה באמת חשוב.

משה גפני: תודה למי?

שירה ברלינר: תודה למי שזימן את הדיון.

שירה ברלינר: אנחנו מודים ומעריכים את הדיון.

שירה ברלינר: הנושא הזה חשוב לנו גם מצד התועלת למשק משילובו של המגזר החרדי בתעסוקה, גם משום שזה חשוב למגזר החרדי עצמו וגם משום שאלה עובדים מצוינים.

שירה ברלינר: בכל הסקרים שלנו אנחנו רואים שכל עובד חרדי שמשולב, לרוב המעסיקים מאוד מרוצים, הוא מאוד איכותי ואנחנו עובדים קשה כדי להסיר כמה שיותר חסמים בין המגזר החרדי לבין שוק העבודה.

שירה ברלינר: משרד העבודה בשנים האחרונות שם דגש גדול על הנושא של שילוב חרדים בשוק העבודה, לרבות תוכנית חומש תקציבית שבמקור עמדה על 484 מיליון שקלים בסיכום התקציבי של 2014-2013.

שירה ברלינר: התוכנית, כיוון שבשנת 2014 ההוצאה עוד הייתה קטנה, תסתיים - - -

משה גפני: אם הייתם צריכים לתת דיווח לנציבות שירות המדינה, מה הייתם מדווחים?

משה גפני: כמה חרדים השתלבו?

שירה ברלינר: כמה עובדים במשרד העבודה והרווחה.

משה גפני: כמה השתלבו?

שירה ברלינר: אני יודעת שאצלי יש אחת.

שירה ברלינר: אחת מתוך שתיים, זה הרבה.

שירה ברלינר: אצלי בצוות זה 50 אחוזים.

משה גפני: אם נציבות שירות המדינה הייתה עושה את עבודתה והייתה פונה אליכם והייתה אומרת לכם שתדווחו, קיבלתם 484 מיליון שקלים לתוכנית חומש לשילוב חרדים בעבודה, כמה השתלבו?

שירה ברלינר: במשרד העבודה והרווחה עצמו?

משה גפני: כן.

משה גפני: אתם משרד.

שירה ברלינר: בתוך המשרד, זה נתון שאין לי אותו.

שירה ברלינר: אני חושבת מהתרשמות סובייקטיבית שיש יותר ויותר חרדים במסדרונות הממשלה, ודאי יותר ממה שהיה עת התחלנו לעבוד על הנושא הזה ב-2015, ודאי עם הצטרפותה של תוכנית משפיעים ותוכניות אחרות, אבל זאת באמת התרשמות סובייקטיבית שאני לא יודעת לעגן אותה במספרים ולכן אני לא אתחייב להם.

מיכאל מלכיאלי: אגב, עד לפני שנתיים הם היו מממנים הכשרות גם למקצועות קודש בתוך משרד העבודה וזה בוטל לפני כשנתיים.

שירה ברלינר: לא.

שירה ברלינר: עד לפני כעשור היו קורסים מתוקצבים במקצועות הקודש.

שירה ברלינר: היום המקצועות שאנחנו מכוונים אליהם בעיקר הם מקצועות תעשייתיים, מחשבים, מקצועות שאנחנו רואים דרישה גדולה בשוק.

שירה ברלינר: אנחנו משקיעים מיליוני שקלים.

מיכאל מלכיאלי: ניסיתם לבדוק אם יש דרישה למקצועות קודש?

מיכאל מלכיאלי: אני יודע שיש דרישה.

שירה ברלינר: כשמגיע מעסיק ספציפי ומבקש הכשרה ספציפית, גם אם הוא ממקצועות הקודש, הוא יקבל.

שירה ברלינר: אני יכולה לתת כמה דוגמאות למקרים כאלה מהשנים האחרונות.

מיכאל מלכיאלי: מה למשל היה בשנים האחרונות?

שירה ברלינר: סופרי סתם.

מיכאל מלכיאלי: זה קורס שאתם מימנתם?

שירה ברלינר: כן.

שירה ברלינר: חד משמעית.

אורי מקלב: אתם ניצלתם את התקציב או יש יתרה?

שירה ברלינר: אנחנו בניצול כמעט מלא של התקציב.

שירה ברלינר: התקציבים שהגיעו אלינו נוצלו.

שירה ברלינר: בין אם נוצלו בפועל ובין אם התחייבויות קיימות לפחות לשנים הקרובות.

שירה ברלינר: אנחנו ממשיכים לפתח עוד ועוד פרויקטים ובאמת פתוחים לכל רעיון והצעה שיכולים לתרום לשילוב חרדים במשק.

משה גפני: תודה לך.

משה גפני: צבי מרום.

משה גפני: אתה תעשיין.

משה גפני: אתה משלב חרדים.

צבי מרום: אני מנכ"ל BETM, חברה שהקמתי לפני 24 שנים והיום מעסיקה כ-1,600 מדענים ומהנדסים.

צבי מרום: אני יושב ראש איגוד ההיי-טק בהתאחדות התעשיינים.

צבי מרום: אני מתייחס למה שאמרתם כאן מכיוון אחר.

צבי מרום: אם האוכלוסייה החרדית מכפילה את עצמה כל מספר שנים שאמרתם - - -

משה גפני: אמר מיקי לוי 16 שנים.

אורי מקלב: איפה זה בתוצאות?

אורי מקלב: למה אנחנו לא עולים במנדטים?

אורי מקלב: למה אנחנו עם אותו מספר מנדטים כבר 24 שנים.

אורי מקלב: איפה ההכפלות האלה?

אורי מקלב: נעלמים בדרך.

מיקי לוי: בסטטיסטיקה אני עושה עבודה יסודית.

אורי מקלב: החישובים לא מדויקים.

אורי מקלב: אין הכפלה.

צבי מרום: ברור לחלוטין שאין אפשרות לקלוט את הריבוי באוכלוסייה החרדית, שלא לומר את מי שקיים כיום במגזר הציבורי והפתרון נמצא במקום אחר.

צבי מרום: אני רוצה להציג לכם את הבעיה בראייה שלי.

צבי מרום: יש שתי בעיות שבדרך כלל מאחדים אותן ביחד אבל הן בעיות שונות ובגלל שמאחדים אותן, לא מוצאים להן את הפתרון.

צבי מרום: בעיה אחת היא שילוב חרדים במה שאתם קוראים מגזר ההיי-טק או בכלל במגזר שנקרא לו מוטה טכנולוגיה, מצד אחד, והדבר השני הוא המצב של שכבות באוכלוסייה שהחרדים מוליכים אותם שלא מתפרנסים מספיק.

צבי מרום: שתי בעיות נפרדות.

צבי מרום: מגזר ההיי-טק יודע למצוא הרבה פתרונות והוא גם מוצא אותם כאשר שילוב חרדים הוא אחד מהם ולאו דווקא מועדף.

צבי מרום: אני אישית פועל לתעדף אותו אבל הוא לא המגזר המועדף.

צבי מרום: מצד שני, אין ספק שמשכורות מהסוג שרואים במגזר החרדי, בין במגזר הציבורי ובין במגזר הפרטי, הן לא מספיקות לקיים משפחה.

צבי מרום: נקודה.

משה גפני: למה זה קורה?

צבי מרום: לי במשפחה יש רבנים עם 14 ו-16 ילדים והם לא מסוגלים לפרנס אותם.

משה גפני: למה זה קורה?

משה גפני: למה הם משתכרים פחות?

צבי מרום: מכמה סיבולת.

משה גפני: אני יודע שהם משתכרים פחות.

משה גפני: יש לי נתונים של אותו מפעל שכאן מקבלים כמעט כפול וכאן מקבלים חצי.

משה גפני: למה זה?

צבי מרום: מכמה סיבות ואני קודם רוצה להיות הנחתום המעיד על עיסתו.

צבי מרום: אני מעסיק כיום במאמץ שנמשך כמעט כ-20 שנים, 58 אחוזים נשים.

צבי מרום: אני מעסיק חרדים ואני מעסיק דרוזים.

צבי מרום: גם ערבים.

צבי מרום: רמות המשכורת שאני מעסיק, עשיתי סטטיסטיקה, מעל ל-70 אחוזים מהאנשים שאני מעסיק, שאתם קוראים להם קבוצות מוחלשות, הם ברמת שכר של מעל 30,000 שקלים בחודש.

משה גפני: אם אני עוזב את הכנסת, אני יכול לבוא לעבוד אצלך?

צבי מרום: אם יש לך את ההכשרה, כן.

צבי מרום: בדרך כלל במגזר הציבורי, ברוב המקרים זה לא הצליח.

משה גפני: מה אתה מציע לנו לעשות?

צבי מרום: תכף אומר.

צבי מרום: אני רק רוצה לחלק לשלוש דרגות שכר ובוא נסתכל קודם כל על הכסף.

צבי מרום: אני מחלק את דרגות השכר.

צבי מרום: דרגה ראשונה, נקרא לה דרגת שכר בין 5,000 ל-10,000 שקלים, דרגה שנייה היא בין 10,000 ל-30,000 שקלים, ודרגה שלישית היא מ-30,000 שקלים ומעלה.

צבי מרום: רוב האנשים שאני מכיר בקבוצות המוחלשות, הבעיה המרכזית שלהם היא שהם משתכרים בקבוצה הראשונה ולעתים בצד הנמוך של הקבוצה השנייה ואת זה צריך לשנות.

צבי מרום: הדרך לשנות את זה היא בכמה אספקטים.

צבי מרום: האחד, לתת להם את ההכשרה הנכונה.

משה גפני: מי צריך לעשות את זה?

משה גפני: דבר אתנו באופן תכליתי.

צבי מרום: אני אתן לך דוגמה.

צבי מרום: כשהתחילה ההכשרה של נשים לבדיקת תוכנה, אני טענתי שמכשירים כאן חוטבי עצים ושואבי מים.

צבי מרום: אמנם קוראים לזה היי-טק, זה אולי טוב לתדמית, אבל זה לא היי-טק.

צבי מרום: זה הדבר הכי קרוב לעבודת טקסטיל וגם זה יוחלף באוטומציה תעשייתית בזמן הקרוב ביותר.

צבי מרום: אז בכלל הם לא ישתכרו.

צבי מרום: לכן הבעיה שמרבית המגזר הציבורי לא יודע למה להכשיר את האנשים בטווח של חמש עד עשר שנים מהיום והוא גם לא מבין את השינוי המהיר בשוק התעסוקה ולכן אתם יכולים לדחוף כסף כאוות נפשכם אבל אם לא יהיה שילוב של המגזר הפרטי מוטה הטכנולוגיה – ואני אומר את זה בכוונה, לא היי-טק כי להיי-טק יש קונוטציה של אנשים שמקשקשים על מחשב.

צבי מרום: היום גם תעשיית מזון שהיא לא מוטת טכנולוגיה או כל תעשייה אחרת שהיא לא מוטת טכנולוגיה, זה בן אדם מהלך מת.

אורי מקלב: אני קצת מתפלא על מה שאתה אומר.

אורי מקלב: כל הבוגרות, אני מכיר חרדיות שהן בוגרות - לאו דווקא תואר אקדמאי במדעי המחשב אלא אפילו לימודי תעודה – בסוף מעסיקים אותן כבודקות תוכנות אבל יש להם כישורים הרבה יותר גבוהים מאשר רק בודקות תוכנה.

אורי מקלב: למה משלבים אותם במקצוע?

אורי מקלב: השתתפתי בסיומי קורסים כאלה, בחלוקת תעודות, ודיברו עליהן בודקים חיצוניים.

אורי מקלב: הם אומרים שרמת הציונים שלהן ורמת היכולות שלהן מאוד גבוהות.

אורי מקלב: אתה צודק במה שאתה אומר אבל למה הן בסוף משתלבות רק כבודקות תוכנה בזמן שהן יכולות לעשות הרבה יותר?

צבי מרום: לעניין הזה אני יכול לומר שבמקרה שלנו דווקא תעדפנו בסטודיו כמה בוגרות חרדיות על בוגרי בצלאל.

אורי מקלב: זה אפילו לא תואר.

אורי מקלב: אלה לימודי תעודה.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: התעשיינים אומרים לי שהאישה החרדית הממוצעת יותר טובה מהאישה הרגילה במקרים רבים.

משה גפני: יש כאלה שהן לא טובות.

צבי מרום: לא שייך לעניין.

מיקי לוי: יש לי פגישה.

מיקי לוי: אני ממש מתנצל.

מיקי לוי: אני יודע מה הוא הולך להגיד כי קראתי את המסמך שלהם.

מיקי לוי: השילוב צריך להיות תעשייה ומגזר ציבורי כי במגזר הציבורי אין לנו תשובות הולמות, ואפילו אם נמלא את השבעה אחוזים, זה לא יספק אותנו.

מיקי לוי: לכן מה שהאדון הזה אומר, שעם השילוב בתעשייה - ואתה יודע שיש לנו ידידים בתעשייה – נוכל לעשות גדולות בעניין הזה.

מיקי לוי: בקשה אחרונה לפני שאני עוזב.

מיקי לוי: נקבע תאריך ונקיים דיון מעקב.

מיקי לוי: זה לא יכול להישאר כך.

משה גפני: אני מתכוון לעשות ישיבה נוספת.

משה גפני: נראה לפי הזמן.

משה גפני: אני אבקש ממנהל הוועדה לתאם זמן עם מנהל הנציבות.

מיקי לוי: ועם תעשיינים שיבואו עם תוכנית.

משה גפני: עם הרשקוביץ, עם שר העבודה והרווחה ועם שר האוצר.

משה גפני: נעשה דיון.

משה גפני: אני הולך להעלות את זה לרמה הלאומית.

משה גפני: זה לא יכול להיות הדבר הזה שיבואו אנשים ואנחנו נצעק עליהם והם לא אשמים.

משה גפני: יש מי שאחראי על הדבר הזה.

משה גפני: בנציבות גם יש מי שאחראי.

משה גפני: השאלה מה הוא מעדיף.

משה גפני: השאלה מה מעדיף שר הרווחה ומה מעדיף שר האוצר.

משה גפני: אנחנו נצטרך לתאם כמובן עם כל הנוגעים בדבר אבל עם הרמה הזאת.

משה גפני: רוצים, שיבואו ויאמרו את האמת.

משה גפני: שלא ישקרו את הציבור.

משה גפני: שלא ידברו על שילוב ובסוף אתה רואה שנכשלת.

משה גפני: איפה הכסף?

משה גפני: תודה מיקי, תודה רבה.

צבי מרום: כיום בגלל כל הנסיבות שבאמת היריעה קצרה, רוב החרדים, ולא רק החרדים אלא גם בתחומים אחרים, משתלבים בתחומי השכר שהגדרתי אותם, הראשון והשני, ולא מצליחים לעלות לשלישי.

צבי מרום: אגב, טעות נפוצה היא שזה קשור אך ורק בהשכלה אקדמית.

צבי מרום: זה אולי קשור בנציבות שירות המדינה כך אבל במגזר ההיי-טק, למשל אנשים שהם בוגרי יחידות מסוימות בצבא ויש להם ותק מסוים, זוכים למשכורות שהן הרבה יותר גבוהות מאנשים עם תואר שני בשירות הציבורי.

משה גפני: כן, אבל זאת בעיה שלא נוגעת לנושא.

משה גפני: תתכנס לסיכום.

צבי מרום: יש תחומים שבעזרתם אפשר לעשות קפיצה קוונטית.

צבי מרום: אם אתם תנסו ללכת בהדרגה בצורה מדורגת, אתם נמצאים ברדיפת כלב, לעולם לא יהיה שילוב לא מלא ולא חלקי של המגזר החרדי אלא אם כן באמת יצליחו לדחוף את זה לשירות הציבורי בכמויות גדולות.

צבי מרום: אבל אם נפשכם נשואה לזה שאנשים יתפרנסו בכבוד – ואני קבעתי כלל שאם בן אדם עם לפחות שניים-שלושה ילדים מרוויח במדינת ישראל או משפחה מרוויחה פחות מ-20,000 שקלים, הם לא חיים בכבוד ורוב האנשים למרבה הצער במדינת ישראל הם לא בקטגוריה הזאת.

צבי מרום: ולכן אם אתם רוצים לעשות את זה, צריך לקיים דיון ענייני.

צבי מרום: אני רוצה להוסיף מילה אחת.

צבי מרום: הדיון הזה דומה מאוד לשעון אנלוגי.

צבי מרום: יש שם המון גלגלי שיניים זעירים אבל מספיק שתשכחו אחד מהם, לא תדעו את השעה האמיתית.

צבי מרום: רוב הדיונים שאני משתתף בהם, אנשים מסבירים הסברים שלא מציינים את השעה האמיתית.

צבי מרום: הם חוזרים שוב ושוב על אותם דברים אבל הם לא מוצאים פתרון.

משה גפני: עד עכשיו הבנתי אותך לגמרי ועכשיו אני קצת מתקשה.

צבי מרום: יש המון נושאים פרטניים.

צבי מרום: אגב, את כל האנשים שאני קלטתי, מעולם לא לקחתי אגורה אחת, לא ממשרד העבודה ולא ממשרד האוצר ולא מאף אחד.

צבי מרום: לכן הפתרון לא נמצא רק בתקצוב אלא נמצא בהגדרת התת-קטגוריות המאוד מדויקת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: צריך להזמין גם את נשיא התאחדות התעשיינים ואת יושב ראש הכנסת כדי לדעת למה אין העדפה מתקנת לחרדים בכנסת.

גלית לוי: אני מנהלת מרחב ירושלים.

גלית לוי: שרגא ברוש מבקש לברך ולהודות.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני ביקשתי שיזמינו אותו.

גלית לוי: הוא מבקש להודות מאוד על הדיון הזה.

גלית לוי: הנושא הזה הוא בנפשנו.

גלית לוי: התעשייה במדינת ישראל משוועת לכוח אדם וככל שיש אוכלוסייה שיש לה מוכנות ויכולת להשתלב בעולם הזה, אנחנו מבחינתנו בהחלט נמצאים שם כדי לסייע וגם לקדם תוכנית ששרגא מבקש שנהיה מעורבים בה.

גלית לוי: אני רוצה להביא כמה דברים מהיכרותי את הנושא בשטח וזה יהיה קצר מאוד.

גלית לוי: אני מכירה את מערכת התמיכות בבית שמש ובירושלים ומכירה את המציאות.

גלית לוי: קודם כל, המציאות היא שיש תהליך של גידול.

גלית לוי: אמנם איטי, אמנם לא מספק אבל יש גידול של השתתפות של כוח אדם חרדי בתעשייה.

גלית לוי: יש כמה חסמים.

גלית לוי: אני חושבת שמערכת ממשלתית שתהיה זמינה וידידותית לתעשיינים ולמעסיקים ושתדע לתת גם התאמות וגם תמיכה בהתאמות רכות.

גלית לוי: אני מדברת על הכנה לעולם המושגים של מפעל תעשייתי.

גלית לוי: אני מדברת על נושאים של מרכז ההשקעות ואנחנו מכירים סוגיות שהיו מאוד קשות ולא הצלחנו להתגבר על בעיות בירוקרטיות כאלה ואחרות של משרדי ממשלה שכבר רצו להביע תמיכה אבל בסוף הכסף לא הצליח להגיע למעסיק שקלט.

גלית לוי: מדברים על עשרות נשים חרדיות במקרה הזה.

גלית לוי: אנחנו מבחינתנו חושבים שמערכת הוליסטית של גם הכשרה, גם התאמה, גם תמיכה למשל בחונכות, מפעל מקדיש חונך לציבור אוכלוסייה שמגיע ועושה, עוזר לו ומלווה אותו, זה יכול לעשות המון.

גלית לוי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה לך.

משה גפני: הילה חסן לפקוביץ.

הילה חסן לפקוביץ: אני מארגון נבחרות.

הילה חסן לפקוביץ: אנחנו למען כל ייצוג ושוויון לאישה העובדת.

משה גפני: אני רק מבקש בקצרה.

משה גפני: אנחנו חייבים לסיים ויש כאן עוד כמה דוברים.

הילה חסן לפקוביץ: אני רוצה ממש להודות על הסוגיה המאוד חשובה הזאת.

הילה חסן לפקוביץ: אני רוצה להתחבר למה שאמר חבר הכנסת מלכיאלי לגבי ההכשרות.

הילה חסן לפקוביץ: אני חושבת שזו נקודה שהיא מאוד חשובה ומאוד קריטית.

הילה חסן לפקוביץ: אנחנו מייצגות את הצד הנשי חרדי.

הילה חסן לפקוביץ: נשים חרדיות מקבלות – יש לכם בדף עמדה את כל הנתונים – הרבה פחות אישור למלגה וזו בעיה מאוד מאוד חמורה.

הילה חסן לפקוביץ: רוב המלגות החרדיות הולכות לגברים ולא לנשים.

קריאה: למה?

הילה חסן לפקוביץ: אני לא יודעת למה.

הילה חסן לפקוביץ: גם אני שואלת.

משה גפני: אני יודע.

הילה חסן לפקוביץ: מתוך כל אלה שלומדות, מכל אלה שכן מקבלות מלגה ולומדות, 70 אחוזים מסיימות בהצלחה.

משה גפני: יש פטרונות על הציבור החרדי.

משה גפני: אם יש אנשים שחושבים שהם נותנים כסף כדי לשלב חרדים, הם גם יגידו למי לתת, מה שלא יכול להיות בשום מקרה ובשום צורה בשום מגזר אחר.

משה גפני: לא יכולים לבוא למגזר הדרוזי ולומר שניתן לגברים ולא ניתן לנשים.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה ולא יכול להיות להפך.

הילה חסן לפקוביץ: נכון.

משה גפני: אנחנו חיים בפטרונות.

משה גפני: יש פטרונים.

הילה חסן לפקוביץ: הרב יודע שאצלנו הנשים עובדות, יותר מאשר הגברים.

משה גפני: לא רלוונטי.

משה גפני: זה בכלל לא משנה.

משה גפני: זה לא עסק של אף אחד.

משה גפני: את הולכת לעבוד ומגיעה לך המלגה.

הילה חסן לפקוביץ: נכון.

הילה חסן לפקוביץ: אפשר גם להוסיף לזה ולומר ש-70 אחוזים מהנשים החרדיות - - -

משה גפני: אני קיבלתי על עצמי לא להתעצבן היום ואני לא מצליח.

הילה חסן לפקוביץ: אני אשמח שתתעל את זה למשהו טוב.

אורי מקלב: את זה היינו צריכים לשאול את גברת ברלינר.

הילה חסן לפקוביץ: רציתי להוסיף עוד דבר.

הילה חסן לפקוביץ: חוץ מהעניין הזה של המלגות לנשים החרדיות ואני מזכירה שוב ש-50 אחוזים מהגברים שעוברים נושרים, וזה בעצם מוריד את האישור למלגות לשאר האוכלוסייה החרדית, וגם לנשים למרות שנשים, 70 אחוזים יותר.

משה גפני: מה זה הארגון הזה נבחרות?

הילה חסן לפקוביץ: אנחנו למען כל ייצוג ושוויון לנשים החרדיות.

הילה חסן לפקוביץ: יש עוד דבר אחד שרציתי לומר.

הילה חסן לפקוביץ: המשכורות של הנשים החרדיות הן יותר נמוכות, כבר מישהו אמר זאת כאן, וגם את זה אנחנו רוצות שיפתחו ויבינו למה זה קורה ולמה נשים חרדיות משתכרות פחות.

הילה חסן לפקוביץ: אנחנו חושבות שיכול להיות שזה תלוי בשעות המאוד מאוד ארוכות שנדרשות בכל תעשיית ההיי-טק או הלאו-טק או לא משנה.

הילה חסן לפקוביץ: השעות מאוד מאוד ארוכות וקשה לאישה חרדית להישאר בשעות האלה, מה שבעצם מוריד לה את המשכורת.

הילה חסן לפקוביץ: נשמח בפעם הבאה לקבל ברכה מהרב גם לאישה חרדית שתזכה בבחירות.

משה גפני: לגבי בחירות, אני לא מברך.

משה גפני: אין דבר כזה.

הילה חסן לפקוביץ: יש וידאו.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מברך גם בווידאו.

הילה חסן לפקוביץ: ברכה והצלחה.

משה גפני: זה היה טוב.

מרים זלקינד: שדולת הנשים בישראל.

מרים זלקינד: אנחנו יודעות שרוב הנשים החרדיות מועסקות במשרות לא בכירות ברמה של חוטבות עצים ושואבות מים.

מרים זלקינד: חבר הכנסת מיקי לוי שלצערי כבר יצא דיבר על עמידה ביעדים כמותיים.

מרים זלקינד: אם למדינה לא אכפת מאיכות התעסוקה, נוצר כאן מגזר גדול של נשים שנותרות באיכות תעסוקה מאוד מאוד ירודה ומהרגע שעומדים במכסות הכמותיות, פשוט זונחים אותן לנפשן.

מרים זלקינד: אנחנו כבר שנה מנהלות קו פתוח לנשים חרדיות בתחום שוק התעסוקה ונותנות ייעוץ.

מרים זלקינד: יותר מ-1,000 פניות שהגיעו אלינו מעידות על איכות תעסוקה ירודה, על הפרת זכויות שיטתית ומתמשכת של נשים חרדיות, ממש זכויות קוגנטיות ובסיסיות ותת אכיפה של המדינה.

מרים זלקינד: במשרד החינוך יש כ-2,000 מוסדות מוכרים שאינם רשמיים ואין כמעט ביקורות עומק.

מרים זלקינד: זה עומד על מספר מינימלי.

מרים זלקינד: פחות מעשירית ביקורות עומק.

מרים זלקינד: אנחנו חושבות שצריכה להיות תוכנית לאומית לשיפור איכות התעסוקה של נשים חרדיות, קביעת יעדים איכותניים במספרים שנוגעים לשכר, להכשרה, להיקפי משרה ולמעמד בשוק העבודה כי אחרת המצב הזה לא ישתנה.

מרים זלקינד: להתחבר לדברים שנאמרו כאן לגבי משפיעים.

מרים זלקינד: כמובן הנשים בסיפור של המשפיעים בהתחלה לא היו בכלל בלופ, היו צריכות ללכת לבית המשפט כדי שזה ישתנה.

נחמיה שטיינברגר: זה לא נכון.

נחמיה שטיינברגר: זה פשוט לא נכון מה שאת אומרת.

שירה ברלינר: זה לא נכון עובדתית.

נחמיה שטיינברגר: עובדתית זה לא נכון.

משה גפני: אתה חדש בעבודה?

נחמיה שטיינברגר: שנה וחצי.

משה גפני: תדע שבשער פולומבו כאן אין שלט מדבר שקר תרחק.

משה גפני: כל אחד יכול להגיד את האמת שלו ואנחנו מבררים את האמת.

משה גפני: זה גם לא כל כך משנה, דרך אגב.

מרים זלקינד: בסדר.

מרים זלקינד: הסיפור הזה שאי אפשר לפתור את מצוקת הגברים החרדים באמצעות הפרדה ובאמצעות הדרה.

מרים זלקינד: לא פותרים בעיה של מגזר אחד על חשבון מגזר אחר ובטח לא מסלילים.

משה גפני: ולכן מה המסקנה?

מרים זלקינד: המסקנה היא שאני חושבת שאסור לעשות הפרדה ואסור לעשות את זה רק נשים.

משה גפני: אז מה נעשה?

מרים זלקינד: אם תיתן לי להשלים, אני אשיב.

מרים זלקינד: יש גברים ונשים רבים שיכולים ללמוד ולעבור הכשרות ביחד וצריך לעשות בדיקות אמיתיות כדי לראות מה האפשרויות ולא כברירת מחדל להפריד.

אורי מקלב: אתן ארגון זכויות נשים.

אורי מקלב: האישה דורשת הפרדה.

מרים זלקינד: לא.

מרים זלקינד: האישה לא דורשת הפרדה.

אורי מקלב: האישה לא רוצה שיידבקו אליה באוטובוס.

מרים זלקינד: יש נשים חרדיות אחרות.

אורי מקלב: הנשים הן אלה שרוצות את זה.

אורי מקלב: אל תהיו פטרונים על כולם.

מרים זלקינד: יש גם נשים שרוצות להרוויח פחות משכר מינימום.

משה גפני: מה הדיון עכשיו?

אורי מקלב: בארצות הברית יש אוניברסיטאות ולימוד נפרד של נשים.

אורי מקלב: זאת לא זכות שלהן?

מרים זלקינד: לא.

מרים זלקינד: זה בניגוד לחוק.

אורי מקלב: האישה רוצה ללמוד עם נשים.

מרים זלקינד: אני אומרת לא ליצור עוולות חדשות כדי לפתור עוולות ישנות.

מרים זלקינד: אתם מפנים את הנשים למקצועות של צווארון ורוד באמצעות ההפרדה הזאת.

אורי מקלב: אל תגידי לנו מה לעשות.

מרים זלקינד: נשים לא הולכות למקצועות אמיתיים.

אורי מקלב: תעסקו בעניין שלכם.

אורי מקלב: אל תתערבו בעניינים שלנו.

מרים זלקינד: שולחים את הנשים להוראה.

מרים זלקינד: די להפנות נשים למקצועות הצווארון הוורוד.

משה גפני: אורי, עם כל הכבוד, אתה רוצה שמכל הדיון הזה יצא הוויכוח אתה?

אורי מקלב: האמת רק אצלה.

מרים זלקינד: האמת פוגעת בנשים החרדיות ופוגעת בחברה הישראלית כולה וכך לא פותרים בעיות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אני רק רוצה לומר לך שאני רציתי ללכת לעבוד.

משה גפני: למדתי בכולל.

משה גפני: למדתי תורה.

משה גפני: רציתי לעבוד אבל אמרתי שאני צריך הכשרה.

משה גפני: אמרו לי שהכשרה זה יחד עם נשים, ואז לא הלכתי לעבוד.

משה גפני: הלכתי לכנסת.

מרים זלקינד: ולא ראית שום אישה בחייך.

משה גפני: למה את מתווכחת אתי?

מרים זלקינד: אבל אתה אומר דברים.

משה גפני: למה את מתווכחת אתי?

משה גפני: נתתי לך לומר את מלוא הדברים.

משה גפני: אני מציע, שבי עם עצמך, את בחורה חכמה, ותבדקי.

משה גפני: מי שרוצה ללמוד ביחד, שילמד ביחד.

משה גפני: אבל מי שלא רוצה ללמוד ביחד, צריך למצוא לו פתרון והפתרון הוא להפריד.

מרים זלקינד: לא יכולה להיות הפרה של החוק ושל כל הדברים הכי חשובים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני לא צריך ממך עזרה.

משה גפני: אני הקשבתי לך ולא הפרעתי לך.

משה גפני: אני רק אומר לך שתחשבי עוד הפעם כי אם המטרה העליונה שלך היא שילוב גברים ונשים חרדיים בעבודה, צריך למצוא לזה פתרון.

משה גפני: אצלנו יש איסור ללמוד יחד.

מרים זלקינד: זה לא נכון.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: דרך אגב, אני רוצה לומר לך שמה שיש בארגוני הנשים, יש דברים שהם לא בסדר, אתם לא יודעים את האמת.

משה גפני: את אומרת לי.

משה גפני: את יודעת שאני 18 שנים למדתי תורה, רצוף, אז את אומרת לי מה אסור ומה מותר?

מרים זלקינד: גם אני חרדית לשעבר.

אורי מקלב: זאת הבעיה.

מרים זלקינד: אני חרדית לשעבר.

מרים זלקינד: למדתי בסמינר.

אורי מקלב: עכשיו קיבלנו תשובה.

מרים זלקינד: יש קולות רבים שהם שונים משלך.

משה גפני: בסדר, די.

משה גפני: זה לא זה נושא הדיון.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו יודעים הכול.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דוקטור גלעד מלאך.

משה גפני: בקצרה בבקשה.

משה גפני: רק אל תכניס אותנו לאסור ולמותר כי נסתבך.

אורי מקלב: הוא יודע.

אורי מקלב: הוא תלמיד של אשתי ואני בטוח שכמה דברים הוא יודע.

אורי מקלב: אני בדקתי את המבחנים שלו.

אורי מקלב: הוא היה מצטיין.

אורי מקלב: אשתי הייתה מורה שלו בהפרדה.

גלעד מלאך: מורה מצוינת.

גלעד מלאך: ברשותכם, אני אומר מילה לשילוב בשירות המדינה.

גלעד מלאך: הייתי מעורב יחד עם נציבות שירות המדינה בקביעת האחוז הזה, ה-7 אחוזים, כי עשינו חישוב.

גלעד מלאך: אני אומר שאני עשיתי חישוב בהקשר הזה גם של היקף החרדים בגילאים הרלוונטיים, גם שיעור האקדמאים החרדים וגם כמה שאפשר לשלב.

גלעד מלאך: לכן המספר הזה של 7 אחוזים מבחינתי הוא מעוגן וכאשר יהיה הדיון הבא, בהחלט אפשר יהיה לבחון אם עומדים בזה או לא עומדים בזה כי בעיני זה היה בר השגה.

גלעד מלאך: לעניין הכללי.

גלעד מלאך: יש כאן תופעה מעניינת.

גלעד מלאך: בשנים האחרונות, כאשר מדברים על שיעורי תעסוקה של חרדים, יש תופעה מעניינת.

גלעד מלאך: מצד אחד יש בלימה בשיעור תעסוקה, שלוש שנים רצוף, 2015, 2016 ו-2017 וכבר 2018.

גלעד מלאך: יש עמידה.

גלעד מלאך: אצל הגברים אמרו 51 אחוזים ואצל הנשים 73 אחוזים.

גלעד מלאך: מצד שני יש ירידה בשיעורי העוני.

גלעד מלאך: ב-2015, 2016 ו-2017 יש ירידה בשיעור העוני.

גלעד מלאך: נתון טוב אבל הוא סותר את הראשון.

אורי מקלב: בציבור החרדי?

גלעד מלאך: בציבור החרדי.

גלעד מלאך: יש ירידה מ-52 אחוזים ל-45 אחוזים.

גלעד מלאך: מדהים.

גלעד מלאך: חדשות טובות.

גלעד מלאך: ההסבר לזה הוא כפול.

גלעד מלאך: ראשית, יש עלייה ברמת ההכנסה של גברים ונשים חרדים, בעיקר של נשים חרדיות.

גלעד מלאך: בשנתיים האחרונות אנחנו רואים את זה.

גלעד מלאך: עלייה של 14 אחוזים בשנתיים של נשים, 10 אחוזים אצל הגברים.

גלעד מלאך: גם קרה דבר מעניין.

גלעד מלאך: בגלל שנכנסים פחות לשוק התעסוקה, דווקא זה גורם לכך שההכנסה הממוצעת גבוהה יותר כי אנשים שנמצאים בפנים מרוויחים יותר.

גלעד מלאך: זה דבר מעניין שקורה והוא דבר טוב.

גלעד מלאך: דבר נוסף שיוריד את שיעור העוני קשור לתמיכות שהכנסת החליטה עליהן.

גלעד מלאך: תמיכות בישיבות, מלגות כאלה ואחרות, וגם זה ישפיע.

גלעד מלאך: אלה שתי הסיבות העיקריות.

משה גפני: מתי.

משה גפני: באיזה שנים?

גלעד מלאך: הנתונים של תעסוקה הם של 2015 ו-2016.

גלעד מלאך: הנתונים האחרונים שאנחנו רואים לגבי שיעורי העוני, הם מ-2015, 2016 ו-2017.

גלעד מלאך: הנתון האחרון הוא 2017.

אורי מקלב: איזו עלייה הייתה ב-2016-2015?

אורי מקלב: הייתה ממשלת לפיד.

אורי מקלב: הייתה ירידה דרמטית של 50 אחוזים.

משה גפני: אני מציע שלא ניכנס לזה עכשיו.

גלעד מלאך: אני אומר שיש כאן שתי תופעות.

משה גפני: אני מציע שלא ניכנס לזה עכשיו.

משה גפני: אני צריך לסיים את הישיבה.

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: כמו שביקשתי ממנה, אני מבקש ממנה לבדוק את עצמה עוד פעם, אני לא חולק עליה, עמדתי היא ברורה.

משה גפני: אני לא הולך לחשוב פעם נוספת.

משה גפני: מה לעשות, יש דברים שאני חושב כל הזמן.

משה גפני: אבל הנושא הזה של הירידה בעוני שאתה משייך את זה למלגות או דברים מהסוג הזה שהמדינה סייעה, לא מתאים לשנים האלה כי ב-2016-2015 היה קיצוץ וכמעט הגענו לרבע בתקציב.

משה גפני: יאיר לפיד היה שר האוצר.

משה גפני: אני הייתי באופוזיציה.

משה גפני: מה שכן היה, היה כאן מעניין אבל חוץ מזה לא היה כלום.

גלעד מלאך: ב-2015 חלק מהתקציבים חזרו.

גלעד מלאך: ב-2016 עלו אבל אני אומר שאני בדקתי ואני אבדוק את זה עוד פעם.

משה גפני: תבדוק שוב.

משה גפני: זה לא כל כך קריטי כי פנינו לעתיד.

גלעד מלאך: נכון.

גלעד מלאך: במבט קדימה, אני חושב שהדגש, למרות קולות נוספים שנאמרו כאן ומקרים קשים ששמענו, אני רוצה להסביר, חבר הכנסת גפני, מדוע יש דגש מדינתי על גברים.

גלעד מלאך: כאשר אנחנו רואים למשל גברים באקדמיה, שיעורי הנשירה שלהם גדולים יותר.

גלעד מלאך: רמת ההכשרה שלהם ללימודים של הכשרה מקצועית או אקדמית היא נמוכה יותר.

גלעד מלאך: ולכן צריך שם לעשות את התמיכה הגדולה יותר.

גלעד מלאך: נשים חרדיות מרוויחות לשעה בדיוק כמו נשים שאינן חרדיות.

קריאה: לא נכון.

גלעד מלאך: אני אומר לכם את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שמתפרסמים.

גלעד מלאך: לכן עיקר המאמץ המדינתי צריך לעשות על גברים ויש תוכנית מפורטת של איך לעשות את זה.

משה גפני: סיכמתי אתך שחושבים על הכול מחדש.

משה גפני: זה מאוד חשוב.

משה גפני: לעתיד זה לא כל כך משנה.

משה גפני: אין אפשרות חוקתית - תשאל את היועצים המשפטיים כאן – לומר שאנחנו נותנים יותר כסף לגבר ואנחנו נותנים פחות כסף לאישה.

משה גפני: אין אפשרות חוקתית כזאת.

משה גפני: רק כאשר מדובר על גברים ונשים חרדים, רק אז עושים דברים לא חוקתיים.

משה גפני: אתה לא יכול לומר לאישה שיוצאת לעבודה שהיא משתכרת הרבה.

משה גפני: אני אביא לך קבוצת נשים, כמה שאתה רוצה, שהן עובדות באותו מפעל כמו נשים שאינן חרדיות ומשתכרות חצי.

גלעד מלאך: במצבים כאלה בהחלט צריך לשפר את זה.

אורי מקלב: הוא מדבר על נשירה.

אורי מקלב: למגזר כמו הערבים יש הקלות במבחנים.

אורי מקלב: לציבור החרדי אין כל הקלות, אפילו לא בשפה.

סטיוארט הרשקוביץ: אני סגן הנשיא במרכז אקדמי לב.

סטיוארט הרשקוביץ: יש לנו כ-2,000 סטודנטים חרדים מתוך 5,000 סטודנטים.

סטיוארט הרשקוביץ: זכינו לעזרה של חבר הכנסת מקלב.

סטיוארט הרשקוביץ: מתוך אלה, רוב רובם עובדים בהיי-טק.

סטיוארט הרשקוביץ: אנחנו בעצם מכשירים הכי הרבה מהנדסים בירושלים ודיברנו קצת על העניין של היי-טק וחרדים, אז נתון אחד שקיבלנו ממשרד העבודה, הוא מאוד מאוד מדאיג.

סטיוארט הרשקוביץ: מתוך כל עובדי ההיי-טק שמרוויחים 17,000 שקלים בחודש ומעלה, רק 0.7 אחוז הם חרדים.

סטיוארט הרשקוביץ: זה נתון מאוד מאוד מדאיג.

אורי מקלב: מה הסיבה?

אורי מקלב: מצד אחד אומרים שהמשכורות לא אותן משכורות ומה הסיבה?

אורי מקלב: עובדת מוכשרת, היא אקדמאית, יש לה את אותן יכולות.

סטיוארט הרשקוביץ: ההכשרה המקצועית.

סטיוארט הרשקוביץ: אנחנו מאמינים שהכשרה מקצועית כאן במיוחד בתחום האקדמי זאת פשוט חובה על מנת להרוויח סכומים כאלה.

סטיוארט הרשקוביץ: אם כ-45 אחוזים מהסטודנטים שלנו הם יוצאי ישיבות ליטאיות, כ-35 אחוזים ישיבות ספרדיות, והיתר הם חסידיות, אז יש לנו מגוון ובכל זאת אנחנו רואים שאנחנו לא מקבלים למשרות של 17,000 שקלים ומעלה.

סטיוארט הרשקוביץ: כמעט וזה לא קיים.

אורי מקלב: אחוז הגבוה של ליטאים זה לא בגלל שהוא יותר גבוה אלא משום שהם אחוז יותר גבוה באוכלוסייה.

סטיוארט הרשקוביץ: נכון.

סטיוארט הרשקוביץ: אנחנו אומרים שבסביבות ה-50 אחוזים היום בנשירה של החרדים בשנת המכינה, זה מאוד מאוד חשוב לנו להוריד את זה.

סטיוארט הרשקוביץ: זכינו קצת לעזרה גם מחבר הכנסת מקלב לגבי האפליה שיש נגד מכללות לגבי לימודי היי-טק מול האוניברסיטאות.

אורי מקלב: לא הצלחתי.

אורי מקלב: זה דבר חמור מאוד.

סטיוארט הרשקוביץ: אני מבקש מחבר הכנסת מקלב להמשיך ולעזור לנו.

אורי מקלב: מה שהוא אומר, גם זה שווה דיון.

משה גפני: תודה רבה.

אפרת דבש: ממסלולי תעסוקה במשרד הכלכלה.

אפרת דבש: אנחנו נותנים סיוע, השתתפות למעסיקים שמעסיקים אוכלוסיות מיוחדות שזה גם החרדים, האוכלוסייה הערבית, עובדים עם מוגבלות והורים יחידים.

אפרת דבש: אנחנו עובדים מאוד בצמוד עם האוכלוסייה החרדית.

אפרת דבש: אני נלחמתי באופן אישי להרחיב את הגדרת החרדים כדי להכליל כמה שיותר עובדים חרדים במסלולים שלנו.

אפרת דבש: אני יכולה לומר לכם שהתקציב באופן כללי מקוצץ משנה לשנה.

אפרת דבש: יש ירידה של יותר מ-100 אחוזים.

אפרת דבש: יש המון כסף צבוע אבל אין לנו כסף צבוע לחרדים.

אפרת דבש: צובעים לנו כסף לצפון, צובעים לנו כסף למגזר הערבי, צובעים כסף לאנשים עם מוגבלות אבל אין לנו כסף לאוכלוסייה החרדית.

אפרת דבש: מה שנשאר בסוף, זה מה שהולך אליהם וחבל.

אפרת דבש: אם יהיה כסף צבוע, אנחנו נוכל לבנות מסלול ייחודי שהוא ספציפית רק לחרדים, עם הענפים שמתאימים להם.

משה גפני: לכם יש תקציב במשרד הכלכלה שמיועד לאוכלוסיות שונות אבל יכול לצאת הרבה כסף לאוכלוסייה מסוימת ופחות כסף לאוכלוסייה אחרת.

אפרת דבש: נכון.

אפרת דבש: יש לנו מחויבות דווקא לאוכלוסייה הערבית, 50 אחוזים, יש כסף צבוע למחוז צפון, יש כסף צבוע לעובדים עם מוגבלות.

אפרת דבש: אין לנו כסף צבוע לאוכלוסייה החרדית.

משה גפני: למה?

אפרת דבש: כנראה שאף אחד לא דאג לזה.

אפרת דבש: אם יהיה כסף צבוע, נוכל לבנות מסלול שמתאים להם.

אפרת דבש: הם מופיעים באותו מסלול ביחד עם האוכלוסייה הערבית.

אפרת דבש: אלה אוכלוסיות שונות עם מאפיינים שונים.

אפרת דבש: העלינו השנה את השכר הממוצע.

אפרת דבש: העלינו השנה את הרף של השכר.

אפרת דבש: השנה הכנסנו קרוב ל-250 משרות של חרדיות בעלות שכר של קרוב ל-12,000 שקלים.

אפרת דבש: לפני שנתיים זה היה באזור ה-7,000.

אפרת דבש: שוב, יש ביקוש אבל אין לנו מספיק תקציבים לזה.

אסתר קרמר: אני רוצה לומר משהו על המסלולים של הנשים החרדיות.

אסתר קרמר: קודם כל, אני חייבת לומר הערה קטנה לגבי חיוב נשים ללמוד מעורב.

אסתר קרמר: נשים חרדיות לא ילכו ללמוד מעורב ואת זה צריך להבין.

אסתר קרמר: אנחנו לא צריכים בית כנסת, אנחנו צריכים מסלולים שמתאימים לאורח החיים שלנו ואורח החיים שלנו הוא אורח חיים שונה.

אסתר קרמר: אנחנו רוצים שהבעל שלנו יצא ללמוד כמה שיותר וכמה שפחות יצא לעבוד, אז אנחנו צריכים יותר עידוד נשים חרדיות לצאת לעבודה.

אסתר קרמר: נכון שהגענו לאיזשהו טווח שהחליטו שהוא 70 אחוזים אבל עדיין הנשים במגזר הכללי עובדות במעל 80 אחוזים.

אסתר קרמר: אנחנו רוצות להגיע למצב הזה.

אסתר קרמר: אנחנו רוצות שנים חרדיות.

אסתר קרמר: יש כמעט 100 אחוזים נשים שרוצות לעבוד.

אסתר קרמר: הגברים החרדים שלא עובדים הם גברים שלא רוצים לעבוד.

אסתר קרמר: אנחנו צריכים לעודד את מי שרוצה לעבוד ולחזק את מי שצריך חיזוק.

משה גפני: ועוד איך רוצים לעבוד.

משה גפני: הם עובדים בעבודת השם.

אסתר קרמר: הם רוצים ללמוד תורה.

משה גפני: אם לא זה, לא הייתה לנו כאן מדינה ולא היה כלום.

אסתר קרמר: נכון.

אסתר קרמר: הם רוצים לעבוד את עבודת השם.

אסתר קרמר: מסכימה.

אסתר קרמר: המשכורות של נשים שכבר עובדות, הן נמוכות כמו שציינו גם בהיי-טק וגם בהוראה.

אסתר קרמר: נשים חרדיות, מורות חרדיות מרוויחות כמעט חצי מאשר מרוויחות מורות במגזר הכללי.

משה גפני: יש כאלה ויש כאלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני מסכים עם מה שאמרת, רק להוסיף את התיקון שלי.

משה גפני: לא רלוונטי כל העניין הזה.

משה גפני: אני מסכים לחלוטין שכאשר עושים מסלולים, צריך לעשות מסלולים מותאמים.

הילה חסן לפקוביץ: אנחנו יחד.

הילה חסן לפקוביץ: רציתי רק להוסיף שאנחנו כן מסכימות אתה בעניין שאין לנו מסלולים נוספים.

הילה חסן לפקוביץ: שולחים נשים רק להוראה.

משה גפני: מה פתאום?

משה גפני: מזמן כבר לא.

הילה חסן לפקוביץ: יש הרבה יותר תחומים שאפשר ללמוד כגבר.

משה גפני: היות ואני עוסק בעניין הזה כל הזמן, זה כבר לא כך.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לזה כי אני פותח דיון מחדש.

הילה חסן לפקוביץ: הכול כתוב בנייר עמדה.

משה גפני: אני מבקש לסכם.

משה גפני: התברר בדיון הזה שיש רק אמירות כלפי חוץ של שילוב חרדים.

משה גפני: שילוב חרדים, אני מדבר על גברים ונשים.

משה גפני: אני לא מדבר על מי שלומד תורה.

משה גפני: מי שלומד תורה, אנחנו מבקשים ממנו ללמוד תורה כי אחרת לא יהיה לנו קיום.

משה גפני: לא יהיה לנו קיום בכל ההיסטוריה של העם היהודי.

משה גפני: אנחנו עברנו כל כך הרבה צרות ובזכות לומדי תורה, אנחנו כאן.

משה גפני: אנחנו מדברים על כך שיש המון גברים חרדים שמבקשים לצאת לעבודה.

משה גפני: הם הפסיקו ללמוד והם רוצים לצאת לעבודה.

משה גפני: הם רוצים לקבל את ההכשרה, הם רוצים להשתלם, הם רוצים את כל הדברים האלה.

משה גפני: על האקדמיה אני לא מדבר.

משה גפני: אני לא בטוח שהאקדמיה זה דבר שאני רוצה שילכו אליו.

משה גפני: היות ואני מרצה באוניברסיטאות, אני רואה איך זה נראה ואני לא בטוח שאני הייתי שולח את הבן שלי לשם.

משה גפני: בטוח שלא הייתי שולח אותו.

משה גפני: אבל צריך למצוא הכשרות.

משה גפני: אין בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: זאת מציאות שאפשר להתמודד אתה ולא מתמודדים אתה.

משה גפני: כפי שאמרתי קודם, אני מבקש להזמין את פרופסור הרשקוביץ, את שר האוצר, את שר הכלכלה, את יושב ראש הכנסת לגבי מה שקורה בכנסת, את נשיא התאחדות התעשיינים, המגזר הפרטי, מה שהעליתם כאן קודם, את שר העבודה והרווחה.

משה גפני: צריך להזמין את כולם ברמה הלאומית ולקיים על זה דיון.

משה גפני: אני מבקש לא להיכנס לסמטאות שם מתחילים ויכוחים.

משה גפני: הוויכוחים האלה של גברים ונשים יחד או לא יחד, אם יש יעד, אז היעד צריך להיות מיושם.

משה גפני: כפי שאמרתי קודם, האישה צריכה לקבל את מה שהיא מבקשת.

משה גפני: אם האישה מבקשת או הגבר מבקש שהלימוד או ההכשרה תהיה יחד, אז תהיה יחד.

משה גפני: אם הם מבקשים ויש קבוצות גדולות שמבקשות בנפרד, זה צריך להיות בנפרד.

משה גפני: אני לא מבין מה ההתעקשות הזאת.

משה גפני: פתאום מכניסים כאן אידיאולוגיה.

משה גפני: אני פונה אליך.

משה גפני: אתה היום כאן היעד כי נציבות שירות המדינה היא זאת שהייתה צריכה כל הזמן, מאז שהחוק התקבל, ולא נעים לי לשאול אבל אני הייתי שואל את הלשכה המשפטית מה דינם של אלה שלא מקיימים את החוק ומה עושים במקרה כזה.

משה גפני: שולחים אותם לבית סוהר?

משה גפני: מה עושים?

משה גפני: לא שולחים, אנחנו לא בעד זה, אבל באמת, היה חוק.

משה גפני: אתה מגיע לכאן לוועדה, אני מכבד אותך, ואתה לא נותן שום תשובה.

משה גפני: אתה אומר שאתם תעשו, אתם תפעלו, אבל תגיד כמה עובדים התקבלו אחרי שהתקבל החוק.

משה גפני: החוק לא טוב?

משה גפני: תגידו שהוא לא טוב, כמו שאמרו במשרד המשפטים.

משה גפני: החמור העולה על כולם, אני מבקש את הנזיפה הזאת שזה יגיע אליהם, משרד המשפטים לא הגיע.

משה גפני: למה לא באתם?

משה גפני: לא את, אבל אין לי מישהו אחר ולכן על מי אני אצעק?

קריאה: אני אעביר את המסר.

משה גפני: זה פשוט לא בסדר.

משה גפני: יש כאן דיון שהוא נקרא על ידי מליאת הכנסת על הנושא החוקי.

משה גפני: כאן אתם לא צריכים להביע עמדה?

משה גפני: רק על דברים שהייתי מעדיף שלא תהיו?

משה גפני: תמיד אני מעדיף שתהיו.

קריאה: אני אעביר את המסר.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: אני רוצה תגובה של משרד המשפטים לגבי הנושא של החוק שהתקבל כאן בכנסת על העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: הנושא של העברת כסף.

משה גפני: אני ביקשתי את כל הנתונים לגבי כמה כסף עבר וכמה כסף נוצל.

משה גפני: אבל אני עכשיו מתחיל להבין שיש חלק שלא תוכלו לענות לנו בגלל שאם העברתם כסף להעדפת אוכלוסיות, אין שם את החרדים מכיוון שהחרדים הם בתוך המערכת אבל כמו שאמרה הגברת אפרת, זה הולך לכולם.

חמוטל בו דור: אני יכולה לחדד את זה בהקשר של משרד העבודה דווקא כי עיקר התקציבים בנושא הזה מועברים למשרד העבודה.

חמוטל בו דור: תוכנית חומש של חצי מיליארד שקלים שבסופו של דבר כמו שאמרה נציגת משרד העבודה, היא תצא בשש שנים כי ייקח זמן.

חמוטל בו דור: אבל זה בסכומים נכבדים שמיועדים אך ורק לאוכלוסייה החרדית ולא כפי שצוין שהכסף מחולק בין האוכלוסיות השונות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש בכתב.

משה גפני: אנחנו סיכמנו עוד לפני שהיית כאן.

משה גפני: לא אמרת לה.

טל שחם: עוד לא הספקתי.

משה גפני: אז אני אומר לך במישרין.

משה גפני: אנחנו ביקשנו בכתב כמה כסף ניתן בשנתיים האחרונות לשילוב חרדים וכמה כסף נוצל, והכסף שלא נוצל, לאן הוא הלך.

משה גפני: אם הכול נוצל, אז בסדר.

משה גפני: אומרת גברת אפרת שחסר להם כסף.

משה גפני: אז למה לא יכולתם להעביר להם?

משה גפני: הרי יש מקומות אחרים שלא מנוצל.

משה גפני: אם נוצל במלואו, אני מבקש לדעת על כמה מדובר.

חמוטל בו דור: אני דיברתי על תקציב משרד העבודה.

חמוטל בו דור: זה ספציפית משרד הכלכלה.

משה גפני: כמה כסף הקציב משרד האוצר?

משה גפני: אתם באים לכאן לוועדת הכספים, אתם מבקשים שאנחנו נאשר תקציב ובתוך התקציב יש שילוב חרדים בעבודה.

משה גפני: יכלה לשבת כאן רפרנטית או רפרנט ולדבר מאוד בלהט על שילוב חרדים ואני רוצה לדעת כמה כסף עבר במהלך השנתיים האחרונות, כמה כסף נוצל, ואם נוצל הכול, נוצל הכול, ואם לא נוצל הכול, לאן הלך הכסף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שאני מסיים אתה ישיבה, יש עוד נושא ששייך לדיון הקודם.

טמיר כהן: חוזרים לדיון הקודם.

משה גפני: כן.

משה גפני: קיבלתם החלטה?

משה גפני: הגעתם להסכמה?

פרידה ישראלי: כן.

פרידה ישראלי: הגענו להסכמה.

משה גפני: אם יש מישהו מבין אלה שהשתתפו בישיבה וחסר לו כסף, נציגי הבנקים כאן.

משה גפני: הם תורמים.

פרידה ישראלי: ישבנו עם נציגי הבנקים.

פרידה ישראלי: הגענו להסכמות לגבי המועדים כפי שהומלץ בוועדה.

פרידה ישראלי: יש לנו רק קושי אחד שאני רוצה להעלות אותו ולבקש את הסכמתך.

פרידה ישראלי: אם אתה זוכר, ביקשת להעלות את תקופת ההשגה מ-60 ל-90 ימים.

משה גפני: נכון.

פרידה ישראלי: בגלל שיכול להיות שייקח חודש עד שהוא יקבל את הסיבה.

פרידה ישראלי: בנושא הזה הבנקים נתנו מהזמנים שעומדים לרשותם שבועיים.

פרידה ישראלי: רשות המיסים נתנה שבוע.

פרידה ישראלי: היא לא יכולה לתת שבועיים כי אחרת זה משאיר לה שבועיים בספטמבר, ואם נופלים חגים, היא בבעיה גדולה ולא יוכלו ליישם בשבועיים.

פרידה ישראלי: לכן אנחנו פונים אליך לגבי ההוראה הכללית בבקשה להוריד מ-90 ימים ל-83 ימים.

פרידה ישראלי: זאת עדיין הארכה מ-60 ל-83.

פרידה ישראלי: ולגבי שנת 2018, אז זה רק מי שהצהיר מדווחים עליו, אנחנו נשנה את ההשגה שיש מ-60 ל-53.

פרידה ישראלי: זאת אומרת, אתם בעצם תוותרו שבוע על מה שביקשתם, רשות המיסים נתנה שבוע והבנקים נתנו שבועיים וכך השגנו את החודש הנוסף.

פרידה ישראלי: את שאר הדברים ניסחנו והסכמנו.

פרידה ישראלי: צריך יהיה לשלב.

אייל לב ארי: מה אמרת לגבי ה-2017 ו-2018?

פרידה ישראלי: אמרתי שלגבי שנת 2018 אנחנו צריכים להוריד שבוע מהתקופה של ההשגה כדי לעמוד בתאריכים.

פרידה ישראלי: יש לנו כאן תיקונים לכל מיני תאריכים.

פרידה ישראלי: תיקון של הוראת מעבר ותיקון של נושאים שדיברנו עליהם, על ההשגה עם התשובה וכולי.

פרידה ישראלי: השאלה אם אתם רוצים להקריא כעת את כל הנוסחים.

משה גפני: כן.

טלי דולן: אני אקרא רק את השינויים.

טלי דולן: השינוי הראשון הוא בסעיף 1 בהגדרה חשבון בעל ערך נמוך.

טלי דולן: ההגדרה תהיה: חשבון בעל ערך נמוך – חשבון קיים של יחיד שהיתרה המצרפית שלו בחשבונות קיימים אינה עולה על מיליון דולר ביום 31 בדצמבר 2018 ואם נפתח החשבון – במקום בינואר 2019 – בחודשים ינואר עד מרס 2019.

טלי דולן: התיקון הבא, בהגדרת חשבון חדש: במקום 1 בפברואר 2019 יהיה 1 באפריל 2019.

טלי דולן: התיקון הבא, בהגדרת חשבון קיים: במקום 1 בפברואר 2019 יהיה 1 באפריל 2019.

טלי דולן: התיקון הבא, בתקנה 7(6)(ג).

קוסאי עאסי: בכל מקום שכתוב 30 באוגוסט יהיה 8 בספטמבר.

טלי דולן: נכון.

קוסאי עאסי: אמרנו 83 ימים.

קוסאי עאסי: זה מופיע יותר מאשר פעם אחת.

קוסאי עאסי: אייל, שים לב ב-(א), (ב) ו-(ג), זה גם 8 בספטמבר במקום 30 באוגוסט.

טלי דולן: התיקון הבא הוא בתקנה 7(ד): הודעה תישלח לכל נמען כאמור בתקנת משנה (א) עד 15 בפברואר בשנה שבה יש להעביר מידע לגביו לראשונה, ולגבי חשבון פיננסי שנפתח באמצעות סוכן ביטוח כהגדרתו בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) התשמ"א-1981, עד 15 באפריל בשנה שבה יש להעביר מידע לגביו לראשונה.

טלי דולן: לאחר מכן תישלח הודעה אחת לשנתיים.

טלי דולן: בתקנת משנה (ה): הוגשה השגה בכתב למוסד הפיננסי הישראלי המדווח כאמור בתקנת משנה (ב) – כאן היינו מבקשים בתוך 83 ימים, כמו שפרידה אמרה ליושב ראש – מיום שליחת ההודעה בידי המוסד הפיננסי או עד 8 במאי בשנה מסוימת לפי המאוחר מביניהם.

טלי דולן: השיב המוסד הפיננסי על ההשגה לא יאוחר מ-8 באוגוסט באותה שנה.

טלי דולן: הוגשה השגה כאמור לאחר 83 ימים מיום שליחת ההודעה או לאחר 8 במאי בשנה מסוימת לפי המאוחר ביניהם.

טלי דולן: אני חושבת שהתיקונים הבאים הם כבר בהוראות המעבר.

טלי דולן: בסעיף 10(יב), לפני הוראת המעבר.

טלי דולן: אני אקרא את הנוסח כולו: אם מוסד פיננסי ישראלי מדווח לא פירט בהודעה ששלח לפי תקנה 7(א) מהו הסממן או מהי הסיבה שבגינה סווג חשבון כחשבון של תושב מדינה זרה, והמוסד הפיננסי נתבקש בכתב בידי בעל חשבון ובידי בעל ישות פסיבית בעלת החשבון לפי העניין לפרט מהו הסממן או מה הסיבה שבגינת סווג חשבון כחשבון של תושב מדינה זרה, ימסור המוסד הפיננסי את התשובה שבה ייכללו הסממן או הסיבה כאמור בתוך 30 ימים מיום קבלת הבקשה.

קוסאי עאסי: הבא בתור יורד.

טלי דולן: נכון.

טלי דולן: סעיף קטן (יג) יורד.

טלי דולן: בפסקה (ג): על אף האמור בתקנה 6(ג), מוסד פיננסי ישראלי מדווח ימסור למנהל לא יאוחר מיום 23 ביוני 2019 דוח כמפורט לגבי חשבון בר דיווח שסווג עד ליום 31 בדצמבר 2017 לפי תקנת משנה (א)(כב) ובלבד שבעל חשבון לא הגיש השגה כאמור בתקנה 7(ב) עד למועד הקבוע לעניין זה בתקנת משנה (ה).

טלי דולן: אם הוגשה השגה כאמור, המוסד הפיננסי ישיב על ההשגה עד 30 במאי.

טלי דולן: השיב המוסד הפיננסי על ההשגה לאחר 30 במאי, ימסור המוסד הפיננסי למנהל דוח לגבי אותו חשבון בר דיווח לגבי שנת 2018 במועד שנקבע לכך בתקנת משנה (ד).

טלי דולן: לעניין דוח כאמור בתקנת משנה זו.

טלי דולן: בכל מקום בתקנה 7(ה), במקום 83 ימים, יקראו 28 ימים.

לוני בכר: ה-30 במאי, זאת התשובה.

טלי דולן: במקום 1 במאי בשנה מסוימת יקראו 8 במאי 2019.

לוני בכר: רגע.

לוני בכר: 1 במאי, למה זה מתייחס?

קוסאי עאסי: תסתכל בתקנה (ה), היה כתוב 1 במאי.

לוני בכר: זה צריך להיות 28 ימים.

קוסאי עאסי: עכשיו זה 8 במאי.

לוני בכר: זה צריך להיות 28 ימים מיום משלוח המכתב.

קוסאי עאסי: לא.

קוסאי עאסי: אנחנו עכשיו רוצים להתייחס למה אנחנו מתקנים.

קוסאי עאסי: אנחנו רוצים לתקן.

קוסאי עאסי: כבר אין 1 במאי בתקנת משנה (ה).

קוסאי עאסי: במקום 1 במאי, יש 8 במאי.

לוני בכר: זה נכון.

לוני בכר: כן.

טלי דולן: נכון.

טלי דולן: אם כן, במקום 8 במאי בשנה מסוימת, יקראו 28 בפברואר 2019.

קוסאי עאסי: לא.

קוסאי עאסי: 28 במרס.

טלי דולן: 28 במרס 2019.

לוני בכר: נכון.

לוני בכר: 28 במרס.

לוני בכר: זה צריך להיות 28 במרס.

לוני בכר: זה 28 ימים אחרי.

קוסאי עאסי: במקום 8 באוגוסט באותה שנה, יקראו 30 במאי.

לוני בכר: נכון.

לוני בכר: 30 במאי.

טלי דולן: 30 במאי 2019.

אייל לב ארי: למען הסדר, בואו נחזור על פסקה (2).

אייל לב ארי: במקום 60, זה 83.

טלי דולן: בכל מקום בתקנה 7(ה), במקום 83 ימים יבוא 28 ימים.

טלי דולן: במקום 8 במאי בשנה מסוימת יקראו 28 במרס 2019.

טלי דולן: במקום 8 באוגוסט באותה שנה, יקראו 30 במאי 2019.

טלי דולן: במקום פסקה (ד) אנחנו מקריאים הוראת מעבר אחרת: לעניין דוח כאמור בתקנה 6(א) לגבי שנת 2018: ׁ(1) מוסד פיננסי ישראלי מדווח ימסור למנהל לא יאוחר מיום 8 בספטמבר 2019 דוח כמפורט בתקנה 6(א) לגבי חשבון בר דיווח שסווג עד יום 31 בדצמבר 2018 לפי תקנת משנה (א) ו-(ב).

טלי דולן: (2) בתקנה 7(ד), במקום 15 בפברואר יקראו 1 באפריל 2019.

טלי דולן: (3) בתקנה 7(ה), בכל מקום במקום 83 ימים יקראו 53 ימים.

טלי דולן: (4) במקום 15 במאי יקראו 23 במאי 2019.

קוסאי עאסי: לא.

קוסאי עאסי: במקום 15 במאי בשנה מסוימת.

טלי דולן: נכון.

טלי דולן: יקראו 23 במאי 2019.

קוסאי עאסי: למענה התייחסנו?

קוסאי עאסי: צריכים לענות לו עד ה-8 באוגוסט.

לוני בכר: 8 באוגוסט, זה נכון.

טלי דולן: שינינו את זה ל-15 באוגוסט, נכון?

קוסאי עאסי: בעצם ה-8 באוגוסט נשאר אותו דבר.

לוני בכר: כן.

פרידה ישראלי: עד מתי הלקוח מערער?

פרידה ישראלי: עד ה-23 במאי?

קוסאי עאסי: כן.

פרידה ישראלי: עד מתי אני צריכה לתת לו תשובה?

קוסאי עאסי: עד ה-8 באוגוסט.

פרידה ישראלי: פחות מחודשיים.

פרידה ישראלי: בסדר.

לוני בכר: 8 באוגוסט, תשובה.

לוני בכר: הדיווח אמרנו ב-8 בספטמבר.

לוני בכר: בסדר.

קוסאי עאסי: יש לכם חודש.

קוסאי עאסי: אני חושב שסיימנו את ההקראה.

אייל לב ארי: כל מה שאמרתם עכשיו, הכול נאמר.

קוסאי עאסי: לא חידשנו כלום.

טלי דולן: הם שאלו והבהרנו.

משה גפני: סיימנו את החוק?

אייל לב ארי: עוד לא סיימנו את התקנות עם התיקונים.

קוסאי עאסי: אם אתם רוצים, נשלח לכם.

משה גפני: אני יכול להצביע עכשיו?

קוסאי עאסי: לכאורה כן.

משה גפני: אני רוצה לדעת.

משה גפני: אני לא הולך להצביע.

משה גפני: אני שואל אותך האם סיימנו את החוק חוץ מהעניין ההוא של הארכת המועד.

אייל לב ארי: חוץ מהנושא של ההוראות הכלליות של הארכת המועד עליה דיברת, כרגע בעצם הוועדה עברה את כל התיקונים שהיו.

משה גפני: ואני יכול להצביע.

אייל לב ארי: טכנית, כן.

אייל לב ארי: כן.

משה גפני: אנחנו סיימנו את ה-CRS.

משה גפני: אני רציתי להצביע עם דבר הזה שהוא איננו כל כך חשוב, הוא לא רלוונטי לעניין הזה, לא קשור לזה.

משה גפני: היה צריך להאריך.

משה גפני: אני לא הולך לדבר עם אף אחד.

משה גפני: אני בעוד שבוע מביא את זה להצבעה.

משה גפני: רוצים להתנהל מול הלשכה המשפטית, בבקשה.

טמיר כהן: לא בעוד שבוע אלא בשבוע הבא.

משה גפני: אני הולך להצביע על זה כמה שיותר מהר.

משה גפני: אם אתם באים ואומרים שלא מושכים ובסדר ויש כל מיני הצעות פשרה, אני בכל מקרה בתוך כמה ימים הולך להצביע.

משה גפני: אם תאלצו לומר לי שאתם מושכים את התקנות, תמשכו.

משה גפני: אני אז אדרוש פיטורים של מישהו כיוון שהוא מעמיד את מדינת ישראל באור מאוד פרימיטיבי.

משה גפני: אתם עשיתם מאמץ, אנחנו עשינו מאמץ, הגענו לפתרון – אפשר להצביע.

משה גפני: הבנקים עשו.

משה גפני: רק שתדעו שאם יהיו לי תלונות, חבל לכם על הזמן.

מיקי תמיר: איגוד הבנקים.

מיקי תמיר: אם אדוני פתח את הנקודה הזאת, אני רוצה לומר בהמשך לכל מה שדיברתם שלמשל בפטקא, רבותיי, אנחנו צריכים לזכור שאנחנו טיפלנו במאות אלפי לקוחות.

מיקי תמיר: אם יש כמה שבאמת היה אולי טיפול לא נאות, וזה יכול להיות, והגיעו לוועדה, אנחנו תמיד שמחים לשמוע ותמיד שמחים לעזור.

משה גפני: נקווה שלא יהיו בעיות.

מיקי תמיר: יש מאות אלפי לקוחות ואנחנו מטפלים בהם.

מיקי תמיר: צריך להבין את זה.

מיקי תמיר: זה לא פשוט.

משה גפני: רבותיי, אני מודה לכם.

משה גפני: תביאו עוד איזה תקנות או משהו כדי שניפגש יותר.

פרידה ישראלי: אמרנו שיש מקרים חריגים של סגירת חשבונות בפטקא ואת המקרים החריגים האלה אנחנו אמורים להעלות.

משה גפני: אדרבה, זה לטובת הלקוחות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.