ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 741, 2018-12-24 13:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החוקה בנושא של החוק לצמצום השימוש במזומן.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לברך את חבריי חברי הכנסת לכשיגיעו, את אנשי הממלכה, אנשי רשות המיסים היושבים ראשונה בשורה הראשונה וגם היושבים בשורה השנייה.

ניסן סלומינסקי: אתם מבורכים רק שהעיקר חסר מן הספר.

ניסן סלומינסקי: נברך גם את בנק ישראל והגיפים האחרים שנמצאים פה וכמובן את נציגי לשכת עורכי הדין ויוסי ויצמן בראר בראשם וגם את הגופים החוץ בנקאיים ואחרים שאני רואה כאן.

ניסן סלומינסקי: כולכם מבורכים.

ניסן סלומינסקי: למה הישיבה הזאת מתקיימת, הרי זה חוק שכבר עבר?

ניסן סלומינסקי: אז אני אענה: מי שזוכר, כאן בחדר הזה, לפני שהצבעתי לאישור חוק צמצום השימוש במזומן התניתי שני תנאי קיום: התנאי האחד שחייבים לעשות פרסום נרחב לנושא זה.

ניסן סלומינסקי: אנשים לא מודעים ואי-אפשר לחייב אנשים לשנות תפיסות עולם או דרך, נברך את חברי יושב-ראש ועדת הכספים והשותף בניהול הוועדה המשותפת.

משה גפני: כן, אבל אני צריך ללכת לראש הממשלה, לא רוצים שאני - - -

ניסן סלומינסקי: מה זה, חטא על פשע, עבירה גוררת עבירה אני רואה.

ניסן סלומינסקי: אחרי שאני אדבר אני אתן לך לדבר.

משה גפני: המשיח עוד לא הגיע.

ניסן סלומינסקי: הגיע החמור שלו בטח.

משה גפני: הגיעו כמה חמורים.

ניסן סלומינסקי: טוב, חס ושלום, רק במובן החיובי.

ניסן סלומינסקי: חמור של משיח זו דרגה גבוהה, זו החומריות.

ניסן סלומינסקי: המשיח רוכב על החומריות.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, התניתי שני תנאים, תנאי ראשון שיהיה פרסום כלומר שאדם ברחוב, אדם בעסק, כל אדם – זה כולל גם עסקים – יידעו את החוק, יבינו אותו, יפנימו אותו כי זה משנה להרבה מאוד אנשים אורחות חיים.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר להטיל עליהם גזירה בלי שהוסבר להם והם מבינים.

ניסן סלומינסקי: אז זה היה תנאי אחד והתנאי השני היה, מאחר וישנן אוכלוסיות רבות שמשתמשות במזומן, זה מהצד האחד ומהצד השני יש אוכלוסיות גדולות, סדר גודל של מאות אלפים, אולי 500 או יותר, כ-200,000 אנשים שמנועי חשבון בנק בגלל הוצא לפועל וסיבות אחרות וכן כאלו שסתם לא פתחו.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן סדר גודל של לפחות 500,000 אזרחים שאין בבעלותם חשבון בנק ואם אני עכשיו מצמצם את היכולת לשימוש במזומן, אני צריך לתת להם פתרונות אחרים, להם ולכל אחד.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שאנחנו רוצים שלפני שהחוק יחול יהיו פתרונות לא על המדף, כי בנק ישראל הציע לנו פתרונות אולי יפים על המדף, אני אפילו לא יודע את השמות, כל מיני אפליקציות ודברים כאלה.

ניסן סלומינסקי: כנראה שהם קיימים כי הם כבר בעולם אבל אמרנו שצריכים להיות פתרונות שהציבור עובד איתם.

ניסן סלומינסקי: כי ממחר אנחנו מצמצמים לו את המזומן – מה הוא עושה במקום.

ניסן סלומינסקי: אלו היו שני התנאים.

ניסן סלומינסקי: ואלו היו תנאים, כמה זמן עבר מאז שהעברנו את החוק?

ניסן סלומינסקי: חמישה חודשים?

ניסן סלומינסקי: אפילו שבעה חודשים – בסוף מרץ – אז עוד יותר, מספיק זמן כדי שזה יקרה.

ניסן סלומינסקי: והנה החוק שצריך להתחיל ב-1 בינואר 2019, עוד שבוע וחצי, שום דבר לא קרה, ואני התרתי שוב ושוב ויעיד על כך לפחות ערן יעקב שעדיין לא הגיע, גם בפאנלים ובעוד מקומות ואמרתי שאם לא יהיה פרסום מבחינת רשות המיסים אזי נצטרך לדחות את תחילת תחולתו של החוק.

ניסן סלומינסקי: הפרסום התחיל לפני שבוע וחצי או שבועיים וזה לא דבר שמספיק כדי שאנשים יפנימו את העניין ובטח בבנק ישראל אין עדיין אמצעים.

ניסן סלומינסקי: אז מדברים על דביט, אבל דביט לא יוצר פתרון כי דביט עדיין מצריך חשבון בנק, הוא רק במקום ישראכרט, במקום שישראכרט ייתן אשראי מסוים אז הדביט מחייב מידית אבל צריך חשבון בנק.

ניסן סלומינסקי: מה יעשו אותם אלה שאין להם?

ניסן סלומינסקי: זה לא פתרון מספיק.

ניסן סלומינסקי: אין פתרונות שנמצאים במשק שיכולים לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני אומר שיש אחת מהשתיים, או להעביר חוק, שיש לי הצעת חוק שבה אנחנו דוחים את תחילת החוק בחצי שנה מה שעשינו לגבי התקנות של הגופים החוץ-בנקאיים לפני כחודשיים שאחרי איחור של תשעה חודשים הביאו לנו את התקנות שבועיים לפני תחולתן ואז עם הממשלה העברנו חוק שדוחה את התחולה בחצי שנה.

ניסן סלומינסקי: אז או שנעביר חוק שדוחה בחצי שנה או, לחילופין, אדון טולדו, כדאי שתשמע כי אתה צריך לתת לנו את התשובה.

ניסן סלומינסקי: או שניקח את תשעת החודשים שמופיעים בחוק שהם למעשה נועדו להכנה ושמה נאמר שאם אדם נתפס בפעם הראשונה אז הוא רק מוזהר אבל בפעם השנייה כבר מחייבים אותו.

ניסן סלומינסקי: אז במקום זה רשות המיסים תקבל על עצמה שתשעת החודשים הללו הם יהיה ההשלמה, בהם לא עושים את העיצומים והם יהיו בדיוק ההשלמה שהחסירו עכשיו שבה יתנו לציבור להפנים, שבה בנק ישראל יוכל להנפיק ושבפועל יהיו לציבור גם אמצעים חלופיים ואז יהיה בסדר כי יהיו תשעה חודשים שנדע שאנחנו רגועים בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: אלה שתי חלופות שאני חושב שצריכות להיות, או זה או זה, ושאתם תחליטו על מה אתם הולכים.

עיסאווי פריג': אין חלופות אחרות?

ניסן סלומינסקי: בין שתי אלו?

עיסאווי פריג': כן.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות, אני הצעתי את שתיהן.

עיסאווי פריג': למה לא, אני שואל, למה לא חושבים על - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, חבר הכנסת גפני צריך לצאת, הוא השותף שלנו בניהול הישיבה המשותפת – המיקרופון לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני שמח על הדיון שאתה עורך.

משה גפני: זה נראה שכאילו צריך לעשות את הכול מהר ובאופן דרסטי.

משה גפני: אנשים לא יודעים על מה מדובר.

משה גפני: רק לאחרונה, כנראה בגלל שדרשת מהם אז עשו איזה פרסום כזה שלא מבינים ממנו דבר וחצי דבר.

משה גפני: ואתה לא יודע על מה מדובר ואין כלים שעם הכלים האלה מה שדובר אז בוועדה שיעשו את הכלים האלה, אני מצטרף לכל הדברים שאמרת.

משה גפני: אני לא יודע, אני לא נוסע בעולם אבל אומרים שבעולם זה כמעט לא קיים.

משה גפני: יש שם חוקים דומים אבל אנשים משתמשים במזומן.

משה גפני: פשוט הולכים להקשות על החיים מבלי שאנשים יודעים, אין להם כלים להשתמש כפי שנאמר בתחילה שיהיו כרטיסים וכל הדברים האלה – מה שאתה דרשת – שיהיו לפני שהחוק נכנס לתוקף.

משה גפני: החוק נכנס לתוקף ביום שלישי בעזרת השם.

ניסן סלומינסקי: אמור להיכנס.

משה גפני: כן.

משה גפני: הוא אמור להיכנס ביום שלישי.

משה גפני: אפשר לצאת למשאל רחוב רגיל ולבחון האם מישהו יודע מה הוא צריך לעשות.

משה גפני: הוא לא רוצה לעבור על החוק והוא צריך להשתמש במזומן.

משה גפני: אני לא מדבר על אלה שאין להם חשבונות בנק – מה הפתרון של האנשים האלה – אמרת את זה קודם.

משה גפני: אבל אלה שיש להם חשבון בנק, איזה כרטיס יש לו שאיתו הוא יכול להשתמש?

משה גפני: איזה כלי הוא קיבל או אמור לקבל מהמדינה או מהבנק שהוא נמצא בו כדי שהוא יוכל לא לעבור על החוק של השימוש במזומן.

משה גפני: אז כל דבר, כשאתה מדבר על דבר כזה אז אומרים לך: תשמע, אתה רוצה להעלים הכנסות.

משה גפני: אתה לא רגיל לזה, אני רגיל לזה.

משה גפני: אני בכלל רוצה להעלים הכנסות, אני רוצה כסף שחור, אתה תמצא את זה בעיתון הארץ אצל מירב ארלוזורוב – אני לא מפסיק להעלים הכנסות.

משה גפני: זה פשוט טירוף הדעת.

משה גפני: אני חושב שהייתי צריך להיות חילוני, חס וחלילה, כדי להתמודד עם התופעה הקשה הזו, מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אני עוצר את עצמי כדי שלא יגידו שזה בגלל שאני חרדי.

משה גפני: מה רוצים שיעשו, מה יעשו הקשישים, מה יעשו אנשים סתם שמשתמשים בדבר הזה?

משה גפני: העיקר להעביר חוק ושהוא ייכנס לתוקף בתוך שבוע.

משה גפני: אם זה המצב אז זה המצב.

משה גפני: אני לא יודע מי חתום יחד איתך על החוק אבל אני בכל מקרה אתמוך בו.

ניסן סלומינסקי: בחוק דחיית התחולה?

משה גפני: כן.

משה גפני: לדחות את התחולה באופן כזה שזה יהיה גם מותנה במציאות - - -

ערן יעקב: ערן, לא נתת מזומן, נתת כרטיס במקום מזומן, מה בדיוק נתת?

ערן יעקב: אני - - - בCash-.

ניסן סלומינסקי: אה, יש כרטיס.

משה גפני: זה גם מעמיד את הרשויות השלטוניות מול האזרחים הרגילים באופן כזה שהוא ממש לא מועיל שום דבר ויגרום נזק גדול.

משה גפני: גם לדעת אלה שסבורים שזה מאבק בהון השחור כמו שצריך, צריך לדחות את זה בכמה חודשים ולהתנות את זה בעובדה שהאזרחים יקבלו את הכלים כדי להשתמש בהם וזה יצטרך להיות מוסבר באופן כזה לא בימים האחרונים במין מודעות כאלו שחוץ מלהבין את השלד של ממשלת ישראל לא הבנתי כלום.

משה גפני: אז מה כתוצאה מזה?

משה גפני: שההוא עומד שם ואומר שהשימוש במזומן זה עבירה?

משה גפני: בסדר, אני יודע שהשימוש במזומן זה עבירה, אז מה אתה מציע לי לעשות?

משה גפני: אתה המדינה, מה אתה מציע לי לעשות?

משה גפני: אני לא רוצה להשתמש במזומן, אני הולך לעשות פעולה כלשהי, אני הולך לתת מתנה, לא משנה.

ניסן סלומינסקי: אתה הולך לקנות ספה או מזגן.

משה גפני: בסדר, אין לעניין הזה פתרון.

משה גפני: לכן אני פונה לבכירי רשות המיסים שהגיעו לכאן.

ערן יעקב: לכבודך.

משה גפני: כן, ברור לי.

משה גפני: אני מציע שנעשה את הדבר הזה בהסכמה ולטובת העניין.

משה גפני: איך באת לכבודי כשאתה מדבר עם הגברת הנכבדה, איך?

ערן יעקב: היא הדוברת.

משה גפני: אז מה?

ניסן סלומינסקי: היא צריכה להנחות אותו מה להגיד.

משה גפני: הוא לא צריך להגיד יותר מדי.

משה גפני: צריך להגיד דבר אחד, שאתה מקבל את מה שיושב-ראש ועדת החוקה אמר לגבי הנושא הזה של הארכת המועד עד שתתארגנו.

משה גפני: אתם בשר ודם, אתם לא מלאכים.

משה גפני: אני איתך, אדוני היושב-ראש בעניין הזה, אני חושב שגם נציגי רשות המיסים.

משה גפני: הם אנשים פקחים הם לא אנשים טיפשים והם יבינו את זה שאי-אפשר לעשות ככה בלי שאנשים ידעו על מה מדובר.

ניסן סלומינסקי: אז רק לכבודו של ערן, אני חושב שהוא ישב שם במשרד לקבל את האישורים הנדרשים למה שאנחנו מציעים.

משה גפני: תודה רבה לכם.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: שיהיה לך בהצלחה.

ערן יעקב: רגע, לאן אתה הולך?

משה גפני: אני הולך לבקש מראש הממשלה לגבי רשות המיסים.

ניסן סלומינסקי: ערן, אני רק רוצה להציג לך את ההצעה שהצעתי אחרי שאמרתי את דברי הביקורת או את הדברים שנצרכו.

ניסן סלומינסקי: אתה שמעת את זה ממני הרבה הרבה פעמים.

ניסן סלומינסקי: הצעתי אחת משתי האפשרויות.

ניסן סלומינסקי: אפשרות אחת שנעביר הצעת חוק, יש לי כאן הצעת חוק מוכנה שאנחנו דוחים את חוק הצמצום בשימוש במזומנים בחצי שנה ואז יהיה זמן מסודר לעשות את הפרסומים וגם שהציבור יפנים את זה.

ניסן סלומינסקי: כי אמרנו, התחלתם את הפרסומים אבל הציבור צריך להפנים וצריך הרבה יותר זמן.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, גם לבנק ישראל לתת אמצעים חלופיים שיוכלו לעבוד כבר בשטח ואז הכול יבוא על מקומו בשלום ואז אפשר לצפות מאנשים שבאמת יקיימו את החוק הזה כי עכשיו העבירה היא על שניהם – גם על הנותן וגם על המקבל.

ניסן סלומינסקי: זו הצעה אחת.

ניסן סלומינסקי: לחילופין, אם זה קשה עליכם, לקחת את תשעת החודשים שישנם בהצעת החוק שבהם אנחנו עושים בעצימות קטנה יותר.

ניסן סלומינסקי: מי שפעם ראשונה אז רק נותנים לו אזהרה, לקחת את תשעת החודשים הללו והם יהיו הכפרה על מה שלא היה עד עכשיו.

ניסן סלומינסקי: כלומר, בתשעת החודשים, בלי לשנות את החוק, בפועל, לא להפעיל את זה אלא אלו יהיו תשעה חודשים שבהם ניתן יהיה לפרסם כמו שצריך, שהציבור יפנים את זה ובנק ישראל יוכל להעביר אמצעים תחליפיים טובים ואז לא יהיה צורך לשנות או להעביר חוק שדוחה אלא שנעביר את החוק בהסכמה איתכם שתשעת החודשים הראשונים שמופיעים בחוק ובאמת בעצימות נמוכה הם יהיו במקום השישה חודשים שאני רוצה לדחות ולא נצטרך לדחות את החוק.

ניסן סלומינסקי: אלו שתי ההצעות, אני אתן לך לדבר בהמשך אבל חבר הכנסת עיסאווי פריג' רוצה לומר משהו אז בבקשה.

עיסאווי פריג': חברים, לפי דעתי הצעת החוק הזו שאמורה להיכנס ב-1 בינואר 2019 היא אירוע מכונן.

עיסאווי פריג': האוכלוסייה והתושבים עוד לא הפנימו אותה.

עיסאווי פריג': אני החלטתי לקחת חלק בדיונים ולהחליף את חברתי מיכל רוזין מרוב הפניות והשאלות שנשאלתי בחודש האחרון.

עיסאווי פריג': אני לא הייתי, אני מודה, זה נפל לי מתחת לרדאר.

ניסן סלומינסקי: תגיד שסמכת עלי.

עיסאווי פריג': אמרתי, מה יכול לקרות?

עיסאווי פריג': בחודש האחרון, כמות הפניות והשאלות, אפילו ברחוב, בחתונה, בניחום אבלים, שמתמקדת בסוגיה הזאת, הדליקה נורה אדומה.

עיסאווי פריג': אני הלכתי לבדוק מה החבר'ה יודעים שאני לא יודע.

עיסאווי פריג': אני אומר לך, ידידי יושב-ראש הוועדה, הצעת החוק הזאת היא לא לטובת המשק הישראלי, היא תגביר את ההשתמטות ממסים.

עיסאווי פריג': המדיניות המרתיעה על בסיס סנקציות - במקום לעודד מדיניות לחנך את האנשים לדווח נכון – היא מדיניות לא נכונה.

עיסאווי פריג': אני זוכר את עצמי שהייתי עובד רשות המיסים לפני 15 שנה, 20 שנה.

עיסאווי פריג': כפקיד שומה שהייתי עורך שומות, חלק מהשכר שלי היה תוספת של 25% ממה שאני גומר שומות עם תוספת מס.

עיסאווי פריג': יעני, בתפיסה, בתת מודע של הפקיד שומה כל האזרחים גנבים.

עיסאווי פריג': במקום שאני אחזק את התפיסה הזאת בהצעת החוק הזאת, אני צריך לגרום למהלך אנוכי, מהלך שהאזרח יגיד: וואלה, משתלם לי לדווח.

ערן יעקב: יש לך הצעות?

עיסאווי פריג': אני לא מתנגד להצעת החוק מבחינת הסדר והנכונות.

עיסאווי פריג': אני מסכים שכולם צריכים לדווח.

עיסאווי פריג': אנחנו חייבים להילחם בכל שוק העלמות המס והשוק השחור, הוא החיה הרעה, אבל זאת לא הדרך.

עיסאווי פריג': הציבור עדיין לא מוכן למימוש הצעת החוק הזאת.

עיסאווי פריג': אני בא מציבור שהוא מוחלש, אני מודע לזה, אני מבין את זה.

עיסאווי פריג': מה שאתה עושה בציבור שאני בא ממנו, בציבור הערבי, אתה לא מאלץ אותו, אתה אומר לו: אני שם לך אצבע בעין, אני איישר אותך בכוח.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזאת לא תעשה את זה.

עיסאווי פריג': אתה תגרום לו לחשוב על דרכים מפולפלות איך לעקוף אותך, זה מה שאתה גורם לו.

עיסאווי פריג': בוא נחשוב ביחד איך אנחנו מביאים הצעות חוק כדי להכניס אותם למסלול.

עיסאווי פריג': לשם כך, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שאתה מחזיק בה על דחייה של שבעה חודשים, אני אומר לכם, בסיטואציה הפוליטית שאנחנו נמצאים בה, וכולם מדברים שתוך כמה חודשים, תוך שישה חודשים יש בחירות – המערכת אסור לה לקבל הצעת חוק כזאת בתקופת מעבר בין כנסות.

עיסאווי פריג': ב-1.1 זה צריך להיות בתוקף.

עיסאווי פריג': הדחייה צריכה להיות לפחות לשנה.

עיסאווי פריג': אם יש בחירות במאי-יוני ואתה דוחה את זה בשבעה חודשים - עוד אין לך ממשלה, עוד אין לך חברי כנסת להתארגן בכדי להגיב על קליטת החוק בקרב התושבים.

עיסאווי פריג': לשם כך, אדוני, הצעת החוק צריכה להידחות לפחות לשנה.

עיסאווי פריג': צריך לעשות מחקר, לא להניח בכוח.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזאת כוחנית.

עיסאווי פריג': אני לא אמנה את האנשים שיסבלו מכל הסוגיה הזאת.

עיסאווי פריג': אנחנו יודעים איך הדברים מתנהלים, אני לא בא לחדש לכם.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברי, שלפחות הוראת השעה תידחה בשנה, שתתאפשר תקופת המעבר בכנסת הזאת ועוד שישה חודשים בכנסת העתידה לקום שתבחן את הדברים כדי שתיקח את הדברים לא תחת לחץ.

עיסאווי פריג': אסור לעשות את זה בצורה כזאת, זה משגה אחד גדול.

עיסאווי פריג': התוצאות יהיו הרבה יותר חמורות ממה שאתם חושבים.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לחברי הכנסת, אחר כך אני אתן דוגמיות מהגופים החוץ בנקאיים שנמצאים פה או מהאחרים שנמצאים פה, כמו לשכת עורכי הדין, שחיים את השטח, שיגידו לנו מה הם מרגישים, כי יכול להיות שאני טועה ואולי הכל מסודר, כולם מבינים והכל, ויכול להיות שערן טועה, אנשים לא מבינים, לא יודעים ולא מוכנים.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לומר, אני לא חושב שערן טועה, אני לא חושב שהם טועים.

מכלוף מיקי זוהר: זה הרבה יותר מורכב.

מכלוף מיקי זוהר: אני זוכר שאת החוק הזה אני חוקקתי בוועדת כספים.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה "חוקקתי"?

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת, פעלתי בשביל שהחוק הזה יקודם יחד עם ערן עוד בתקופתו כסגן הממונה.

מכלוף מיקי זוהר: ערן, זה חוק הדגל שלך, אתה קידמת אותו.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהוא חוק טוב.

מכלוף מיקי זוהר: זו נקודת המבט הראשונית שלי כמי שמגיע מהמגזר העסקי.

מכלוף מיקי זוהר: זה חוק שיביא: אל"ף, יותר כסף לאוצר המדינה, ובי"ת, יגרום להרבה פחות אנשים להעלים כסף שחור.

ניסן סלומינסקי: בעיקר צריכים לדעת שזה הדלק לארגוני הפשע, זה הדלק לטרור.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: זה בעיקר, אני חושב.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא יעודד ארגוני פשיעה, זה לא יעודד טרור.

ניסן סלומינסקי: זה ימנע.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שזה בעיקר הדלק ולכן צריכים לצמצם.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, המזומן זה הדלק של ארגוני פשיעה וטרור.

עיסאווי פריג': אין טרור במדינת ישראל, יש טרור בשטחים.

עיסאווי פריג': לגבי פשיעה אני מסכים איתך.

עיסאווי פריג': זה כן כלי לפושעים, אבל לטרור – אל תכתיב טרור גם בתוך המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה גם להזכיר לכם איך משק עובד, לתת לכם נתונים שיבהירו למה החוק הזה מצד אחד הוא חוק טוב ומצד שני לא בטוח שהוא יכול להביא את התוצאה המיוחלת.

מכלוף מיקי זוהר: אם היינו עושים חוק שאומר כך: אי אפשר למשוך איקס כסף במזומן, אי אפשר למשוך יותר מעשרת אלפים שקל, יכול להיות שפתרת את הבעיה הרבה יותר טוב.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אם יבוא בן אדם שרוצה לעבוד בשחור, שלא מתאים לו להוציא חשבונית, אז אותו לקוח, אותו אזרח שצריך לשלם לו את הכסף, מוגבל עד 11 אלף שקל.

מכלוף מיקי זוהר: שנינו יודעים שרוב העסקאות השחורות בשוק הישראלי הם פחות מ-11 אלף שקל.

מכלוף מיקי זוהר: זה פה 2,000, זה פה 3,000, זה פה 500, זה פה 700, זה פה 900.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מגיע לסכומים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: כשמישהו רוצה לעשות עסקה בשחור מעל 11 אלף שקל, הוא כנראה מטורף, כי רוב הסיכויים שהוא ייפול, רוב הסיכויים שאתם תתפסו אותו.

מכלוף מיקי זוהר: כשבאנו לעשות את החוק הזה, ובאמת הוא חוק שאומר איזו אמירה מאוד ברורה, לא בהכרח פתרנו את הבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אם היית שואל אותי מה אני מציע לעשות, או מה הייתי עושה ולא מפחד לעשות, הייתי אומר שכל מי שמשלם משהו צריך לקבל חשבונית, שחובת דרישת החשבונית תתהפך: לא העוסק חייב להוציא את החשבונית, המשלם חייב לדרוש חשבונית כשהוא משלם את הכסף.

מכלוף מיקי זוהר: זה משהו שישנה את כללי המשחק בכלכלה הישראלית.

ערן יעקב: אני חושב שבאיטליה יש משהו דומה לזה.

מכלוף מיקי זוהר: בישראל אין את זה.

מכלוף מיקי זוהר: זה יכול לשנות את המשוואה מבחינת גביית מיסים ומבחינת דיווח.

מכלוף מיקי זוהר: זה כרגע לא המצב במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה הוא חוק שאיך שלא נהפוך אותו, בסופו של תהליך הוא יהיה חייב להיכנס לתוקף.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא, אני חייב לומר, ואני דיברתי עם הרבה בעלי עסקים, אני דיברתי עם הרבה מאוד אנשים, שהמשק הישראלי עדיין לא מוכן לזה, אני אומר את זה באמת ובתמים.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושש מדבר אחד בסיסי, מרכזי, וזה שמחר בבוקר רשות המיסים תגלה שיש במדינת ישראל מיליוני עבריינים שפשוט לא מקיימים את החוק, מיליוני עברייני מס.

מכלוף מיקי זוהר: זה מצב לא פשוט.

מכלוף מיקי זוהר: המשק הישראלי עוד לא מוכן לזה.

ערן יעקב: - -

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים איתך ש-11, כמו שאמרנו, זה לא תופס כמעט כלום מנתח השוק, כמעט לא תופס כלום.

מכלוף מיקי זוהר: נניח שאני כבעל עסק אומר: תשמע, מגיע לי 20 אלף שקל.

מכלוף מיקי זוהר: אם הוא מביא לי 20 אלף שקל במזומן, אני לא יכול להפקיד אותם בבנק.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול להפקיד אותם בבנק, כי הבנק יעשה לי את המוות.

מכלוף מיקי זוהר: הבנק יגיד לי: אוקי, אתה רוצה להפקיד אותם בבנק?

מכלוף מיקי זוהר: תביא לי חשבונית.

מכלוף מיקי זוהר: אם רצתי והבאתי לו חשבונית, הבנק אומר לי: לא, לא, לא, תגיד לי שההוא יגיד לך מאיפה מקור הכסף, לא מספיקה רק החשבונית.

מכלוף מיקי זוהר: זה שקיבלת חשבונית לא מספיק, צריך שההוא שהביא לך את ה-20 אלף שקל יגיד לך מאיפה הוא הביא את הכסף.

מכלוף מיקי זוהר: אם הוא לא בא לחתום ומצהיר, גם אחר כך על זה הם עושים בעיות.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, בואו נגיד את האמת, זה לא שעכשיו החוק הזה באמת משנה את המשוואה.

מכלוף מיקי זוהר: הפחד שלי הוא אחר.

מכלוף מיקי זוהר: הפחד שלי זה על האזרח הקטן, משם אני מדבר.

מכלוף מיקי זוהר: האזרח הקטן הוא לא בעל עסק, הוא לא מבין, הוא לא יודע מה מוטל עליו.

מכלוף מיקי זוהר: דרך אגב, גם את הפרסום שעשיתם 80% ממדינת ישראל לא יודעים.

מכלוף מיקי זוהר: יש דפוס עבודה של חברה ישראלית במשך 70 שנה, מאז שהמדינה הזאת קמה, ועכשיו פתאום אנחנו אומרים להם: חבר'ה, יש סוויץ', רוצים לעשות שינוי – אם מחר בבוקר נתת 11 אלף שקל וחצי במזומן אתה עבריין מס.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, החוק הוא חוק נכון, אני לא אומר שלא, זה תהליך שצריך לעשות אותו בחברה הישראלית, הוא נדרש, הוא חשוב, הוא גם יביא עוד כסף לקופת המדינה, ואני תמיד שם, אתה יודע את זה ערן, אבל אנחנו צריכים לעשות את זה בהדרגתיות, בחוכמה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע אפילו מה הסנקציות שאנחנו מטילים על האזרחים שעושים דבר כזה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו כרגע נמצאים באיזו שהיא החלטה לא פשוטה לא מול בעלי עסקים, כי בעלי עסקים שירצו להעלים מס ימצאו את הדרך היצירתית להעלים מס.

מכלוף מיקי זוהר: מה הוא יגיד לו?

מכלוף מיקי זוהר: עזוב, בוא נחלק את העבודה לשניים, אם מגיע לי 20 אלף, אז 10 ו-10.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, אנחנו באנו מהמגזר העסקי, אנחנו מכירים איך זה עובד, אנחנו יודעים כולם איך עובדים היום במדינת ישראל, לא צריך ללמד אף אחד.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, החוק מבחינתי, מבחינת האזרח הקטן, הוא כרגע באמת באמת מסוכן.

מכלוף מיקי זוהר: שלא יהיה מצב שתתמודד עם שניים-שלושה מיליון עברייני מס מחר בבוקר, ואז מה תעשה?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מהבאים לא לדבר על עצם החוק.

ניסן סלומינסקי: החוק כבר קיים.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עכשיו את הדילמה של התחולה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לדבר על הנושא הזה, להסביר למה כן או למה לא אפשר שיתחיל בשבוע הבא.

דניאל מזרחי: אני מבקש לדבר על שני נושאים.

דניאל מזרחי: כולנו מדברים על מזומנים, אדוני, אבל שכחנו את הסיחור בשיקים.

דניאל מזרחי: החוק בא להגביל סיחור בשיקים.

דניאל מזרחי: אף אחד מהבנקים, ממנהלי הבנקים איננו יודע להתמודד עם הסיחור בשיקים.

דניאל מזרחי: תעשה שיחה קצרה עם מנהלי בנקים, אם מישהו מהם קיבל הנחיה איך לעשות, מה להחזיר, איך לאכוף את זה.

דניאל מזרחי: אני חושב שאין הנחיה.

ניסן סלומינסקי: יש עוד זמן, שבוע.

דניאל מזרחי: כן, אבל אנחנו מתחילים לחנך את הציבור איך לרשום שיקים.

ניסן סלומינסקי: אני צוחק.

דניאל מזרחי: חצי שנה זה לא המון זמן, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שבוע, איזה חצי שנה?

דניאל מזרחי: בישיבות הקודמות העליתי טענה בפני אדוני, העליתי מקרה בו מגיע בעל עסק ורוכש סחורה במגרש לחומרי בניין.

דניאל מזרחי: נניח שהוא רשם שיק על 15 אלף ₪ אבל השיק חזר מסיבה שאין כיסוי.

דניאל מזרחי: בעל חומרי הבניין הרים טלפון לאותו כותב שיק, הודיע לו שהשיק חזר.

דניאל מזרחי: כותב השיק מתנצל, אומר לו: אני בדרך אליך, אלף סליחות.

דניאל מזרחי: כשהוא מגיע עם 15 אלף ₪ במזומן, מה אמור לעשות אותו בעל עסק?

דניאל מזרחי: להגיד לו: ידידי, אסור לי לקבל ממך 15 אלף ₪ במזומן, לך תביא לי העברה, לך תביא לי שיק?

דניאל מזרחי: אם האדם מודר אשראי, ברגע זה הגבילו לו את החשבון, מה עליו לעשות?

דניאל מזרחי: בכל דקה שתעבור מצבו יורע והסיכוי שלי כבעל מגרש לחומרי בניין הולך ונהיה רע.

דניאל מזרחי: זו סיטואציה שאף אחד לא נתן את הדעת עליה.

דניאל מזרחי: תודה.

יצחק מימון: לי אין שום טענה כלפי החוק, החוק לא מפריע לי בכלל.

יצחק מימון: אני בא לפה כאזרח.

יצחק מימון: לצערי, וזה מחוויה שחוויתי לפני מספר ימים, הבנקים המסחריים לא מודעים לכך שבכלל בחוק יש שתי פעימות.

יצחק מימון: אדוני כינס היום ישיבה בנוגע לפעימה הראשונה.

יצחק מימון: הבנקים המסחריים, לפחות חלקם, סבורים שהחוק נכנס בפעימה אחת.

יצחק מימון: אני הייתי בפגישה בשבוע שעבר עם הנהלה של סניף, עם מנהלת סניף, עם סגנית מנהלת סניף, עם קצין הציוד בסניף, הם אמרו לי שהם קיבלו כבר הנחיות לגבי ההגבלה של הסיחור בשיקים למרות שזו הוראה שאמורה להיכנס רק ב-1.7.

יצחק מימון: אני באתי לפה כדי שלא תהיה עוד טעות.

יצחק מימון: אני מסכים לזה שהשוק לא מוכן, שאנשים מאוד מבולבלים.

יצחק מימון: אם יחליטו כן לדחות את זה, כן לחנך את הציבור לפני כן, אז אולי גם יהיה הרבה יותר פרסום לגבי העובדה שצריך עכשיו למלא את הפרטים של המוטב בשיק.

יצחק מימון: אני לא יודע אם ראיתי את כל הפרסומות, אבל אני לא בטוח שהפרסומות נוגעות לזה.

יצחק מימון: מדברים על המזומנים, לא מדברים על השיקים.

יצחק מימון: ההוראה לגבי זה שחייבים למלא את פרטי המוטב, למיטב הבנתי, נכנסת כבר ב-1.1.

ניסן סלומינסקי: שיק פתוח זה כמו כסף.

יצחק מימון: אף אחד לא מסביר לציבור את ההוראה הזאת.

יצחק מימון: מה נשאר?

יצחק מימון: נשארו כמה ימים.

יצחק מימון: לגבי העובדה שאין תחליפים, אדוני יודע את זה.

יצחק מימון: אין תחליפים אמיתיים למזומן, המדינה לא הרימה את הנטל לבוא עם תחליף ראוי ונגיש לכל אזרח או לכל חברה שאין לה חשבון בנק.

יצחק מימון: האלטרנטיבה היחידה של האזרחים כיום היא לגשת עם אותם מזומנים.

 << אורח >> יעל גרוסמן: בנוגע לרמת חוסר הידע יש פה שינוי משמעותי, משום שיש אחריות לא רק על הצד המקבל אלא גם על הצד הנותן.

 << אורח >> יעל גרוסמן: לדעתי הציבור לא מבין את זה.

 << אורח >> יעל גרוסמן: יש בחוק סעיף פלילי.

 << אורח >> יעל גרוסמן: הסעיף הפלילי אומר שאם אתה מפצל עסקה אתה עובר עבירה פלילית של שלוש שנים.

 << אורח >> יעל גרוסמן: עורכי דין שעוסקים בתחום הפלילי לא יודעים את זה, לא מבינים שאם הם רוצים לגבות 50 אלף שקל מלקוח הם לא יכולים לפצל את זה לכמה עסקאות של מעל ל-11 אלף.

 << אורח >> יעל גרוסמן: מי יודע את זה בציבור?

 << אורח >> יעל גרוסמן: זאת עבירה פלילית, זאת לא רק סנקציה ברמה של קנסות.

 << אורח >> יעל גרוסמן: זה לעניין חוסר הידע.

 << אורח >> יעל גרוסמן: עכשיו לעניין המכשירים.

 << אורח >> יעל גרוסמן: אדוני, הוועדה הזאת שמעה שיפתחו מכשירים.

 << אורח >> יעל גרוסמן: היום קיבלנו את הנתונים.

 << אורח >> יעל גרוסמן: הנתונים אומרים ככה: בכרטיסי אשראי, שזה מה שאנחנו מכירים, והבנקים גובים ריבית על השימוש בכרטיס אשראי, ההיקף הוא 297 מיליארד שקל.

 << אורח >> יעל גרוסמן: בכרטיסי דביט, שזה אמור להיות המכשיר החלופי, שזה אמור לייצג התנהלות במזומן, ההיקף הוא 13 מיליארד.

 << אורח >> יעל גרוסמן: הנתון הקודם מתייחס ל-2017, הנתון הזה כבר ל-2018.

 << אורח >> יעל גרוסמן: אדוני, כרטיסים נטענים זה הדבר היחיד שבו יכול להשתמש ציבור שאין לו חשבון בנק.

ניסן סלומינסקי: אחוז אחד.

 << אורח >> יעל גרוסמן: ההיקף הוא אחוז אחד.

 << אורח >> יעל גרוסמן: לאחוז אחד יש היום פתרון.

 << אורח >> יעל גרוסמן: איפה משתמשים בכרטיסים נטענים?

 << אורח >> יעל גרוסמן: אם כבר השגת את הכרטיס הנטען בדואר, אני לא יודעת כמה עסקים מקבלים את זה.

 << אורח >> יעל גרוסמן: הצד השני של היערכות העסקים לסליקה של כרטיסי דביט, להתנהלות בכרטיסים נטענים חכמים או לא חכמים, מזהים או לא מזהים - לא קיימת.

 << אורח >> יעל גרוסמן: השוק לא מוכן – לא שוק העוסקים, לא השוק של האנשים הפרטיים, לא המשלמים.

 << אורח >> יעל גרוסמן: אין פתרונות.

 << אורח >> יעל גרוסמן: אני מציעה פתרון בכיוון אחר.

 << אורח >> יעל גרוסמן: אני יודעת שהחוק קיים, אני רק מראה שאפשר להפעיל את הדברים בצורה אחרת.

 << אורח >> יעל גרוסמן: מה דעתכם לצאת במסע הסברתי שאומר לציבור את מה שהציבור לא יודע – שמי שמקבל שירות ולא מקבל חשבונית הוא בעצמו מסייע לביצוע עבירה?

 << אורח >> יעל גרוסמן: אני חושבת שחלק גדול מהציבור בכלל לא יודע שכשהוא עושה עסקה עם השיפוצניק ושניהם ביחד מגיעים להסדר במזומן, העבירה היא גם של המשלם וגם של הנותן.

 << אורח >> יעל גרוסמן: רוב הציבור פשוט לא יודע את זה.

 << אורח >> יעל גרוסמן: הליך חינוכי אמיתי יגלה לכם שיש המון אזרחים שמוכנים לשלם קצת יותר כדי לא לעבור על החוק.

 << אורח >> יעל גרוסמן: צריך קצת יותר אכיפה וקצת יותר הסברה.

יוסף ויצמן: אין לי הרבה מה להוסיף מעבר למה שחברתי אמרה, רק רציתי להציף את הנושא של ההוצאה לפועל.

יוסף ויצמן: יש חייבים רבים - -

עיסאווי פריג': מאות אלפים.

יוסף ויצמן: אין להם דרך לשלם אלא במזומן.

יוסף ויצמן: זה סוג של בעיה שחייבים לפתור אותה.

יוסף ויצמן: לפחות להחריג את הנושא של ההוצאה לפועל שנמצא שם, אחרת חובות ימשיכו לצבור ריבית.

יוסף ויצמן: מי שירוויחו זה דווקא הטייקונים הגדולים, כאשר החייבים הפשוטים ישלמו כפול.

יוסף ויצמן: צריכים לדחות את זה בגלל עניין ההסברה וגם כדי לבקש לדעת איך אפשר להחריג את החייבים בהוצאה לפועל שאוספים שקל לשקל במזומן.

יוסף ויצמן: אין להם דרך אחרת.

יוסף ויצמן: אין להם חשבון בנק, אין להם דרכים לפתור את הצרות שלהם אלא בדרך הזאת.

אוסנת הילה מארק: האמת שנחשפתי לחוק הזה רק בחודש וחצי האחרון, כשהתחלתי לראות פרסומות בטלוויזיה.

אוסנת הילה מארק: אמרתי לעצמי: "רגע, מה הולך פה?

אוסנת הילה מארק: מה יהיה עם כל האנשים?

אוסנת הילה מארק: " חברתי פה דיברה על כרטיסים נטענים.

אוסנת הילה מארק: כרטיס נטען ניתן בכלל לעיקול?

אוסנת הילה מארק: לא.

אוסנת הילה מארק: אם מישהו חייב כסף, אם יש למישהו חוב בהוצאה לפעול, הוא הולך לעשות כרטיס נטען.

עיסאווי פריג': הרשימה מועברת לרשויות.

אוסנת הילה מארק: הרשימה הנטענת הזאת, מישהו יכול לעשות עליה עיקול?

עיסאווי פריג': לא עיקול.

אוסנת הילה מארק: אז מה?

אוסנת הילה מארק: אם יש לו חוב בהוצאה לפועל, לא ניתן יהיה לעשות על הכרטיס הנטען עיקול, נכון?

אוסנת הילה מארק: נניח יש לבן אדם חוב בהוצאה לפועל ואני רוצה עכשיו לעשות לו עיקולים על כל הכרטיסים שיש לו, על כל חשבונות הבנק שיש לו, אפשר יהיה לעשות לו על הכרטיס הנטען עיקול?

אוסנת הילה מארק: לא.

אוסנת הילה מארק: עד היום הסיפור שנקרא כרטיסים נטענים היה נישה פרוצה.

אוסנת הילה מארק: רק בשבוע שעבר דיברנו על חוק ההוצאה לפועל עם שוברים ועניינים.

אוסנת הילה מארק: מה יעשו כל אלה שיש להם שוברים?

אוסנת הילה מארק: איך הם ישלמו אותם אם אין להם חשבונות בנק או הם מוגבלים בבנק?

אוסנת הילה מארק: זה נחמד להילחם בהון השחור, ואני בעד.

אוסנת הילה מארק: אני בעד שכל מי שנמצא במדינת ישראל, כל עסק שקיים כאן יהיה חייב לשלם מיסים, כי מהמיסים האלה המדינה הזאת מתקיימת, רק שכשאנחנו עולים על המסלול לא נהרוג את כולם.

אוסנת הילה מארק: למשפחות האלו שלא מסוגלות לשלם בחשבונות בנק, בכרטיסים, בוויזות, באני לא יודעת מה, המציאו את שיטת השוברים.

אוסנת הילה מארק: הם לא יוכלו לשלם בשיטת השוברים.

אוסנת הילה מארק: למה?

אוסנת הילה מארק: כי אין מזומן.

אוסנת הילה מארק: הנותן והמקבל, דינם אחד.

אוסנת הילה מארק: מה עושים?

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שהעם עצמו לא מוכן בכלל לחוק הזה, לא מוכן לזה.

אוסנת הילה מארק: נכון שצריך להביא את החוק, אבל צריך לעשות אותו בהדרגה.

אוסנת הילה מארק: הבום שהיום הרשות רוצה להטיל על הציבור הוא בום על קולי, הוא מטורף.

אוסנת הילה מארק: צריך לעשות את החוק הזה, אדוני היושב-ראש, בצורה מדורגת, לאט-לאט, מגזרים-מגזרים.

אוסנת הילה מארק: צריך למצוא את הפתרון הנכון על מנת שהחוק הזה לא ייפול על הציבור כגזירה ואנחנו אחר כך נמצא את עצמנו במיליון תיקים פליליים, ואז צריך להתחיל לקחת עורכי דין, ואז הציבור נכנס ללופ יותר גדול.

אוסנת הילה מארק: אני חושבת שאם אנחנו רוצים לעשות את זה, לפחות במינימום שתהיה החלה של החוק בעוד שנה-שנה וחצי.

אלעזר שטרן: אל"ף, סליחה שאני באופוזיציה בהקשר הזה.

אלעזר שטרן: ערן יודע שיש לי בעיה אחרת עם רשות המיסים בנושא.

אלעזר שטרן: אפרופו הנושא של איך צריך לחנך, אני חושב שבבן גוריון מתחיל החינוך.

אלעזר שטרן: מותר רק 200 דולר, אבל כל עם ישראל מעביר שם, כל מי שעובר.

אלעזר שטרן: אני חושב, ערן, שבהיבט הזה אתם תורמים רבות לשקר שמתרחש כאן.

אלעזר שטרן: אני חושב שההון השחור במדינת ישראל דורש מלחמה אמיתית.

אלעזר שטרן: למלחמה אמיתית יוצאים כשאין ברירה גם אם אין את כל הכלים, גם אם חלק מהדברים צריכים להשתפר תוך כדי.

אלעזר שטרן: אני מזכיר, מותר פה עד 11 אלף שקל, זאת אומרת, לא מדובר במי שלא יוכל לקנות אוכל לילדים.

עיסאווי פריג': איך אתה נלחם בהון השחור?

אוסנת הילה מארק: זו אשכרה אליה וקוץ בה.

אלעזר שטרן: לא משנה אם מדובר על 70 מיליארד שקל או על 180 מיליארד שקל.

אלעזר שטרן: אני אופוזיציה, לי הכי קל להגיד שכולם צודקים, שהממשלה לא בסדר, שהאוצר לא בסדר, שהכל לא בסדר.

אלעזר שטרן: הון שחור מלווה את המדינה הזאת הרבה זמן.

אלעזר שטרן: אגב, הוא לא קיים בהרבה מדינות מתוקנות.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים מה עושים באמריקה עם הון שחור.

אלעזר שטרן: לצערי, אנחנו לא שם, אין לנו גם את התרבות הזאת.

אלעזר שטרן: דרך אגב, טכניקה זו לא עשייה חינוכית.

אלעזר שטרן: להודיע בתקשורת שמעכשיו העבירה של שימוש במזומן זאת עבירה –זה לא חינוך.

אלעזר שטרן: חינוך זה להגיד מה קורה כאשר לא משלמים מיסים.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שיש בישראל כל כך הרבה מטומטמים שחושבים שכשהם משלמים במזומן הם לא מייצרים אפשרות להעלמת מס.

אוסנת הילה מארק: זה לא קשור לרמת האיי-קיו.

עיסאווי פריג': זה לא עניין של מטומטם או לא מטומטם.

אלעזר שטרן: עיסאווי חברי, זה נוהל שיש חשבוניות במדינה.

אלעזר שטרן: אני זוכר את התקופה בלי חשבוניות.

אלעזר שטרן: ניסן, נראה לי שבמקרה הזה, לצערך הרב, לפחות חלק מהאופוזיציה פה נאלצת לתמוך.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שיש כאן אי הבנה, אני העברתי את החוק.

ניסן סלומינסקי: הייתי לבד בכלל.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שהצבעתי לבד.

ניסן סלומינסקי: הצבעתי לבד באמצע הלילה.

ניסן סלומינסקי: ב-22:00 בלילה הייתי לבד.

עיסאווי פריג': הם רוצים לקחת לך את הקרדיט.

ניסן סלומינסקי: אחרי כל ההתניות שהיו על ההסברה ועל האמצעים החליפיים, ההסברה התחילה, אמצעים חליפיים עוד אין.

ניסן סלומינסקי: בשבוע הבא החוק צריך לחול.

ניסן סלומינסקי: החוק הוא מצוין, השאלה אם לדחות אותו, או למצוא פתרון אחר שאני הצעתי, שזה לנצל את התשעה החודשים שנמצאים בחוק להסברה וכו'.

מיקי לוי: אנחנו מדברים על החוק הזה, ניסן, כבר שש שנים.

מיקי לוי: לא מאתמול ולא מהיום.

מיקי לוי: הפרסומים התחילו זה מכבר, מה שנקרא.

מיקי לוי: איזו סיבה יש לסוחר מכוניות בנתניה למכור אוטו ב-80 אלף שקל אבל לכתוב 70 אלף שקל?

מיקי לוי: תסבירו לי איזה.

מיקי לוי: חברים, צריך להתחיל את המהלך.

מיקי לוי: אתה יודע שרציתי 5,000 שקל.

מיקי לוי: היו פה לחצים פוליטיים, לכן הלכנו כלפי מעלה.

מיקי לוי: בסוף בנפשנו הדבר.

מיקי לוי: זה כסף שהולך לחינוך, זה כסף שהולך לביטחון.

מיקי לוי: תראה, שאלנו אנשים ותיקים, את אלה שלכאורה יש להם בעיה, את אלה שמחזיקים כסף בכיס.

מיקי לוי: הם אמרו: אנחנו לא משלמים סכומים כאלה בכלל.

עיסאווי פריג': זה לא פייר מה שאתה מדבר.

עיסאווי פריג': אין בעד ונגד החוק, כולנו בעד החוק, אנחנו מדברים על תחולה.

עיסאווי פריג': זה לא בסדר איך אתה מציג את זה.

מיקי לוי: עיסאווי, אני מדבר שש שנים על החוק הזה, על מה אתם מדברים בכלל.

עיסאווי פריג': אנחנו לא נגד החוק.

ניסן סלומינסקי: עיסאווי, לא אותו אתה צריך לשכנע כרגע.

מיקי לוי: אנחנו, חברי הכנסת, איננו יכולים לתת יד לדחייה כלשהי של המהלך הזה כי ידינו תהיה במעל.

מיקי לוי: חברים, זה כסף של החינוך, זה כסף של הביטחון.

מיקי לוי: תשאלו את מנהל רשות המיסים באיזו בעיה הוא נמצא עכשיו.

מיקי לוי: אני לא רוצה עכשיו לתת לכם איזה שהוא תסקיר כלכלי על מה קורה עכשיו, באיזה חיסרון.

עיסאווי פריג': האוצר אומר שיש עודף.

מיקי לוי: איזה עודף?

מיקי לוי: עודף של סבתא שלי.

מיקי לוי: תחכה לגירעון, תחכה לשמוע מה הגירעון.

מיקי לוי: אתם אמנם בעד, אבל אנחנו רוצים להחיל את החוק.

מיקי לוי: הרחוב מוכן להחלת החוק.

מיקי לוי: אתם מבלבלים את המוח.

מיקי לוי: יש פה הון שחור שצריך לבלום אותו, נקודה.

עירית מנדלסון: כבר כיום יש את כל התחליפים להשתמש במקום מזומן.

עירית מנדלסון: יש הרבה מאוד אמצעי תשלום מתקדמים: דיגיטציה של השיקים, כרטיסי חיובים מסוגים שונים, אפליקציות תשלומים.

עירית מנדלסון: אנחנו ממשיכים במהלכים נוספים.

עירית מנדלסון: השוק מפתח תחליפים, אין שום בעיה.

עירית מנדלסון: במהלך השנים שעברו מאז דוח ועדת לוקר לצמצום הכלכלה השחורה נעשו כל המהלכים.

עירית מנדלסון: זה לגבי מה שקיים כיום.

עירית מנדלסון: יש מגוון אפשרויות לשלם.

עירית מנדלסון: אני לא אכנס למקרים כאלה ואחרים, כי נתנו פתרונות, הצגנו את זה בהרחבה.

עירית מנדלסון: אני רוצה להגיד משהו על מהלך ההסברה.

עירית מנדלסון: מהלך ההסברה כרגע מתרחש בנושא כרטיסי הדביט והכרטיסים הנטענים, הם ממש התחליף הכי מיידי למזומן.

עירית מנדלסון: כרטיס, אתם יודעים מה זה, משלמים איתו, הוא נטען בין אם יש חשבון בנק, בין אם אין חשבון בנק.

ניסן סלומינסקי: כרטיס הדביט, מה פתאום.

עירית מנדלסון: יש כרטיס דביט שפותחים אותו בבנק.

ניסן סלומינסקי: אם יש חשבון.

עירית מנדלסון: נכון.

עירית מנדלסון: הבנקים חויבו לפתוח חשבון כדי לתת את הכרטיס הזה.

ניסן סלומינסקי: מה אם אין חשבון?

ניסן סלומינסקי: ל-500 אלף איש אין היום חשבון בנק - 200 אלף מעוקלים, 300 שאין להם.

מיקי לוי: ניסן, הם לא צריכים את הסכומים האלה בכיס.

עירית מנדלסון: נמצא פה סגן המפקחת על הבנקים, דני חחיאשווילי, הוא יתייחס ספציפית לשאלות של הכרטיסים.

עירית מנדלסון: בנק ישראל מוביל מהלכי הסברה ופרסומים גם בנושא הדביט.

עירית מנדלסון: אנחנו גם נערכים לנושא השיקים.

עירית מנדלסון: אם תרצו ויהיה זמן, גם נמצא פה מזכיר ועד מסלקת השיקים שעובד עם כל המסלקה, הוא יכול להסביר ככל שתרצו.

עירית מנדלסון: אנחנו חושבים על מהלכי הסברה נוספים במהלך הזמן.

דני חחיאשווילי: אני רק אוסיף כמה משפטים, האחד לגבי חשבונות מוגבלים.

דני חחיאשווילי: למי שיש חשבון מוגבל יש עדיין חשבון בנק.

דני חחיאשווילי: אנחנו מתקנים בחוק הזה כך שמי שיש לו חשבון מוגבל יוכל לקבל כרטיס דביט, זאת אומרת, אם מישהו לפני כן הייתה לו בעיה לקבל כרטיס דביט בגלל שהוא היה מוגבל, היום הוא כבר יכול לקבל את זה.

דני חחיאשווילי: גם לגבי החשבונות המוגבלים אנחנו פותרים את הבעיה, הבנק יהיה חייב לתת להם כרטיס דביט.

דני חחיאשווילי: הדבר היחיד שבעל חשבון מוגבל לא יכול לעשות זה לקבל כרטיס אשראי ולתת שיקים.

מיקי לוי: כמו כרטיס קרדיט.

דני חחיאשווילי: בדיוק, כרטיס קרדיט.

ניסן סלומינסקי: הבנקים יודעים מזה?

דני חחיאשווילי: הבנקים יודעים את החוקים, הם יודעים לייצר אותם.

ניסן סלומינסקי: ישחררו את החשבון המוגבל שלו כדי לשלם את הדביט?

דני חחיאשווילי: ככל שיש לו יתרה בחשבון - -

ניסן סלומינסקי: יש לו חשבון מעוקל.

ניסן סלומינסקי: אם הוא ישלם בדביט, ישחררו לו את החשבון המעוקל?

דני חחיאשווילי: כן.

דני חחיאשווילי: ככל שיש חשבונות מוגבלים שיש בהם יתרה, אפשר - -

ניסן סלומינסקי: יש חשבון מעוקל.

ניסן סלומינסקי: מה זה "יתרה"?

ניסן סלומינסקי: אם יש לו חשבון מעוקל, בדביט ישחררו לו?

דני חחיאשווילי: מוגבל.

ניסן סלומינסקי: מה, אתה עושה צחוק מאיתנו?

דני חחיאשווילי: חשבון מעוקל זו סוגיה אחרת.

ניסן סלומינסקי: 200 אלף חשבונות מעוקלים, עוד 300 אלף שאין להם חשבונות בכלל.

דני חחיאשווילי: ה-200 אלף חשבונות הם חשבונות מוגבלים לפי הדוח של המ.מ.מ, הם לא מעוקלים.

דני חחיאשווילי: למעוקלים שלא יכולים לפעול באמצעות החשבון, כמו שגם אמר חבר הכנסת מיקי לוי, יש את ה-11 אלף שקל לפעול במזומן.

מיקי לוי: הרבה כסף.

מיקי לוי: למי כאן יש 11 אלף שקל בכיס?

ניסן סלומינסקי: עירית, את אומרת לי שכל האפליקציות וכל הדברים האלה קיימים בשוק.

ניסן סלומינסקי: אם נצא לרחוב אנחנו נראה שאף אחד לא יודע על מה את מדברת.

מיקי לוי: דביט זה דבר פשוט, כל אחד יודע להעביר.

מיקי לוי: אני לוחץ על זה כבר כמה שנים.

עיסאווי פריג': כמה השתמשו באפליקציה להפקדת שיקים?

עיסאווי פריג': מה אחוז המשתמשים?

ניסן סלומינסקי: זה לא נכנס בכלל למסגרת של אחוזים.

עירית מנדלסון: אנחנו נבדוק.

ניסן סלומינסקי: אין לזה אחוזים.

עירית מנדלסון: אם יש לך חבילה של שיקים, אתה סורק אותה בדיגיטלי.

עירית מנדלסון: הדיגיטציה עוזרת.

ערן יעקב: אני לא חושב שהרבה שאלות זה בהכרח דבר רע.

ערן יעקב: הייתי אומר שזה טוב, כי זה אומר שיש מודעות, שהפרסום מחלחל, שהציבור מבין.

ערן יעקב: זה טבעי שהציבור שואל כשיש חוק חדש.

ערן יעקב: אני לא מכיר הרבה חוקים שנעשה בהם פרסום ויש מודעות לציבור כמו בחוק הזה.

ערן יעקב: אני חושב שהדבר הזה חיובי.

ערן יעקב: אתה צודק, יש הרבה שאלות.

ערן יעקב: אני חושב שזה מצוין שיש הרבה שאלות, כי זה בדיוק הזמן לענות על השאלות ולהסביר.

ערן יעקב: זה אומר שיש מודעות, זה אומר שזה מחלחל לציבור.

ערן יעקב: זה בדיוק זה, אתה צודק, וזה מצוין בעיני.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שאתה לא מאמין במה שאמרת עכשיו.

ערן יעקב: למה?

ערן יעקב: ודאי שאני מאמין.

ניסן סלומינסקי: מה יעשה אדם שיש לו שאלות ואין לו תשובות?

ניסן סלומינסקי: מה הוא יעשה בעוד שבועיים?

ניסן סלומינסקי: תשאל את עיסאווי.

ניסן סלומינסקי: לעיסאווי אין תשובה.

מיקי לוי: 11 אלף שקל.

ערן יעקב: בלא מעט חוקים דרכי עברה בכנסת הזאת ובמשכן הזה.

ניסן סלומינסקי: מיקי, לא צריך להחזיק 11 אלף.

ניסן סלומינסקי: העסקה צריכה להיות על 11 אלף.

ניסן סלומינסקי: אם אתה הולך לקנות ספה, אסור לך לשלם יותר מ-10%.

עיסאווי פריג': מעלות הספה.

מיקי לוי: אם קנית ב-12 אלף, אסור לך לשלם יותר מ-1,200 במזומן.

מיקי לוי: 2,000 שקל אסור לך.

ערן יעקב: נכון, אבל עד 11 אתה יכול לשלם.

עיסאווי פריג': עם מגבלה של 10% מהעסקה.

ערן יעקב: לא הספה, אלא כמה מוצרים יש מעל המחיר לכמה עסקאות.

עיסאווי פריג': ערן, מי קודם – ה-10% או ה-11 אלף?

ניסן סלומינסקי: עד 11.

ערן יעקב: לפי הנמוך.

ערן יעקב: צדק פה חבר הכנסת מיקי שאמר שמרבית העסקאות הם בסכומים שהם לא 11 אלף שקל.

ערן יעקב: אני לא רוצה לנקוב באחוזים, אבל אני מניח שבאחוזים מאוד מאוד גבוהים רוב העסקאות, וזה נאמר פה, הן עד 11 אלף שקל.

ערן יעקב: צריך לזכור את העובדות.

ערן יעקב: זה אומר שמרבית האנשים לא ייפגעו בכלל, הם לא יגיעו לסכום האסור.

ערן יעקב: זה פעם אחת.

ערן יעקב: פעם שנייה, אם יש שאלות, זה אומר שיש מודעות.

ערן יעקב: לשמחתי גם יש תשובות באתר רשות המיסים, יש פרסומת טלוויזיונית, יש פרסומת ברדיו.

ערן יעקב: אני לא מכיר הרבה חוקים עם רמת פרסום ומודעות כזאת.

ערן יעקב: יש מענה טלפוני לשאלות, שזה אומר שככל שיש שאלות אנחנו נענה.

ערן יעקב: פרסמנו שאלות ותשובות בכמעט כל העיתונות.

ערן יעקב: הדבר הזה קיים לכמעט רוב השאלות של הציבור.

ערן יעקב: יכול להיות שלגבי חלק מהשאלות שהופנו אליך התשובות כבר היו במדיה התקשורתית כשאלות שאנחנו הצבנו.

ערן יעקב: זה בעניין הזה.

ערן יעקב: אני רוצה גם להזכיר שהחוק הזה היה שנתיים מונח בכנסת.

ערן יעקב: לעניין המודעות, החוק הזה עבר ועדה שאליה נקראו לא מעט אנשים, כולל הגיל המאוחר.

ערן יעקב: לא מעט ציבור היה נוכח ונחשף בתוך הוועדה כי אנחנו חשפנו אותו.

ערן יעקב: אנחנו קראנו לאנשים ולקבוצות האלה כדי לשאול אותם, כדי להבין.

ערן יעקב: לא סתם הגענו לסכומים האלה.

ערן יעקב: תזכרו שבכנסת הזאת הכספים הועלו הרבה ממה שהובא בחוק - מ-5,000 הגענו ל-11,000.

ערן יעקב: אין לנו טענה, זה תהליך פרלמנטרי.

ערן יעקב: את התהליך הזה עשינו לאורך הרבה שנים.

ערן יעקב: לפחות שנתיים החוק הזה והשיח סביבו היו פה.

ערן יעקב: המודעות קיימת, בטח ובטח לעניין המזומן.

ערן יעקב: אני אומר לכם שוב, הפרסום שאנחנו עושים כרגע לעניין החוק הספציפי הזה, אני לא מכיר הרבה חוקים שעברו את זה, אני לא מכיר הרבה חוקים שאתה יכול בכל מקום שתרצה, בכל מדיה, למצוא תשובות לשאלות שתשאל.

ערן יעקב: את המודעות הראשונית אנחנו מייצרים באמצעות טלוויזיה, רדיו, עיתונות.

ערן יעקב: אני לא מכיר כלים אחרים.

ערן יעקב: אם אתם מכירים, אני אשמח.

ערן יעקב: אנחנו מדברים על זה בכל מקום.

ערן יעקב: זה במובן הזה.

ערן יעקב: גם פה נקבע, ואני חושב שהיו"ר יזם את זה, שלמרות שהחוק הזה מתחיל ב-1.1 הסנקציות יחולו רק ב-30.9.

ערן יעקב: למה זה נעשה?

ערן יעקב: מתוך הבנה של הבית הזה שצריך מענה, ואנחנו קיבלנו את העניין הזה, מעבר למודעות, מעבר לפרסום ומעבר לדברים האלה, גם למי שביצע הפרה בגלל שהוא לא שאל שאלות, בגלל שהוא לא ידע.

ערן יעקב: אותו אדם שביצע הפרה ונתפס מקבל רק הודעה, הוא לא ייענש.

ערן יעקב: יש תשעה חודשים שלמים.

ערן יעקב: מעבר לפרסום לאורך הזמן הזה, מעבר למדיה שנמצאת, יהיו תשעה חודשים שבהם האדם שהפר ונתפס לא ייענש.

ניסן סלומינסקי: ערן, אתה מדבר על פעם ראשונה.

ערן יעקב: ברור שפעם ראשונה.

ערן יעקב: אני מקווה שהוא ילמד אחרי פעם ראשונה, זאת המטרה.

ערן יעקב: אחרי פעם ראשונה הוא כבר מודע, כבר יש מודעות.

ניסן סלומינסקי: עשה לי טובה, אני לא יודע את עניין המודעות, אני לא יודע מתי האזהרה שלכם תהיה.

ניסן סלומינסקי: עד שתגיע האזהרה, עד שהוא יקרא את זה יכול להיות שהוא ייתפס עוד פעם ועוד פעם.

ניסן סלומינסקי: הוא ממשיך לעשות את זה.

ערן יעקב: אז אין בעיה בכלל.

ניסן סלומינסקי: למה אין בעיה?

ערן יעקב: בתהליך הראשוני יש לו זמן לדעת.

ניסן סלומינסקי: איך יש לו זמן לדעת?

ערן יעקב: אני אסביר.

ערן יעקב: התחלנו בתהליך פרסומי?

ערן יעקב: הוא קיים?

ערן יעקב: הוא נושם בכל מדיה אפשרית?

ערן יעקב: אנחנו ממשיכים.

ערן יעקב: אם הוא עשה הפרה ולא נתפס, אז הוא עדיין - -

ניסן סלומינסקי: הוא נתפס.

ערן יעקב: אם הוא נתפס, אז הוא יודע.

ניסן סלומינסקי: עד שהאזהרה שלכם תגיע אליו הוא ממשיך הלאה.

ערן יעקב: אבל הוא נתפס.

ערן יעקב: הוא לא יודע על מה הוא נתפס?

ניסן סלומינסקי: על מה?

ערן יעקב: על השימוש במזומן.

ניסן סלומינסקי: הוא אומר לך: מה אני אעשה, אין לי אמצעים אחרים, אני לא יודע מה זו אפליקציה, אני לא יודע כלום.

ניסן סלומינסקי: אם אתה חושב שבשבוע אפשר יהיה את כל זה לעשות, אני חושב שאתה טועה.

ערן יעקב: אם הוא נתפס, הוא ודאי יודע על מה הוא נתפס, על איזו עבירה.

ערן יעקב: הוא יידע מיד איזו עבירה הוא עבר.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שראית שהוא עשה עסקה במזומן, רק עד שתגיע אליו, רק עד שתגיד לו הוא כבר עשה עוד שלוש עסקאות.

ערן יעקב: עד שהוא לא יקבל את האזהרה הוא לא יקבל את הקנס.

ניסן סלומינסקי: לך תדע אם הוא קיבל את האזהרה, לא קיבל את האזהרה.

ערן יעקב: כמה חוקים יש במדינת ישראל שלאנשים אין מושג והם לא יודעים עליהם?

עיסאווי פריג': זה משהו אחר.

עיסאווי פריג': זה נוגע לכל בית ובית.

ערן יעקב: כל חוק נוגע לכל בית ובית.

עיסאווי פריג': זה שונה.

ערן יעקב: אני לא מכיר חוק שיש בתים שהוא כן ויש בתים שהוא לא.

ערן יעקב: רוב החוקים הם על כל בית ובית.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שכל מבחני התיאוריה והכל מיותרים, צריך פשוט לקחת שבוע.

אורי מקלב: לא היה חוק בהיסטוריה של המדינה שהוא כל כך דרקוני, כל כך עושה מהפך, ודאי אצל חלק גדול מהאוכלוסייה.

אורי מקלב: אתם לא דורשים מעצמכם את מה שאתם דורשים מהאזרחים.

אורי מקלב: לכם מותר לא לעמוד בלוח זמנים, לא להכיר את המערכת, אבל מהאזרחים אתם מבקשים מיד ועכשיו.

ערן יעקב: לא הבנתי את האמירה הזאת, בואו נחדד אותה.

אורי מקלב: אתה אומר: אנחנו נחנך אותך.

ערן יעקב: זה הרבה יותר טוב.

ערן יעקב: אם היינו יכולים על כל טעות שאדם עושה לתת לו אזהרה ולהגיד לו: זה לא נכון, בזה היינו מביאים אותו למודעות.

ערן יעקב: זה לא הרבה יותר טוב?

ניסן סלומינסקי: ערן, עם יד על הלב, האם אתה חושב שכולם מודעים ולכולם יש אמצעים מספיקים במקום המזומן?

ערן יעקב: אני חושב שבתשעה חודשים שיש לנו עד ה-30.9 - -

ניסן סלומינסקי: תהפוך את התשעה חודשים לתהליך מודעות.

ערן יעקב: הוא הופך.

ערן יעקב: הוא ממילא נמצא שם.

קריאה: אם במהלך תשעת החודשים אדם יפצל, הוא יורשע בפלילים, מה לא ברור פה.

ניסן סלומינסקי: בוודאי.

קריאה: אנשים לא יודעים שאסור לפצל.

קריאה: איך אתה פותר את הבעיה?

קריאה: אומרים לך פה שעורכי דין לא יודעים שאסור לפצל.

קריאה: כשהם יפצלו את שכר הטרחה שלהם אתה תרשיע אותם על זה.

ערן יעקב: אני מקווה שעורכי דין יודעים.

ערן יעקב: אני מבין שעורכי דין רוצים שיחריגו אותם מהחוק.

ערן יעקב: אני לא בטוח שזו דוגמה טובה.

עיסאווי פריג': אין החרגות.

עירית מנדלסון: יש לנו את המספרים בנוגע לכמות השיקים שהופקדו בדיגיטל.

עירית מנדלסון: ב-2016 היו פחות מ-200 אלף שיקים שהופקדו בדיגיטל, ב-2017 היו קרוב לשני מיליון.

ניסן סלומינסקי: מתוך כמה שיקים?

ניסן סלומינסקי: עירית, מתוך 128 מיליון היו שני מיליון.

ניסן סלומינסקי: את שמה לב לאחוזים, כמה אחוז זה?

ניסן סלומינסקי: עיסאווי ואורי, הצעתי לכם שתי אפשרויות: או שיעבור חוק שידחה את זה, או שבמקום שנשנה את החוק כי החוק קיים ואנחנו רוצים אותו, ניקח את התשעה חודשים ונהפוך אותם לזמן חינוך.

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שבנק ישראל יביא את הדברים שהוא התחייב להביא, כמו התחליפים שעובדים, לא האפליקציה שאף אחד לא יודע עוד מה זה, זה נמצא על המדף.

ניסן סלומינסקי: זה הזמן לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא יהיה, אז גם אם תיתן למישהו אזהרה לא יעזור כלום, כי אל"ף, הוא לא יודע את כל הפרטים, ובי"ת, אין לו אמצעים.

ניסן סלומינסקי: מה הוא יעשה?

ניסן סלומינסקי: במקום שתהיה התראה ראשונה, קחו אותו לאזור של החינוך, תגידו: בזמן הזה של התשעה חודשים אנחנו משקיעים את ההסברה, בנק ישראל יעביר את האמצעים.

ניסן סלומינסקי: כך נוכל להתחיל את החוק כמו שצריך.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא יהיה, אנחנו נסבך אנשים שלא יודעים, זה לא יהיה רציני.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהוא יתחיל ברגל שמאל הוא גם ימשיך ברגל שמאל, זה חבל.

ניסן סלומינסקי: אם החוק יתחיל ברגל שמאל כי אנשים לא יתייחסו אליו או תהיה כמות אדירה של אנשים שלא יעשו ולא תוכל להשתלט עליהם, אז תהיה הפקרות מוחלטת, החוק הזה איבד את כל הערך שלו, הוא לא יהיה כבר.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לכם, קחו מתוך התשעה חודשים חצי שנה, תודיעו: רבותיי, זה הזמן שבו אנחנו עושים את החינוך, את ההסברה, את כל הדברים.

ניסן סלומינסקי: בנק ישראל, זה הזמן שבו אנחנו וערן רוצים לראות אמצעים שבהם אנשים יכולים כן לעבוד במקום המזומן.

ניסן סלומינסקי: אז נוכל להתחיל את החוק באופן מכובד, טוב ועוזר לכולם.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה את החוק, אתה יודע.

עיסאווי פריג': ואם הם לא יסכימו?

ניסן סלומינסקי: בסדר, אני הצעתי להם.

עיסאווי פריג': יש עוד שבוע.

עיסאווי פריג': מה לעשות?

ניסן סלומינסקי: תראה, יש הצעת חוק.

ערן יעקב: בדיוק בשביל זה נתנו תקופת הסתגלות.

ערן יעקב: יש תקופת הסתגלות מאוד ארוכה.

ניסן סלומינסקי: קח את ההסתגלות, תעשה אותה הסתגלות אמיתית, לא אזהרה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אם אין לו אמצעים, מה תעזור אזהרה ראשונה?

ערן יעקב: יש אמצעים.

ערן יעקב: האמצעים קיימים.

ניסן סלומינסקי: אין אמצעים.

קריאה: אם יש חוק של אמצעי תשלום שלא עובר, איך אתה אומר שיש אמצעים?

קריאה: הבנקים לא פותחים חשבונות.

ניסן סלומינסקי: אמרתי את דברי.

ניסן סלומינסקי: תעשו את החשבון שלכם, אחר כך נראה איך זה יתגלגל.

ניסן סלומינסקי: שלא תאמרו שלא הזהרתי אתכם, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שאני רוצה את החוק.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שתעשו בחוכמה אם תיקחו שישה חודשים מתוך התשעה חודשים כדי לוודא שאנשים יודעים ומבינים – אני לא מדבר על העסקים – וגם שיש אמצעים שאנשים יכולים לעשות.

ניסן סלומינסקי: אז החוק יתחיל נורמאלי.

ניסן סלומינסקי: אתה שומע ככה מכולם.

ניסן סלומינסקי: אין כאן מישהו שאמר: הכל מוכן, אפשר להתחיל.

ניסן סלומינסקי: אין.

ערן יעקב: אני אומר לך, אנחנו ערוכים לחוק הזה, אפשר להתחיל, אין שאלה בכלל.

עיסאווי פריג': אתה ערוך, הציבור לא.

ניסן סלומינסקי: ערן, אמרתי את דברי.

ניסן סלומינסקי: ערן, אתה מספיק נבון וחכם, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, תשמעו בעצתי.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, אף פעם לא הפסדת מזה ששמעת בעצתי.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.