ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 925, 2018-12-25 10:30

אלי אלאלוף: טוב, חברים, היום ה-25 בדצמבר 2018, י"ז בטבת תשע"ט, והשעה 10:38.

אלי אלאלוף: הדיון הזה אמור להסתיים לפחות עד 11:30.

אלי אלאלוף: תבינו שהיום כל דקה בוועדה מאוד מאוד חשובה לנו, ולאור חשיבות הנושא כללנו את זה בסדר-היום של היום האחרון של הכנסת לפני הפיזור מחר.

אלי אלאלוף: אז please, כל מי שרוצה רשות דיבור, כמה שיותר קצר, אני בטוח שהכול לעניין.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

נעה בן שבת: אז, אדוני, באמת הנוסח כרגע שלפניכם גם כולל את התיקונים שנעשו בדיון הקודם וגם בדיון אתמול.

נעה בן שבת: למשל, סעיף קטן (ד) בסעיף 4 נמחק לגבי השפות, הסיפה בסעיף 5(א) נמחקה.

נעה בן שבת: ואנחנו כרגע הגענו לסעיף 6(א)(1).

נעה בן שבת: שינינו גם את הנוסח פה: תלונה שנושאה העיקרי הוא נושא התלוי ועומד בבית משפט או בבית דין או שבית משפט או בית דין הכריעו בו לגופו.

נעה בן שבת: והדיוק הזה או החידוד הזה מבהיר שאנחנו מדברים על תלונה שממש אותו נושא הוא הנושא שבעיקרו – אולי צריך להוסיף את המילה גופו באיזושהי צורה – נושא שהוא או גופו תלוי, כמו שכתוב בסיפה, שהוא גופו תלוי ועומד בבית המשפט.

נעה בן שבת: בפסקה (2) אני מזכירה שאנחנו מדברים על תלונה שהממונה לא יברר תלונה או חלק ממנה שהיא כמפורט להלן.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יש תלונה שחלק ממנה אי אפשר לברר, למשל כי זה נושא שנדון לגופו, זה לא אומר שלא דנים בכל התלונה אלא רק באותו חלק שבו יש מניעה לדון: וכאן השאלה אם באמת מתאים שתהיה לנו איזושהי אמירה כזאת שבכלל אפילו לא מברר.

נעה בן שבת: מדוע שבמקום זאת יברר ויודיע שאין עילה להתערבות?

סימונה שטיינמץ: אני אתן לכם דוגמה חמה מאתמול, שילד התקשר - - -

אלי אלאלוף: Please, אין לי זמן.

אלי אלאלוף: תלכו לעניין, תגידו כן, תגידו לא.

סימונה שטיינמץ: אנחנו רוצים את הסעיף הזה.

אלי אלאלוף: רוצים?

אלי אלאלוף: בוא נאשר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

נעה בן שבת: כאן זה החלטות שיפוטיות, יש דרך לערער עליהן או לתקוף אותן לא דרך מנגנון התלונה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, רק שם לפרוטוקול.

ורד וינדמן: ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

ורד וינדמן: אני אחרי הרבה מחשבה על הסעיף הזה שעבר שינויים, חושבת שצריך להוריד אותו.

ורד וינדמן: הממונה צריך לבדוק את התלונות ולמצוא דרך לברר בצורה שלא תפגע בקטין.

ורד וינדמן: ובכל מקרה, אני חושבת שאי אפשר להגיד בסעיף, שמראש הנציב או הנציבה יבדקו מה יקרה כתוצאה מהבירור לפני שנעשה בירור בכלל.

אלי אלאלוף: מה אומרת הנציבה בעניין?

סימונה שטיינמץ: א', שסיכמנו את הדברים מראש, וכבר הסברתי למה.

סימונה שטיינמץ: יש מצבים שבהם התלונה - - -

אלי אלאלוף: את בעמדה דומה?

סימונה שטיינמץ: לא.

סימונה שטיינמץ: הסעיף הזה חייב להיות, משום שיש תלונות שהבירור שלהם הוא בירור שכרוך בחשיפת שמו של הילד, כי זה מאוד מאוד ספציפי.

סימונה שטיינמץ: אני מוכנה שלסעיף הזה, אולי ורד תסכים אז, יוסף: ובתנאי שהדבר תואם עם הקטין.

נועם פליק: רשום את זה: לאחר בירור שערך עם המתלונן.

נועם פליק: זה רשום.

סימונה שטיינמץ: אז זה מה שסיכמנו, שעושים את זה עם המתלונן.

סימונה שטיינמץ: אם יש מתלונן שמעדיף שכרגע הדבר הזה כרוך בחשיפת שמו שלו, אז זה מותר גם לקטין לחשוב שזה משהו - - -

אלי אלאלוף: הוא מסוגל לבד להחליט כן או לא לחשוף?

סימונה שטיינמץ: קודם כול הוא לא לבד, אנחנו מדברים על זה ביחד.

אלי אלאלוף: לא, הוא לא מדבר עם עצמו.

אלי אלאלוף: אבל לא חייבים לדבר עם האפוטרופוס שלו או האחראי עליו - - -

סימונה שטיינמץ: הוא לא חייב לשתף אף אחד אם הוא לא רוצה.

אלי אלאלוף: ואז אם הוא יגיד לא רוצה, למרות שאתם חושבים שיש צורך בהתערבות?

סימונה שטיינמץ: אז אנחנו נדבר על זה - - -

נעה בן שבת: יש סעיף על זה, שמאפשר להמשיך לדון גם אם התלונה בוטלה.

אלי אלאלוף: לא, אבל גם אם הילד לא רוצה, צריך שיישאר שיקול דעת - - -

מצדה מצלאוי: לא, אז יש.

אלי אלאלוף: הוא לא חייב לדעת הכול ולשקול הכול.

מצדה מצלאוי: סעיף 8(א).

אלי אלאלוף: מה זה אומר שם?

מצדה מצלאוי: שאין בביטול התלונה כשלעצמו כדי להוות עילה להפסקת הבירור, והממונה רשאי להמשיך בבירורה למרות הביטול.

אלי אלאלוף: אוקיי, מצוין.

אלי אלאלוף: אז בוא נשמע נוסח אחר.

נעה בן שבת: אמרנו פגיעה משמעותית.

נעה בן שבת: זו צריכה להיות פגיעה משמעותית, לא סתם איזו פגיעה.

נעה בן שבת: רק עוד דבר אחד אני רוצה להגיד: יש בחוק איסור לגרום לקטין לבטל את התלונה, אז מאוד חשוב שיהיה סעיף של אי בירור, הממונה בעצם לא גורם לו לבטל את התלונה למרות שהוא חושב - - -

קריאה: ברור.

נועם פליק: זאת לא הכוונה.

נעה בן שבת: כדי שידע שאין לברר ויוכל לדבר על כך.

נעה בן שבת: ההוראות האלה מדברות על כך שאפשר אפילו להטיל קנס במקרה מסוים על מי שסירב למלא את הדרישה, ויש סעיף בחוק ועדות חקירה שמאפשר להחיל את הוראותיו על גורם שמוסמך לקבל מידע כדין.

נעה בן שבת: אתם לא רציתם אבל להרחיב את זה לסעיפים אחרים שם בחוק ועדות חקירה.

נעה בן שבת: שוב, יש פה את האיזון הדק בין הדברים.

נעה בן שבת: אתם אומרים "הגנה על פרטיותו, בטחונו ושלומו" זה ממש עומד לפעמים בסתירה – הוא נמצא בסיכון לביטחון ולשלום?

נעה בן שבת: דיברנו על זה.

נעה בן שבת: ילד עם מוגבלות צריך את ההתאמה גם במועד הבירור של התלונה.

סימונה שטיינמץ: הערת שוליים.

סימונה שטיינמץ: בתקווה שלנציבות יהיה את האמצעים.

ורד וינדמן: היא לא שוליים.

נעה בן שבת: כי הם צריכים אמצעים ממש של לפעמים תמלול, לפעמים - - - שפת סימנים.

אלי אלאלוף: כרגע אנחנו לא בשלב של בניית האמצעים, אבל העיקרון כן.

סימונה שטיינמץ: לכן אמרתי.

סימונה שטיינמץ: זו הייתה הערת שוליים.

נעה בן שבת: אני לא יודעת אם צריך לכתוב את הדברים האלה.

מצדה מצלאוי: זהו, נראה לנו מיותר.

נעה בן שבת: אתם חושבים שזה מיותר?

נעה בן שבת: כי ממילא הן מוסיפות.

נעה בן שבת: כי יש שם סמכויות בחוק, ואנחנו כמובן לא גורעים מהן, רק מוסיפים עליהן.

נעה בן שבת: יש פה הצעה חלופית של משרד המשפטים, שאמר שאם פה נאמר באופן סתמי שהממונה לפי שיקול דעתו יכול להמשיך בבירור למרות הביטול, מציע משרד המשפטים חלופה שאומרת שאם הוא סבר שיש חשש לשלומו הגופני, הנפשי של ילד או ילדים אחרים, או אם סבר כי בירורה של התלונה נדרש לשם שמירת טובתו של הילד על אף ביטול התלונה.

נעה בן שבת: השאלה אם צריך את התוספות האלה או שאפשר - - -

מצדה מצלאוי: אני פשוט הייתי משלבת את ההצעה שלנו עם סעיף 8(א), ופשוט אומרת בהמשך לסיפה: ואולם אין בביטול התלונה כשלעצמו כדי להוות עילה להפסקת הבירור והממונה רשאי להמשיך בבירורה למרות הביטול.

מצדה מצלאוי: אבל הייתי כן ממשיכה: אם סבר שישנו חשש לשלומו הגופני, הנפשי של הילד.

מצדה מצלאוי: זאת אומרת, להגדיר את הסיבה למה, לעשות את זה הרבה יותר מדויק.

מצדה מצלאוי: זה בדיוק הרי מה שיושב-ראש הוועדה אמר מקודם.

מצדה מצלאוי: ברגע שהוא שוכנע שיש פה חשש לפגיעה בשלומו, בביטחונו, אז אנחנו רוצים שזו תהיה העילה להמשך התלונה.

מצדה מצלאוי: הרי בסופו של דבר הילד ביטל את תלונתו או המתלונן ביטל את תלונתו.

מצדה מצלאוי: אז רק במקרים חריגים אנחנו נמשיך לברר למרות שרצונו של הילד להפסיק לברר.

מצדה מצלאוי: אז צריך לפחות להצדיק את זה בזה שזה לצורך שמירה.

נעה בן שבת: אבל השאלה אם החריג הוא לא מדי מצומצם.

נעה בן שבת: אנחנו מדברים על שלומו הגופני והנפשי.

נעה בן שבת: ואם באמת מתברר שיש נוהג לקרוא בשמות – לא נפגע שלומו, הוא בסדר הילד, הוא עומד בזה מבחינה פסיכולוגית, אבל קוראים כולם בשמות כל הזמן לילדים, או יש איזו התנהלות לא ראויה.

נעה בן שבת: לא נפגע שלומו, אבל אלה התנהגויות לא ראויות.

נעה בן שבת: למה שהן ימשיכו?

ורד וינדמן: הנוסח הזה מאוד מאוד מצומצם, וזו לא הייתה הכוונה.

מצדה מצלאוי: נכון.

מצדה מצלאוי: אבל זה בא כדי להגן על רצונו של הילד.

מצדה מצלאוי: זאת אומרת, אנחנו לא רוצים שברגע שילד ביטל את תלונתנו – יכול להיות שיש לילד הזה קושי, הוא לא רוצה לבטל את תלונתו, ולכן רצינו שרק במקרים שיש חשש לשלומו, לביטחונו.

מצדה מצלאוי: זאת אומרת, לצמצם את זה כדי לשמור על רצונו ועל האוטונומיה של המתלונן.

ורד וינדמן: אז אני מציעה שלכל הפחות תרחיבו את זה לטובתו של הילד או ילדים אחרים.

נעה בן שבת: אז אם יש חשש לפגיעה בטובתו של הילד או ילדים אחרים?

ורד וינדמן: כן.

אלי אלאלוף: את משפטנית?

ורד וינדמן: בעוונותיי.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: זו החלופה השנייה שהציע משרד המשפטים: שמירת טובתו של הילד או ילדים אחרים.

קריאה: כן.

קריאה: אוקיי.

קריאה: בסדר גמור.

קריאה: הוא יכול לפעול בכל אחת מהדרכים וכולן ביחד.

קריאה: המפקח הנוגע לעניין, כמובן, אם זו מסגרת – המפקח על המסגרות; אם זה אומנה – המפקח על האומנה.

קריאה: זאת אומרת, בפסקה זו אנחנו רואים מה אפשר לעשות.

קריאה: אפשר לדרוש את תיקון הליקוי, אפשר להמליץ גם לגורמים, אותם גורמים שמפורטים בחוק שבפניהם אפשר להמליץ, על פעולות, שיכולות להיות פעולות גם מאוד משמעותיות – סיום אומנה, שלילת רישיון אומנה, או הוצאה ממסגרת, ואפילו על הפסקת עבודה או העברה של עובד במסגרת שאינה אומנה.

אלי אלאלוף: בסדר?

נעה בן שבת: עכשיו, עוד דיוק אחד, שהממונה על התלונות רשאי לדרוש מהמפקח הנוגע לעניין דיווח על תיקון הליקויים ועל יישום ההמלצות לפי פסקה זו.

נעה בן שבת: מי שאמור לעקוב אחרי יישום ההמלצות למעשה זה הפיקוח, אבל אם הממונה דרש את זה הוא צריך לדווח - - - (3) – אדוני, רק מכיוון שמאוד שינינו פה את הנוסח, ובכלל את נוסח התקנות, מכיוון שאנחנו לא רוצים שייווצר מצב שצריך יהיה לחזור לרוויזיה בגלל קוצר הזמן, אם אפשר בבקשה לאפשר את תיקוני הניסוח – אני נזכרת בזה אגב זה, ובכלל בתקנות האלה אם נדרשים תיקונים שהם תיקוני ניסוח ולא תיקוני מהות – אם הוועדה יכולה בבקשה להסמיך לעשות את זה.

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: אוקיי, בשם הוועדה מסמיכים אתכם.

אלי אלאלוף: היא מאוד אמינה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יש חובת דיווח על התעללות, אז יש את ההוראות שחלות, אז פועלים לפי חוק העונשין.

נעה בן שבת: אם יש עבירה אחרת, צריך להביא אותה לידיעת היועץ המשפטי של המשרד, הוא כבר ידווח לשאר הגורמים כפי שהוא יראה לנכון.

נעה בן שבת: עכשיו אתם מדברים על עבירה פלילית נגד ילד רק; או חשש שנעברה עבירה משמעתית לפי כל דין, וזה באופן רחב יותר.

נעה בן שבת: האם בכוונה יש את הצמצום לגבי עבירה פלילית ואת ההרחבה לגבי עבירה משמעתית?

נועם פליק: כן, זה היה מכוון, מאחר שעבירה פלילית יש לה נפקויות שהן יותר רחבות מעבירה משמעתית, חשבנו שנכון - - -

נעה בן שבת: אבל הוא רשאי באופן כללי - - -

אלי אלאלוף: אתה בעד ההרחבה או המצומצם?

אלי אלאלוף: לא הבנתי.

נועם פליק: שהעבירה הפלילית נגד הילד והעבירה המשמעתית היא כלפי כולם.

נועם פליק: כמו הנוסח שמוצע פה.

נעה בן שבת: אבל עדיין נשמרת לו האפשרות להגיש תלונה כמו כל אדם אחר לפי ההוראות הכלליות.

נעה בן שבת: (ב) מצא הממונה כי התלונה לא הייתה מוצדקת, יודיע הממונה – כי פה ממש הוא צריך – יביא הממונה, אין לו פה שיקול דעת.

נעה בן שבת: אם הוא מוצא שיש פה עבירה, צריך לדווח.

נעה בן שבת: "יביא הממונה".

סימונה שטיינמץ: כן, ברור.

נעה בן שבת: זה מקרה שהתלונה איננה מוצדקת.

נעה בן שבת: במקום אחר אמרתם אדם מטעמו או שפעל מטעמו, אבל בסדר, זו אותה המשמעות.

נעה בן שבת: ה"עובדיו" מתכוון למקרה שיש לו עובדים, ואם יש לו מתנדבים או מישהו אחר שיכול מטעמו, אז זה חל לגביו.

נועם פליק: זה כתוב בחוק.

נעה בן שבת: זה כתוב בחוק, וחשבנו שצריך להשלים פה את המידע על הדבר הזה.

ורד וינדמן: אולי כן כדאי להרחיב פה, אם יש היבטים של פרטיות בהקשרים של תלונה.

נועם פליק: בגלל זה זה רשאי.

נועם פליק: סעיף 58 - - -

ורד וינדמן: אני יודעת, זה בחוק.

נעה בן שבת: את רוצה להגיד: אם מצא שהדבר נדרש או תוך שקילת הצורך בהגנה על פרטיותו.

ורד וינדמן: תוך שמירת הפרטיות, התחשבות בטובתו.

ורד וינדמן: איזה משהו שיבהיר לנציבה מהו שיקול הדעת הזה, שקשור לילד בסופו של דבר.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: תוך התחשבות בטובתו של הילד ובצורך בשמירה על פרטיותו?

ורד וינדמן: כן.

סימונה שטיינמץ: שזה חשוב - - -

ורד וינדמן: כן.

ורד וינדמן: פוזיטיבי.

סימונה שטיינמץ: שיש לזה משמעות להמשך הטיפול בילד.

נעה בן שבת: אז מה את מציעה – שאם הדבר נדרש לצורך שמירה על טובתו של הילד?

ורד וינדמן: כן, פוזיטיבית.

נעה בן שבת: שמירה על טובתו של הילד, ותוך התחשבות בשמירה על הפרטיות שלו.

נעה בן שבת: תמיד הדיווח הוא כללי, בעצם אפילו אפשר להגיד סטטיסטי חוץ מהנושא של סוגי העניינים.

סימונה שטיינמץ: רק שאלה קטנה: ה-20 בנובמבר הוא מועד שנקבע בגלל שזה היום הבין-לאומי לזכויות הילד.

סימונה שטיינמץ: השאלה אם אנחנו רוצים לרשום את זה בתקנות או לציין.

סימונה שטיינמץ: הופתעתי לגלות שיש כאלה שלא יודעים את זה, שב-20 בנובמבר זה היום הבין-לאומי לזכויות הילד.

אלי אלאלוף: גם אני לא ראיתי את זה באף - - -

נעה בן שבת: לא, לא קובעים שזה היום הבין-לאומי לזכויות הילד, אבל השאלה אם אתם רוצים להגיד דווקא ב-20 בנובמבר.

נעה בן שבת: אתם רוצים להשאיר את זה?

נועם פליק: כן, זו המטרה, שבאמת זה יום הזכויות הבין-לאומי.

קריאה: כדי שזה יהיה סמלי.

אלי אלאלוף: 20 בנובמבר או יום שאינו שבת?

נועם פליק: תמיד זה ככה.

קריאה: תמיד 20 בנובמבר זה לא שבת?

נועם פליק: לא, לפי חוק הפרשנות.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אחת לשנה לפחות הוא צריך גם לפנות לאמצעי תקשורת נוספים, וליצור פרסום מעבר לפרסום הקבוע באתר האינטרנט של הילדים.

אלי אלאלוף: השר אוהב פרסום, אל תדאג.

נועם פליק: לא, אני אגיד: הסיוע המשפטי מסרו שהם לא יכלו להגיע לדיון היום, וביקשו ממני להציג איזושהי הערה לנוסח סעיף הזה.

נועם פליק: הם ביקשו גם שתהיה פה איזושהי סעיף של הדרכה, הנחיה, לגורמי טיפול שמטפלים בילד על הנציבות, שיסבירו לילד שזה לאו דווקא מנחה האומנה או העובד הסוציאלי, שזה יהיה גם גורמי החינוך, איכשהו שגם הם יצטרכו ליידע את הילד.

אלי אלאלוף: מה הניסוח שיש לך?

נעה בן שבת: אתם רוצים שהשר יקבע את דרכי ההדרכה?

נועם פליק: זו העמדה של הסיוע המשפטי.

נועם פליק: אנחנו בעמדה שזה לא צריך להיות בתקנות.

נועם פליק: זה נהלי עבודה, אלה תוכניות עבודה, וזה לא משהו שמעוגן.

נועם פליק: אני לא מכיר משהו כזה שמעוגן בתקנות או בחקיקה, איך מנחים עובדים איך להעביר מידע.

סימונה שטיינמץ: מה עוד - - - עובדים אחרים.

סימונה שטיינמץ: זאת אומרת, כן יגיעו להדרכה, לא יגיעו להדרכה – זה לא - - -

נעה בן שבת: אולי נגיד שהשר יורה על דרכי - - -

נועם פליק: אבל זה לא.

נועם פליק: זה עובדי משרד החינוך נגיד, אין לנו סמכויות עליהם.

ורד וינדמן: זה בכל מקרה צריכה להיות השאיפה, זה בטוח.

סימונה שטיינמץ: זה ברור.

נועם פליק: אנחנו תמיד אומרים: ככל שאנחנו נראה שזה לא פועל או שלא מעירים, תמיד אפשר גם לתקן את התקנות.

נועם פליק: כרגע אנחנו חושבים שאופן הדרכה של איך עובד יעשה את עבודתו, אני לא חושב שצריך להיות בתקנון.

אלי אלאלוף: יש לנו בעיה, יש שרים שלא מדברים עם שרים אחרים.

אלי אלאלוף: טוב, אני מציע שלא נעלה על מוקש שאין סיבה שיהיה בתקנות.

נועם פליק: התחייבתי בפניהם שאני אעלה את זה.

אלי אלאלוף: אוקיי, אתה עמדת בהתחייבות, והקשבנו לך אפילו.

נעה בן שבת: ההוראות שמחייבות אותם ליידע על קיומו של הממונה על התלונות.

נעה בן שבת: אני רוצה לחזור, אדוני, למשהו שנאמר בדיון הראשון.

נעה בן שבת: נאמר שהממונה רשאי לברר גם תלונות של ילדים לא במסגרת השמה חוץ ביתית במובנה בחוק בלבד, אלא גם במסגרות אחרות.

נעה בן שבת: השאלה אם צריך לשמור את האפשרות שאין בהוראות תקנות אלה כדי לגרוע מהאפשרות של הממונה לדון גם בתלונות של ילדים במסגרות אחרות.

נועם פליק: החוק קובע מהן המסגרות.

נועם פליק: שוב, אנחנו מדברים פה על נציבות שכרגע באמת מאוד מצומצמת.

נועם פליק: אני לא חושב שנכון כרגע להרחיב את הסמכויות שלה לבדיקה של תלונות, שהתלונות שבמהות של ילדי רווחה – לא רוצה להגיד שייפגעו, אבל שלא יהיו בקדימות למסגרות אחרות.

ורד וינדמן: אבל תשים לב מה הציעה היועצת המשפטית, היא הציעה שזה לא יגרע מהאפשרות.

נועם פליק: זה לא סותר.

ורד וינדמן: אני לא בטוחה שזה לא סותר, כי אני לא רוצה שמישהו יאמר לנציבה שיש ילדים, שאחד הגיע בצו בית משפט ואחד הגיע בלי ועדה או בלי בית משפט, ואחד יוכל להגיש תלונה לנציבה ואחד לא.

נועם פליק: זה כרגע גם הפרשנות של החוק, שוב, מה זה לפי הוראות כל דין, מה זה מסגרת השמה.

נועם פליק: כרגע אנחנו מבקשים שלא להכניס.

ורד וינדמן: אז אם יגיעו שני ילדים, אחד יאמרו לו לא ואחד יאמרו לו כן?

ורד וינדמן: אנחנו לא רוצים - - -

נועם פליק: שוב, זה לא אומר שהיא לא יכולה לבדוק את זה.

נועם פליק: גם אם לא רשום זה לא אומר שהיא לא יכולה.

נועם פליק: אבל כרגע אנחנו מעדיפים שלא לרשום את זה, שוב, בגלל באמת המסגרת המצומצמת של הנציבות.

סימונה שטיינמץ: אני אומר את זה בצורה אחרת:

סימונה שטיינמץ: אני חושבת שזה מחייב באמת דיון מעמיק, כי התקנות האלה על פניו, כל עוד יש ילד שבוועדת תכנון טיפול הוחלט לשים אותו בפנימייה ששייכת לפיקוח משרד החינוך, הרי שהתקנות האלה כן מחייבות.

סימונה שטיינמץ: זה אומר שהוא כן אמור לצאת עם כרטיס אל הפנימייה, זה אומר שהפנימייה חייבת להראות לילד איפה ומהם הדרכים, כי זה ילד שיצא בוועדת תכנון טיפול על פי הוראות החוק.

סימונה שטיינמץ: הדבר הזה מרחיב את זה גם לפנימיות של משרד החינוך, של הפיקוח, ואני חושבת שזה לא על רגל אחת ברגע האחרון של התקנות, אבל זה מחייב דיון בהמשך.

אלי אלאלוף: אני מסכים איתך, אבל כרגע אפשר להגיד, היות שהוא בא דרך המסלול של משרד הרווחה, את כן יכולה לטפל במקרה הספציפי.

נועם פליק: זה ברור, זה קבוע בחוק גם.

אלי אלאלוף: כרגע לא נכנסים, למרות שההיגיון איתך.

אלי אלאלוף: זה פשוט יהיה אבסורד.

אלי אלאלוף: אבל כרגע לא נוכל לעשות את המהפכה, ודאי לא הבוקר.

סימונה שטיינמץ: נכון.

אלי אלאלוף: אז בואו נסתפק בזה.

נעה בן שבת: אז אולי אפשר להגיד באופן כללי, שאין באמור כדי לגרוע מהוראות החוק?

נעה בן שבת: אתה אומר שלא צריך את זה.

נועם פליק: לא, אנחנו חושבים שלא צריך.

נעה בן שבת: זה ממילא לא גורע?

נועם פליק: לא גורע.

נעה בן שבת: אוקיי, אז אפשר להצביע על התקנות.

אלי אלאלוף: אז לפני שאני אצביע, אתם רואים איזו אחריות ענקית, אבל זו זכות ענקית באמת שנפלה עליי.

אלי אלאלוף: אני מודה באשמה שאני בנושא של אומנת ילדים, זה נושא מאוד רגיש שתמיד דיבר אליי, ואני מודה לכם על העבודה האדירה, באמת גם למועצה, את ממשיכה את קודמך בתפקיד הזה, גם לנציבה החדשה – בראבו לך – וגם למשרד העבודה והרווחה, לייעוץ המשפטי שלכם שעשה את העבודה.

אלי אלאלוף: אני גם חייב להודות בשמחה לייעוץ המשפטי של הוועדה ולהנהלת הוועדה.

נעה בן שבת: תודה לאדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: וגם אם הם לא פה, חברי הכנסת קארין אלהרר והקבוצה שהייתה איתה.

אלי אלאלוף: ובאמת בהתרגשות אני שמח שהצלחנו לגמור את התקנות האלה לפני שהכנסת מתפזרת, אמורה להתפזר מחר.

אלי אלאלוף: אז אני בעד.

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: תודה, ובהצלחה לך.

ורד וינדמן: אפשר להגיד מילת תודה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

ורד וינדמן: לפני מעט שנים הוועדה הזו העבירה את חוק האומנה, שהוא היה חוק היסטורי, בזכות עבודה נמרצת של הוועדה ושלך, אדוני, ושל חברת הכנסת קארין אלהרר, ונעשתה היסטוריה.

ורד וינדמן: ואחד הסעיפים בין החשובים ביותר – אני לא רוצה להגיד הכי חשוב, אבל בין החשובים ביותר – היה הסעיף שהקים את הנציבות, לתת קול לילדים, לאפשר שקיפות, לאפשר לכולנו לדעת מהן הבעיות במערכת.

ורד וינדמן: ואני חושבת שזו באמת זכות גדולה לכל מי שלקח חלק בעניין הזה, לסיים את המושב הזה, את הכנסת הזו, עם הצבעה על התקנות האלה.

ורד וינדמן: ואני רוצה להודות לך באופן אישי על זה שקיימת את הדיון הזה ממש ברגע האחרון, ואפשרת לנציבות לפעול לפי תקנות.

ורד וינדמן: זו בהחלט מתנה גדולה עבור הילדים.

ורד וינדמן: ותודה רבה לך, ותודה על העבודה המשותפת עם משרד המשפטים, משרד הרווחה, ולנציבה שגיבשה את כולנו יחד כדי לעשות חשיבה אינטנסיבית ודקדקנית מבעוד מועד.

ורד וינדמן: אז תודה רבה.

אלי אלאלוף: אז רק טוב לכולם.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: תודה גם לפרוטוקול.