ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 354, 2018-12-26 09:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב, שלום לכולם, ברוכים הבאים לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אני מצטער על העיכוב, אנחנו נמצאים בלחץ, צריך להצביע על פיזור הכנסת ואני חבר ועדת הכנסת, עכשיו ביקשתי שמישהו יחליף אותי ובאתי.

אברהם נגוסה: אני מתנצל על העיכוב.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון בעקבות הפנייה של ברוך, יושב ראש הפורום למורשת יהדות קווקז, יחד איתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת ועדה.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון, לא שקבענו, לא ידענו מה הולך וזה, אבל אני שמח שבסופו של דבר אנחנו לא ויתרנו ואנחנו מקיימים את הדיון למרות הלחץ.

אברהם נגוסה: יהודי קווקז זו יהדות מהקהילות העתיקות ביותר, עולי קווקז הגיעו לישראל בשני גלים, כ-12,000 נפש הגיעו בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 וכ-60,000 נפש הגיעו במהלך שנות ה-90.

אברהם נגוסה: עד אמצע שנות ה-90 עולי קווקז לא הוגדרו כאוכלוסייה ייחודית מבחינת המדיניות בתחום קליטת עלייה.

אברהם נגוסה: ב-1995 הוקמה ועדה בין משרדית לנושא עולי קווקז שמטרתה הייתה לפתח מדיניות ותכניות מיוחדות שיסייעו להצלחת השתלבותם של עולים אלה בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: הוועדה הוקמה בגלל הדאגה הגוברת שעולים אלה עומדים בפני אתגרים קשים בהליך קליטתם.

אברהם נגוסה: יהדות קווקז הייתה עד למלחמת העולם השנייה קהילה גדולה של יהודים, יהודים אלה חיו בעיקר בצפון ובמזרח קווקז במדינות אזרבייג'ן, בחבר העמים לשעבר.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון הזה היום בהמשך גם לדיון שקיימנו לפני כשנתיים בתחום שילובם של הנוער בעיקר בחברה הישראלית ובכנסת אנחנו גם הקמנו שדולה, אבל לא הספקנו ועכשיו כנראה גם לא נספיק בקדנציה הזו לקיים אותה, אבל חשוב לנו לבחון היום איך אנחנו מתקדמים גם בתחום הנוער וגם בכלל וגם בקהילות יהודיות בחו"ל, בקווקז, באזורים האלה שגרים, מה המצב, מה המורשת שלהם, על זה גם אנחנו רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: אני רוצה לתת לחברתי, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, היא כמובן צריכה גם לרוץ לוועדת הכספים.

אברהם נגוסה: בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: קודם כל אני יודעת שכנראה זה אחד מהדיונים האחרונים שהוועדה מקיימת ואני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לך על העבודה המאוד עשירה ומקצועית ונכונה שעשית בדיונים בוועדה, כשניסינו כל הזמן לגעת בקבוצה כזו או אחרת של אנשים שהגיעו ארצה.

טלי פלוסקוב: הנושא של יוצאי קווקז מבחינתי זה אחד מהנושאים שבאמת כשלפני שנה דנו ושמענו פה גם נציגים של משרד הביטחון וגם נציגים של משרד החינוך וגם שמענו את הנציגים של משרד העלייה והקליטה הבנו שחייבת להיות כאן התייחסות קצת מיוחדת ודיברנו גם על אפשרות לתת תמיכות ממשרד החינוך לעמותות שקיימות.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש הרבה אנשים שמתאגדים ביחד כדי באמת לפתור את הבעיות גם של בני הנוער וגם האזרחים הוותיקים, אז אני חושבת שגם הוועדה יכולה להמליץ בנושא הזה כן לתת מענה.

טלי פלוסקוב: אני זוכרת את הנתונים של משרד הביטחון ששם דווקא אני ראיתי שיש, אם אתה זוכר, עוד סימנו באדום שזה מה שאנחנו צריכים לטפל, הנתונים של הילדים שהולכים לצבא ומצטיינים בצבא ומה העתיד שלהם, איך הם ממשיכים, זה האיר לנו אז אור אדום.

טלי פלוסקוב: אז אני רוצה לחזק את כל האנשים שנמצאים כאן ונלחמים על השורשים שלהם, אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב, כולנו באנו מאיפה שהוא במדינה שלנו ולשמור על השורשים ולשמור על האחדות ולשמור על איך אנחנו מגנים על האינטרסים אחד של השני זה הדבר הגדול והחזק בעם שלנו.

טלי פלוסקוב: אז נמשיך לעשות את זה ויישר כוח ואנחנו לרשותכם, כל מה שניתן לעשות כמובן נעשה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן עכשיו ליוזם הדיון, יושב ראש הפורום למורשת יהדות קווקז, ברוך ליוייב.

אברהם נגוסה: בבקשה.

ברוך ליוייב: הרבה אנשים עוד לא הגיעו, תיכף הם יגיעו.

ברוך ליוייב: אנחנו התכוונו להיות פה איזה 50 איש, לדעתי יהיו פה היום משהו כמו 30, אבל בכל זאת אני אתחיל.

ברוך ליוייב: קודם כל תודה שבאתם כולם לכאן, באמת, להשתתף בפורום הזה ביחד איתנו.

ברוך ליוייב: אדוני היושב ראש, רוב האנשים שנמצאים כאן היום הינם פעילים מובילים בולטים בקרב בני העדה הקווקזית בישראל.

ברוך ליוייב: מטרת ההתכנסות שלנו פה היום היא לבוא ולהציג את כל הבעיות, הצרות והמצוקות שיש לנו, שהקהילה מתמודדת איתם, עם הקשיים האלה, מדי יום.

ברוך ליוייב: למי שמצליח לקלוט ולהבין את הממדים של העניין, בוודאי בלי ספק יכול גם להרגיש את האחריות הגדולה שעומדת מאחורי כל הדברים האלה ואני פונה קודם כל לחבר'ה של הקהילה הקווקזית שלנו כאן שנמצאים.

ברוך ליוייב: אם הגענו לכאן למצב כזה שכל האנשים המכובדים, הקודקודים אני קורא להם, של הקהילה, הגיעו עד לכאן ודווקא ביום הזה החשוב, אנחנו יודעים, אנחנו רואים שעוד מעט בחירות, זה הזמן, זה היום לבוא ולומר את מה שיש לנו, את מה שכואב לנו, ואם הגענו למצב כזה שביום כזה אנחנו התארגנו והגענו לכאן, זאת אומרת שבעיות קיימות.

ברוך ליוייב: יש הרבה בעיות ותיכף אתם תשמעו.

ברוך ליוייב: אני לא אפרט עכשיו על כל בעיה ובעיה, יש פה מספיק אנשים שכל אחד בתור שלו יבוא ויציג את הבעיה, זה ברווחה, זה בתפוצות, זה באנטישמיות, בקווקז יש המון דברים.

ברוך ליוייב: אני אגע בדברים שקשורים לחוץ לארץ, זה כמה דברים - - -

אברהם נגוסה: אני מציע, כיוון שנציגת משרד הרווחה, קיבלתי פתק שהיא צריכה ללכת לעוד דיון, לכן אני רוצה שתציין את הבעיות ואחר כך מישהו יוסיף, אבל חשוב - - -

ברוך ליוייב: לגבי הרווחה, זה לא אני הייתי אמור להגיד את זה, זה מישהו אחר, אני דווקא באתי לומר דברים על אנטישמיות ותפוצות.

שלומית אבינח: אבל אין ממשרד התפוצות.

ברוך ליוייב: מישהו נמצא פה עכשיו כרגע?

אברהם נגוסה: יש ממשרד הקליטה.

ברוך ליוייב: משרד החינוך?

אברהם נגוסה: ממשרד החינוך נמצאים, משרד התרבות, משרד הרווחה.

ברוך ליוייב: אז אני אגע במשהו שקשור לחינוך, בגלל שאת נמצאת כאן ואחרי זה אבי ימשיך את זה קצת בהרחבה.

אברהם נגוסה: אני הייתי מציע, אם אתה רוצה לנגוע בכל הבעיות העיקריות, בעיקר בקשר למשרד הרווחה, לפני שהיא הולכת אני רוצה שהיא תתייחס.

ברוך ליוייב: כן, הבנתי.

ברוך ליוייב: אז אני אנצל את זה שהנציגה של משרד החינוך נמצאת כאן, אני בקצרה אעלה את הבעיה עצמה ואחר כך אבי הדרומי ימשיך את זה.

ברוך ליוייב: לגבי משרד החינוך, אני לא מזמן הופעתי בערוץ 9 בשפה הרוסית, כך שהציבור הקווקזי שלנו נחשפו לבעיה הזאת.

ברוך ליוייב: העניין הוא כזה, העדה הקווקזית היא עדה מאוד ותיקה, היא שמרנית, ציונית, הרבה היסטוריה ואת הדברים האלה מן הסתם, אני לא יודע למה, מכל מיני סיבות מוזרות, תלמידים שלנו בבתי ספר, באוניברסיטאות, לא לומדים את זה.

ברוך ליוייב: זאת אומרת זה לא מוצג בשום מקום, בשום כלום.

ברוך ליוייב: הילד שלי שהיום לומד בבית ספר ורוצה לדעת על ההיסטוריה, מאיפה הוא בא, אז הוא לא יודע.

ברוך ליוייב: כשאני למדתי כאן בבית הספר, אני יודע טוב מאוד שיש ספר שנקרא 'יהדות מזרח', ומספרים שם על כולם, על יהדות תימן, על יהדות עירק, על כולם, חוץ מאיתנו.

ברוך ליוייב: לא רק אותנו, אני מוסיף פה גם את הבוכרים, את הגרוזינים, זאת אומרת ברית המועצות המזרחית, נקרא לזה ככה, לא מדברים עלינו ולא כלום.

ברוך ליוייב: בהמשך גם אבי צבי הדרומי, שהיה מעורב בדברים האלה קצת לפניי, למרות שהוא לא קווקזי, אבל הוא עוזר לנו מאוד, הוא גם היה מעורב בוועדת ביטון שהייתה קודם – אני הבנתי שוועדת ביטון היא כנראה איזה שהיא פיקציה, אין לה שום כוח, לצערנו.

ברוך ליוייב: אם את יכולה להכחיש את דבריי אני אשמח, מאוד אשמח אם זה לא נכון.

ברוך ליוייב: זה העניין.

ברוך ליוייב: אני מפנה את זה אלייך.

ברוך ליוייב: עוד דבר רלוונטי זה לגבי מלגות, אם יש פה מישהו שיכול לדבר על המלגות, היא תרחיב על הנושא הזה.

ברוך ליוייב: זהו, אני לא אקח את התור של אנשים אחרים, גם הם רוצים לדבר ולהתבטא, אז אני אתן לאבי הדרומי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מי יכול לדבר בנושא הרווחה?

אברהם נגוסה: אתה מדבר בנושא רווחה?

אבי צבי הדרומי: לא, חינוך.

שלומית אבינח: אבל רווחה, היא צריכה לצאת, אז אם יש מישהו, תתחיל מרווחה.

אברהם נגוסה: נתחיל ברווחה ואז אחרים גם ישלימו, אבל תעשו את זה בקיצור.

דיאנה אוריה אירים: שלום לכולם.

דיאנה אוריה אירים: שמי דיאנה.

דיאנה אוריה אירים: אני קווקזית, מעל 30 שנה פה בארץ, גרה ברמת גן, מ-91'-92' אנחנו פה.

דיאנה אוריה אירים: בעצם עברתי את כל העניין של החינוך ועניין הרווחה והתנגשתי בכל מיני דברים, יש לנו ברוך ה' הרבה ילדים, כבר נכדים, וכל הזמן אנחנו נתקעים בעניין של המלגות.

דיאנה אוריה אירים: מי שרוצה ללמוד, מי שיש לו רצון באמת להתקדם ולהיות חלק מהמדינה הזאת, בעצם זה הרבה כסף, זה המון כסף, ואני יודעת שכן מחלקים מלגות בכל מיני קבוצות ועדות ואני לא באה להגיד ספציפית מוצא או עדה, אבל גם אנחנו בני אדם וגם אנחנו תומכים ונותנים למדינה ואנחנו רוצים להיות חלק מאוד גדול והנושא של המלגה הוא מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: מלגות להשכלה גבוהה, את מתכוונת.

דיאנה אוריה אירים: בדיוק.

ברוך ליוייב: אנחנו היחידים שלא מקבלים את זה.

ברוך ליוייב: מכל העדות היחידים שלא מקבלים.

אברהם נגוסה: אחרי זה המשרד יתייחס.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, בתחום הרווחה, דפני, לפני כשנתיים, ב-2016, קיימנו דיון בנושא שילובם של הנוער, בעיקר היו בעיות שהוצגו פה, נוער, האם מאז הדיון יש התקדמות בשילובם של הנוער הקווקזי בחברה הישראלית?

אברהם נגוסה: זה קצת להגיד שולב, אז כבר כולם השתלבו, אבל ציינתם באותו זמן, הייתה בעיה בשוליים, בשולי החברה, האם יש שינוי עכשיו?

דיאנה אוריה אירים: חל שיפור במצב, באמת שחל שיפור במצב, אפשר להגיד, אבל זה לא כוח הרצון, אנחנו לא מרגישים את זה.

דיאנה אוריה אירים: זה כאילו נראה כזה מבחוץ שכן, אבל בתוך המשפחות, באופן ספציפי, אנחנו לא מרגישים את זה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אבי צבי הדרומי: אפשר להעיר הערה?

אבי צבי הדרומי: אם אנחנו מתחילים את הנושא מהצד של הרווחה אז אנחנו מפסידים את החינוך, אנחנו צריכים להחליט מה קודם.

אברהם נגוסה: לא, אתם תדברו גם בחינוך וגם ברווחה.

אבי צבי הדרומי: לא, מבחינת התפיסה אני אומר.

אברהם נגוסה: אני אמרתי רווחה מכיוון שהיא צריכה לצאת ואנחנו רוצים את ההתייחסות שלה לפני שהיא יוצאת.

אברהם נגוסה: בגלל זה, אבל החינוך הוא הראשון כמובן.

ברוך ליוייב: אז לגבי הרווחה הועלו כאן דברים, אפשר לשמוע את התשובה, אנחנו נשמח, ובהמשך זה יהיה כבר נושאים שקשורים לחינוך.

ברוך ליוייב: לגבי המלגות.

אברהם נגוסה: מלגות זה משרד הקליטה, מינהל הסטודנטים, אנחנו נשאל את סמנכ"ל משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אז אתה רוצה להוסיף משהו בעניין החינוך?

אבי צבי הדרומי: כן.

אבי צבי הדרומי: אני יוצר קולנוע, אני בין השאר גם מביים ומפיק.

אברהם נגוסה: יש נציגת משרד התרבות.

אבי צבי הדרומי: תמיד חינוך ותרבות זה מתערבב.

אבי צבי הדרומי: בשנת 2012, אני יוצר קולנוע, סקרן, גיליתי בפריפריה בית כנסת על שם יקותיאל אדם באור עקיבא ואמרתי וואו, בית כנסת על שם אלוף בצבא זה דבר לא רגיל, אין דבר כזה, לא קיים בכל תולדות המפעל הציוני.

אבי צבי הדרומי: יש את טרומפלדור, זה קשור לצבא, אבל זה לא קשור לבית כנסת.

אבי צבי הדרומי: היה נראה לי משהו מוזר והתחלתי לחפור ומצאתי את יקותיאל אדם שהוא קווקזי, אלוף בצבא, מכובד, סמל ופתאום הבנתי שהקווקזים נמצאים כאן לא בשנת 90' או בשנת 70', אלא בשנת 1903 אפילו.

אבי צבי הדרומי: איך שהיה קונגרס באזל, פתאום התברר לי שגם יצא בול של הרצל בקווקז, שהרעיון הציוני היה צריך שותפים לו, חלוצים, הראשונים הראשונים ובקווקז היה שיתוף פעולה מדהים בכל הנושא של העליות הראשונות, שרובן גם נכשלו כי העליות הראשונות, ההיאחזות בקרקע הייתה מאוד מאוד קשה כי לא היה פה שום דבר, פשוט היה שממה.

קריאה: הם היו לוחמים, הם באו להילחם, לשמור על האדמה.

אבי צבי הדרומי: בקיצור עשיתי סרט, הפקנו סרט - - - ולהפיק סרט זה כמו להגיד אוקיי, עשית סרט, אז מה?

אבי צבי הדרומי: המשכתי ללכת, עשיתי את כנס שדרות לחברה, פאנל על הנושא, ועדת ביטון, זה היה בסמיכות, אז הבינו פתאום שיש כאן סיפור שהוא לא נמצא בספרי הלימוד.

אבי צבי הדרומי: בספרי הלימוד נמצא חומר מסוים שאנשים שנים - - - פתאום אתה מוסיף איזה חוליה חסרה וזה קצת - - -

קריאה: מזעזע את הכול.

אבי צבי הדרומי: זה לא מזעזע, אבל אתה מגלה שיש פה איזה פער וצריכים להשלים את הפער, אבל איך משלימים את הפער?

אבי צבי הדרומי: אם זה יבוא דרך משרד הרווחה, השלמת הפער, זה ישאיר את הנושא מאוד מאוד - - -

קריאה: נמוך.

אבי צבי הדרומי: אם זה יתחיל דרך החינוך, נחליט שעושים איזה שהוא - - - נפגשתי עם המפקחת אורנה אתר, בלימודי ההיסטוריה, ד"ר אתר, או שם אחר, נפגשתי איתה אמרנו שנעשה כנס בבית התפוצות, כמובן שכשזה מגיע לנושא של תקצוב פה יש בעיה, אבל עשינו כנס בראשון עם 400 אנשים, אנחנו משפחה מאוד ותיקה בראשון, מ-1906, היו 400 צאצאים של המשפחה הזו, בכל זאת 1906 זה כבר סבא רבא וסיפור יפה, ועוד פעם, זה מושטח.

אבי צבי הדרומי: לא באשמה של אף אחד, כי ככה זה בחיים, זאת אומרת יש המון חוקרים, אבל בספרי הלימוד שתי פסקאות, רבע פסקה שילמדו למבחן, אני חושב שזה נותן אנשים המון.

אבי צבי הדרומי: כל עוד זה יישאר בתחום של רווחה, אז בסדר, אבל שזה יגיע מהקטע הזה של ספר הלימוד שייצא בעוד שנה, עוד שנתיים, יבינו שצריכים להוסיף את הפסקה הזאת, התעוררות ציונית, עשינו על זה אפילו יום עיון עם ההסתדרות הציונית ויש פה פשוט – פשוט מאוד לעשות את הדברים האלה ואז זה יוצר ואז אנשים ילמדו, יהיה להם יותר חשק ללכת ללמוד היסטוריה.

אבי צבי הדרומי: אני לא יודע אם יש קווקזי שלמד היסטוריה.

אבי צבי הדרומי: יש את אליסה אברמוב.

אבי צבי הדרומי: היא כאן, אליסה אברמוב?

אליסה אברמוב: כן.

אבי צבי הדרומי: אהלן.

אבי צבי הדרומי: היא תשלים אותי כי היא מתעסקת בזה.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

בני פרץ: כבודו, להוסיף משהו לרווחה, לפני שהיא תענה.

אברהם נגוסה: עד עכשיו לקחתי שלוש נקודות, אחת זה במערכת החינוך, בספרי הלימוד, קולנוע, היסטוריה, מורשת ומלגות.

אברהם נגוסה: דפני, יש לך זמן לשמוע עוד שני דוברים?

דפני מושיוב: בלחץ.

אברהם נגוסה: נשמע את הרווחה ואחר כך נשמע אותה ונשחרר אותה.

דוד ממי: חבר'ה, זה דבר מאוד חשוב וכולם אומרים קיצור קיצור.

דוד ממי: הקיצורים האלה לא מתאימים, אז לא היינו באים.

אברהם נגוסה: לא, לא, לא.

אברהם נגוסה: אין קיצור.

דוד ממי: אנחנו רוצים לעשות דבר שהוא היסטורי, אני רוצה להגיד משהו.

בני פרץ: תמתינו, תדבר על הרווחה, היא צריכה להשיב על הרווחה.

דוד ממי: אנחנו שלשום ראינו נציג של הקהילה האתיופית, טייס, ואני הורדתי דמעות.

אברהם נגוסה: כן, אני בלחץ להגיע לטקס.

דוד ממי: אני רוצה שכל ההיסטוריה של העם הקווקזי, מיקותיאל, מ-1904, שאנשים, שילד לא ילמד רק על יפי הבלורית ויפי התואר, גם על הקווקזי שהיה ונלחם, שילד לא יתבייש שהוא קווקזי: אה, אתה קווקזי?

דוד ממי: מה, אני לא מריח טוב?

דוד ממי: יש לי צבע עור שונה?

בני פרץ: ואתה מרוקאי, אותו דבר.

דוד ממי: מספיק עם העדות.

אברהם נגוסה: נכון, אני מסכים איתך.

דוד ממי: שגם אתיופי יקבל מלגה וגם ילד שרוצה ללמוד מהקהילה הקווקזית, שלא יגידו לו: יש לך ריח לא טוב בבית.

דוד ממי: סתם אני אומר, בשיימינג של הטלפון.

דוד ממי: אני גאה, אני טייס קווקזי.

דוד ממי: זהו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כן, בני, רווחה.

בני פרץ: כן, חברים, אדוני היושב ראש, אני כל כך גאה בך, בוועדה הזו שאני חבר איתך בוועדה על כל המעקבים שאתה עושה מדיון לדיון, על כל נושא של עדה וגורמים ששייכים לוועדת העלייה והקליטה, ואתה חוזר כל פעם לוודא שהדברים מבוצעים.

בני פרץ: היום, אני אגיד לך משהו, בנושא הרווחה, כשאני אומר גם לנושא החינוך אין ילד טיפש, יש מערכת שמנוהלת על ידי טיפשים ועל ידי עסקנים ועל ידי גורמים שמפלים, במכוון.

בני פרץ: הגורם הזה, אנחנו נגיד את זה, עובדה שבקשה הגיעה, אבל לרווחה, אדוני היושב ראש, יש בעיה אחת רצינית - - -

אברהם נגוסה: בני, אתה יכול לא להסכים, אבל אתה לא יכול להגיד על ידי טיפשים.

בני פרץ: לא, אני חייתי את זה.

אברהם נגוסה: אני אומר לך, זה בפרוטוקול.

בני פרץ: זה פרוטוקול, אין מה לעשות.

בני פרץ: אני תמיד אומר, כתבתי, אמרתי כל חיי את הדברים האלה לא מהיום, אני מעל 40 שנה פה כמעט, עברתי מספיק, רואה, יודע, מכיר, יודע גם על הוועדות, כשהוא אומר ועדת ביטון, אני יכול להגיד לך שהייתה ועדת 'טרכטרך', הייתה ועדת אלאלוף, הייתה ועדת דברת בחינוך והכול הלך לזבל, הם התעשרו והלכו ל - - - בוועדות הכול יורד למטה, זה פשוט עוד מלל ועוד כתיבה.

בני פרץ: כל הפרופסורים האלה יודעים, חושבים, כותבים, לנסח טוב, אולי אנחנו לא מדברים טוב, אבל אנחנו בעלי ביצוע.

בני פרץ: זה ההבדל בינינו לבינם, היכולת הביצועית שלנו היא יותר גבוהה מכל כותב אחר.

בני פרץ: וזו היכולת גם שלו, שהוא יודע גם לעקוב בוועדה.

בני פרץ: תאמינו לי, רבותיי, אין דיון שאחרי שבעה-שמונה חודשים, שכל הגורמים שהיו פה בוועדות הראשונות ונאמר להם מה לעשות, שבאו לפה, הם חייבים לתת דיווח מה נעשה ומה בוצע ומה לא בוצע כדי שלא יטייחו דברים.

בני פרץ: ככה הוא מנסה לקדם את כל הנושאים שאנשים יגיעו ויקבלו מה שמגיע להם.

בני פרץ: והרווחה, רבותיי, תדע, אדוני היושב ראש, ואני אגיד לך משהו, זה הפך לתעשייה, תעשייה של מילוי תיקים וניפוח לשכות כדי להגיד 'יש לנו עומס', כדי שהם יוכלו לקבל שעות נוספות.

בני פרץ: אני תמיד אמרתי שאם הייתי רוצה פעם אחת בהפרטה הייתי מפריט את כל העובדות הסוציאליות, משלם להן רק על פי הוכחה שהן דאגו והוציאו את הבן אדם מהבעיה שלו.

בני פרץ: הם לא יוצרים, הם יוצרים את הבעיה.

אברהם נגוסה: בני, בוא תסכם.

אברהם נגוסה: ברווחה, כשצריכים, מה יהדות קווקז צריכים - - -

בני פרץ: כמו כל עדה אחרת, אני לא מתכוון רק ל - - -

אברהם נגוסה: לא, הנושא הזה.

בני פרץ: הנושא של קווקז, אנחנו מדברים עליו ספציפית, אבל אם אתה לוקח את זה אתה לוקח את זה במכלול, כי זה לא רק לזה או לזה לא, זה אצל כולם, כי נמצאים גם הקווקזים, זקוקים לרווחה, גם האתיופים, גם המרוקאים, גם אלה שנפגעו מהמערכת.

בני פרץ: לכן שכבות.

בני פרץ: לכן אני אומר דבר אחד, אדוני היושב ראש, הרווחה צריכה לבצע רק דבר אחד, לקבל תקציב ולתת דין, כל משרד ברווחה לתת דין מי הוצא מאצלם ועלה והתקדם למעלה.

בני פרץ: זה מה שהם צריכים לתת.

בני פרץ: כל משרד צריך לתת את זה לשר ולתת לנו את זה פה, להוכיח לנו שאדם שהגיע לרווחה לא נמרח ולא נמעך.

אברהם נגוסה: תודה.

ברוך ליוייב: לגבי מקרה ספציפי אני יכול להוסיף, חבל שהיא לא הגיעה לכאן, הגברת הייתה אמורה לבוא לפה, הבת שלה, ככה קרה, היא חולה, ואז היא נתקלה בכל מיני קשיים וכל מיני בעיות.

שלומית אבינח: אבל זה מקרה פרטני, אנחנו - - -

ברוך ליוייב: זה לא מקרה פרטני, כשאני מדבר עם בן אדם - - -

שלומית אבינח: אנחנו לא דנים בזה בלי שהמשרד יודע.

ברוך ליוייב: לא, זה לא מקרה פרטני, כשבן אדם בא אליי ופונה אליי, אני גם יודע לזהות אם זה מקרה פרטני או לא, אז אני יכול להגיד לו: תשמע, זה מקרה פרטני, לך תטפל או שאני אעזור לך, נגמר הסיפור, אבל המקרה הזה כבר הופך להיות לא פרטני.

ברוך ליוייב: ברגע שיש חבר'ה מהקהילה שלנו שהגיעו למצב כזה שהם מחליפים שמות משפחה, במקום אברמוב הם עושים אברם, דוידוב, דוד, זה כבר אומר משהו.

ברוך ליוייב: אתה מגיע פה למשרדים ואתה לא - - -

בני פרץ: כפרה עליך, דוידוב זה שם אשכנזי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דפנה מושיוב, בבקשה, המשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

דפני מושיוב: קודם כל אני באמת רוצה להצטרף לברכות ליושב ראש, אני חושבת שלאורך התקופה שאתה יושב ראש התקיימו כאן דיונים מקצועיים וממוקדים ואתה בן אדם שהוא מאוד מאוד עקבי, מאוד חותר למטרה ולא מוותר ולזכותך באמת ייאמר ושיהיה בהצלחה.

דפני מושיוב: מעבר לזה אני חושבת שהיום מערכת הרווחה, אם קראתם את יעדי המשרד, נותנת הרבה מאוד דגש בכלל לנושא של עוני, לנושא של נוער, תכנית ית"ד, ההתייחסות היא באמת לפי סוג הקושי שקיים וכל מה שניתן לעשות ניתן באמצעות מעטפת שניתנת למשפחות ואני מקווה שאנשים באמת יצליחו להתגבר על החסם ולהמשיך הלאה.

דפני מושיוב: תודה.

אברהם נגוסה: האם יש התייחסות, אני יודע שבקרב יוצאי אתיופיה בשטח יש, זה בעקבות ועדת השרים, אבל גם לפני היו ילדי יוצאי אתיופיה, הקווקזים, על זה נשמע יותר במשרד הקליטה, אבל אצלך?

דפני מושיוב: ההתייחסות היא קודם כל בהתאם לאדם ואם יש לו חסם לשוני.

דפני מושיוב: אם ישנו חסם לשוני אז ניתן סיוע, אם זה לדוברי ספרדית, לדוברי רוסית, כל שפה בהתאם לצורך שלה וזה קיים במחלקות לשירותים חברתיים.

דפני מושיוב: בגדול, המערכת היא לא סגרגטיבית, היא נותנת את השירות לאדם בצורה משלבת כמה שיותר.

ברוך ליוייב: עובדים סוציאליים, כמעט אין דוברי רוסית.

דפני מושיוב: יש, יש.

דפני מושיוב: הרבה יש, דרך אגב.

דפני מושיוב: אני חושבת שזו אחת השפות הבולטות בקרב נותני השירות.

ברוך ליוייב: היום זה כבר פחות ופחות, אז בגלל זה מתחילות להתעורר בעיות.

דפני מושיוב: לא, לא.

דפני מושיוב: אני לא מרגישה את זה, אני מסתכלת ואני רואה בשטח שישנם הרבה מאוד.

דיאנה אוריה אירים: במרכז אין בכלל.

דפני מושיוב: יש בתל אביב, יש בחדרה, יש בפתח תקווה.

דפני מושיוב: בכל מקום וחוץ מזה כשלא צריך והבן אדם יליד הארץ והנוער רובו יליד הארץ ההתייחסות היא לסוג הקושי שיש לו, אני חושבת שהגישה היום שהתפתחה בכלל בעבודה סוציאלית, של פרופ' קרימאיר, היא מסתכלת על הנרטיב, היא רואה בלקוח את מקור המידע ונותנת לו את המקום והמרחב כדי להביא גם את הכוחות שלו וגם את ההיסטוריה שלו ושל משפחתו ופשוט זה משתנה והמערכת מתאימה את עצמה בהתאם לצרכים של הלקוחות.

ברוך ליוייב: מה קורה בערים כאלה כמו חדרה, אור עקיבא?

ברוך ליוייב: אני מקבל הרבה שמועות משם על הזנחה.

ברוך ליוייב: הזנחה.

ברוך ליוייב: חבל שאנשים לא הגיעו לכאן, יש חלק שלא באו, אחרת הם היו אומרים את זה מהלב.

ברוך ליוייב: אני שומע את זה, יש הזנחה מוחלטת.

דפני מושיוב: תראה, מוחלטת, שוב, אני חושבת שצריך להסתכל לגופו של עניין.

דפני מושיוב: אני מכירה את חדרה, אני גם מכירה את אור עקיבא לאורך השנים, משנות ה-90, ישנם אנשים שהם נותני שירות, היה גם בזמנו קורס הסבה שעשו לעובדים סוציאליים יוצאי קווקז והרבה מאוד אנשים נכנסו למערכת וגם הביאו את הנרטיב של ההיסטוריה המאוד ארוכה.

דפני מושיוב: אנחנו עשינו גם קורסי מנהיגות בזמנו יחד עם מכון מנדל, זכי חרוב, אם אתה מכיר אותו, הוא אחד המובילים בתחום העבודה הסוציאלית בתחום הזה וישנם עוד כמה וכמה אנשים.

דפני מושיוב: פשוט השנים עושות את השינוי והקושי שקיים הוא קושי שהוא בהתאם לכל משפחה וסוג החסם שלה.

דפני מושיוב: להגיד לך שמערכת הרווחה מצליחה לתת מענים לכולם?

דפני מושיוב: באופן כללי אני חושבת שיש הרבה מקום לשיפור, אבל ישנה התייחסות בהחלט והובלה של אנשים שהם מודעים לתחום.

ברוך ליוייב: אדוני היושב ראש, אני כמובן בטוח שאף אחד כאן מהמוזמנים לא יבוא ולא יגיד: אני אשם ואני מודה באשמה, אני גם מבין אותך, אבל כל דבר בחיים נמדד על פי איזה שהוא מדד, יש איזה שהיא השוואה כללית.

ברוך ליוייב: אם אנחנו נסתכל על המפה הזאת, היום, עובדה, הנה אנחנו הגענו עכשיו לבחירות עוד מעט, עובדה שהקהילה הקווקזית היום במדרג הכי נמוך במדינת ישראל.

ברוך ליוייב: וזו האמת.

אברהם נגוסה: תודה, דפני.

רפי יעקובוב: אפשר, היושב ראש?

אברהם נגוסה: לפני שהיא הולכת?

רפי יעקובוב: כן.

רפי יעקובוב: ממש בקצרה.

רפי יעקובוב: קוראים לי רפי, אני עובד באוניברסיטה העברית בירושלים בהר הצופים, בקמפוס.

רפי יעקובוב: אני מאוד מכבד את העבודה שלך, מה שאת עושה, אבל אנחנו מדברים עכשיו על סטטיסטיקה וזה מאוד יפה, אני איש שטח, אני רואה את זה בשטח.

רפי יעקובוב: אחד הילדים שפנה אליי באוניברסיטה, ילד לאמא חד הורית, עומד בכל הקריטריונים של מלגה ויש לנו שמועה באוניברסיטה, אנחנו לא קודקודים, אנחנו אנשי שטח, אמרו לנו שאם האוניברסיטה העברית לא יקבלו 12% מהערבים הם לא יקבלו תקציב.

רפי יעקובוב: זה אני שמעתי אישית במשרד.

רפי יעקובוב: ילד, לא משנה, קווקזי, לא משנה מה הוא יהיה, אמא חד הורית, בקושי סוגרים את החודש ואין לו מלגה, אז אני לא יודע איך לקרוא לזה.

דפני מושיוב: אני לא אחראית למלגות.

רפי יעקובוב: אני לא מדבר על המלגות, אנחנו אחראים על לפתוח עיניים, אנחנו צריכים להיות ערניים עם יד על הדופק.

רפי יעקובוב: אני לא רוצה להיות גזען או משהו כזה, אני ממש לא גזען, אני מכבד כל אחד ואחד ואני מאמין שאתה מקשיב וזה מקום מאוד רגיש גם בשבילי וגם לכל אחד שיושב פה, הילדים שלנו משלמים מחיר.

רפי יעקובוב: אני מאוד מבקש מהיושב ראש, פשוט סטטיסטיקה זה סטטיסטיקה, בואו נצא לרחוב ונהיה אנשי שטח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת, חבר הכנסת רוברט טיבייב וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

בני פרץ: רק הערה, כבודו, שהאוניברסיטה העברית מזמן הפכה להיות האוניברסיטה הערבית.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע את משרד התרבות גם, הייתה התייחסות בנושא קולנוע, בנושא מורשת ותרבות ומה המשרד עושה כדי לתת להם את הביטוי של מורשת יהדות קווקז.

אברהם נגוסה: בבקשה.

מאיר קיקוז: ראשית בוקר טוב לכולם.

מאיר קיקוז: אני מאיר, במקרה גם יוצא קווקז, הוריי לפחות, אבל ללא קשר, אני מנהל אגף אמנויות במשרד התרבות.

מאיר קיקוז: אני שמח על הוועדה הזאת.

מאיר קיקוז: ידידי אבי פה ממינהל הספורט.

מאיר קיקוז: אני קודם כל מבקש להודות ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת על הוועדה המאוד מכובדת הזו, אני חושב שהיא יותר מראויה ואני שמח להיות בפעם הראשונה שאני נמצא פה ואני שמח להיות חלק ממנה, אז תודה רבה.

מאיר קיקוז: אני גם רוצה לציין את העובדה שמשרד התרבות והספורט רואה באמת את החשיבות של המפגש הזה בעובדה ששלחו שני נציגים, גם ממינהל הספורט וגם ממינהל התרבות, זה מאוד חשוב גם לציין את זה.

מאיר קיקוז: אני מבקש לדבר ולציין מה אנחנו במשרד התרבות, במינהל התרבות, אני מניח שחברי אבי יוסיף על מינהל הספורט, מה אנחנו עושים לטובת כלל העדות במדינת ישראל.

מאיר קיקוז: הנחת היסוד שלנו במשרד התרבות שבעצם כל עדה ועדה מצד אחד רוצה לשמור על המורשת שממנה היא באה, מצד שני היא רוצה להיות חלק מהחברה בישראל, כמו שציינת וזה לא סותר אחד את השני, כי זה חשוב שהעדות השונות המרכיבות את הפסיפס החברתי שמרכיב את החברה הישראלית יישמרו וישמרו על ההיסטוריה והמורשת שהם באו מבית אבא.

מאיר קיקוז: ברמת העיקרון לפני שהגעתי לכאן בדקתי מה אנחנו עושים באמת, במספרים, לא, איך אמר איש השטח?

מאיר קיקוז: במספרים אנחנו עושים.

מאיר קיקוז: לצערי קהילת יוצאי קווקז, יש לי התחושה שלא מכירים בדיוק את המוצרים שאנחנו נותנים להם כדי שייהנו וישמרו על המורשת שלהם.

מאיר קיקוז: כוונתי היא לתקנות שיש לנו במשרד התרבות שיכולים לבוא ולהיתמך.

מאיר קיקוז: הרבה קהילות נתמכות דרך משרד התרבות על פעילויות תרבותיות שהן עושות בקהילה שלהן.

מאיר קיקוז: אני אתן דוגמה של מספרים, אני מדבר לצורך העניין על קונגרס יהדות בוכרה, קבוצה שנתמכת על ידי מינהל התרבות, בנוסף להרבה קבוצות עדתיות שונות, ובשנה האחרונה היא נתמכה בכ-750,000 שקל, שזה מספר מאוד מאוד יפה, לטובת הפעילות שלהם.

מאיר קיקוז: אני יכול להעיד על הרבה אירועים שהייתי מוזמן אליהם, לא בהכרח מקהילת יוצאי קווקז, לדוגמה יהדות קוצ'ין, שהם עושים הרבה פעילויות, אני מדבר על בני העדה האתיופית, שעכשיו אנחנו יוצאים למכרז לפתיחת אולמות קולנוע.

מאיר קיקוז: אנחנו עושים המון המון פעילויות.

מאיר קיקוז: איך אנחנו עושים את זה?

מאיר קיקוז: פשוט, אנחנו שומעים את השטח וככל שהשטח לא יפנה אלינו ולא יגיש בפנינו את הצרכים שלהם אנחנו לא נדע לעשות את הפעילויות.

מאיר קיקוז: אנחנו בהחלט מבקשים, אני בהחלט מבקש להזמין את הנוכחים פה, אתה הדובר, אני מניח, קודם כל להתעניין בתקנות שלנו, אנחנו תומכים במוזיאונים של יוצאי עדות שונות במדינת ישראל.

אבי צבי הדרומי: לקווקז אין מוזיאון, דרך אגב.

שלומית אבינח: תבקש לפנות, הוא מציג את זה פה.

מאיר קיקוז: יש לנו תקנות, אני מבקש, כן, בואו תפנו.

מאיר קיקוז: אנחנו שם בשבילכם, כי יש כספי ציבור שאנחנו רוצים לחלק באופן שוויוני ולא לקבוצה כזו או אחרת חלילה.

מאיר קיקוז: אז אני בהחלט רוצה להזמין, אדוני היושב ראש, את חברי הקהילה הנכבדה הזו, תתעניינו, אנחנו זמינים לטובת העניין.

דוד ממי: ומה עושה משרד החינוך בקשר ל - - -

מאיר קיקוז: אני ממשרד התרבות.

אברהם נגוסה: רגע, אדוני, אני עוד לא נתתי למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: בגלל שהוא גם צריך ללכת אני נתתי לו.

מאיר קיקוז: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מינהל הספורט, בבקשה.

אבי בנבנישתי: כן, זה אותו דבר.

אבי בנבנישתי: תודה רבה באמת לכולם על המפגש הזה וכפי שידידי, מאיר, אמר, מינהל הספורט, שהוא בתוך משרד התרבות והספורט, גם כן מייצר המון פעילויות.

אבי בנבנישתי: אתם יודעים, הספורט הוא ללא הבדל של דת, מין וגזע ואם אנחנו ניקח את הנושא של אור עקיבא, שהיא מאוד דומיננטית שם לבני העדה, יש שם המון המון פעילויות שמחלקת הספורט וראש העיר מייצרים שם לטובת הספורט.

אבי בנבנישתי: התקנות שלנו פתוחות לכולם, לכל דבר שאתם חפצים, לכל דבר שאתם רוצים לעשות, זה פתוח לבני העדה הקווקזית, זה פתוח לבני העדה האתיופית, זה פתוח לקהילה הערבית, לכולם במידה שוויונית.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את – אלא אם כן, חבריי חברי הכנסת, או שאתם רוצים לשמוע את משרדי הממשלה?

אברהם נגוסה: אבל כיוון שאלה דיברו כבר רוצים לשמוע ממשרד החינוך - - -

בני פרץ: שאני אגיד.

אברהם נגוסה: לא, אתה כבר דיברת.

בני פרץ: על התרבות.

בני פרץ: לא, נושא נושא, אתה רוצה שנדבר, אני עוד לא דיברתי במכלול.

אברהם נגוסה: בני, רגע, רגע.

אברהם נגוסה: בואו, לפני משרד הקליטה, בנושא המלגות בעיקר, ובמשרד החינוך, אתם רוצים להוסיף עוד דוברים לפני שהם יתייחסו?

שלומית אבינח: כן, כדאי, יש פה שלושה דוברים.

שלומית אבינח: יש פה יצחק קובנט, אליסה אברמוב ואלחנן רזיאל, זה מי שביקשו לדבר.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני.

אלחנן רזיאל: שלום, יושב ראש הוועדה, חברי הכנסת וחברים נכבדים.

אלחנן רזיאל: אני אלחנן רזיאל, יושב ראש ארגון שה דאג, יוצא אזרבייג'ן.

אלחנן רזיאל: אזרבייג'ן היא המדינה הכי גדולה באזור קווקז ורוצה להגיד, כולם יודעים, אבל רוצה עוד פעם להגיד שאזרבייג'ן היא המדינה היחידה בתוך המדינות המוסלמיות, חברה טובה ופרטנרית למדינת היהודים שלנו, למדינת ישראל.

אלחנן רזיאל: אני רוצה רק שתי בעיות להגיד.

אלחנן רזיאל: קודם כל ממדינת רוסיה וממדינת אוקראינה סידרו תכנית פנסיה למבוגרים, אבל ממדינת אזרבייג'ן, פעם אחת רשמנו על הדבר הזה, עדיין אף אחד לא לקח איתו בעין.

אלחנן רזיאל: יש הוראה של נשיא אזרבייג'ן משנת 2008 שאזרחי אזרבייג'ן, לא חשוב איזה עם, גרים באיזה מדינה, צריכים לקיים פנסיה שלהם ולקבל פנסיה.

דוד ממי: קצבת זקנה, זה לא פנסיה.

שלומית אבינח: אלה שעבדו שם ובאו לכאן.

אלחנן רזיאל: כן.

אלחנן רזיאל: נסדר את זה.

אלחנן רזיאל: יש הוראה של הנשיא בכיוון הזה מ-2008 גם כן.

אלחנן רזיאל: ורוצים להגיד עוד בעיה, שייך לתיירות, כי אזרחי ישראל נוסעים לאזרבייג'ן, יש בשדה התעופה בעיה, מחכים שעתיים-שלוש ואין לנו בישראל שגרירות של אזרבייג'ן בשביל מכס של הוויזות, הם מחכים בתור, בתוך מדינות, אירנים ואחרים.

אלחנן רזיאל: בשנה שעברה אני הלכתי, אני איש תקשורת, היה קצת סיפור עם תושבים אירנים והם מבקשים מכס של הוויזות לעלות על הכרטיס של הטיסה, כי הרבה ישראלים רוצים לנסוע למדינה זו כמדינה יחידה בתוך המדינות המוסלמיות, יחיד שהוא טוב ופרטנר של מדינת ישראל.

אלחנן רזיאל: זה חשוב.

אלחנן רזיאל: אני איש תקשורת, היום עם חבר שלי נוסעים לאזרבייג'ן, לפתוח מחלקה של מרכז התקשורת שלנו באזר

אלחנן רזיאל: בייג'ן ולעשות גשר בין התקשורת של אזרבייג'ן לבין התקשורת של ישראל, אבל רשמנו כמה פעמים במשרדי הממשלה, גם במשרד התקשורת, כי בשפה דוברי טורקיה ואזרבייג'ן אין שום תכנית כי בעולם גרים במדינות חבר העמים קרוב ל-300 מיליון אנשים, שכל המדינות האלה, יש לנו יחסים דיפלומטיים, אבל אין הסברה, לעשות ביניהם, בעד מדינת ישראל.

אלחנן רזיאל: והם מבקשים גם לקחת בעין הזה, תהיה תכנית, יש לנו מאות אנשי תקשורת שמדברים בשפה הזו ו - - -

אברהם נגוסה: תקצר, ב-11:00 אנחנו צריכים לסיים.

אלחנן רזיאל: תודה רבה.

אלחנן רזיאל: אלה שתי בעיות אנחנו פה בעין, בבקשה.

אברהם נגוסה: רשמתי את שתי הבעיות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

יצחק קובנט: שלום, חברים.

יצחק קובנט: אני בישראל 46 שנים מ-1972, ב-1973 נשיא ישראל זלמן שזר שמע שבא מישהו מקווקז, הזמין אותי ודיברנו יותר משעתיים עם פרופ' מרדכי אלטשולר ועם זלמן שזר שאמר שהקווקזים הם מהראשונים ראשונים מבוני ישראל.

יצחק קובנט: אני שאלתי אותי מה ישראל עושה?

יצחק קובנט: הכול, אנחנו עושים לקווקזים הכול, כל מה שצריך.

יצחק קובנט: רק שאלה אחת אני רוצה לשאול אתכם, אני בן אדם לא כל כך צעיר, שאלה, מה ההבדל בין יהודי קווקז לאתיופים?

דוד ממי: שום הבדל.

יצחק קובנט: גם יהודים וגם יהודים, אבל האתיופים מקבלים הכול, יהודי קווקז - - -

מיכאל מלכיאלי: הם קיבלו יושב ראש ועדה.

יצחק קובנט: יהודי קווקז ברחו מגרוזני, עד עכשיו אף אחד לא עוזר להם, גנבו אנשים, ילדים, נשים, גברים - - -

דוד ממי: שואה, תגיד שואה.

יצחק קובנט: אבל עד עכשיו.

דוד ממי: סליחה שאני קוטע אותך.

דוד ממי: אף אחד לא יודע שמי ששמר על הצאר הרוסי היו קווקזים, לא קוזקים.

יצחק קובנט: אני חבר מפלגת הליכוד 46 שנים, אני חבר מרכז, אני דיברתי עם כל החברים מה עם הקווקזים עם גרוזני, 'אה, עושים, הכול בסדר, הכול בסדר', מה בסדר?

יצחק קובנט: עד עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: אתה תמיד מגיע לליכודניקים לפני הפריימריז.

מיכאל מלכיאלי: תבוא אחרי, תראה איך הם יעזרו לך.

מיכאל מלכיאלי: זה העניין, שהם חושבים שאם הם בליכוד אז - - -

אברהם נגוסה: סיימת?

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: קודם כל האמירה שלך, זה לא בסדר גמור כי אני בעד שכולם יקבלו.

יצחק קובנט: אני עוד לא גומר.

יצחק קובנט: הנה, בן שלי, גם ליכודניק, הוא סטודנט - - -

בני פרץ: אני מבקש ממך, אנחנו גם ככה, אבל אנחנו לא אומרים שאנחנו זה ואנחנו שייכים לזה ולזה.

בני פרץ: אנחנו בעצמנו.

אברהם נגוסה: זו ועדה, זה של הכנסת.

בני פרץ: תפריד בין העשייה לבין זה.

יצחק קובנט: אני מספר מה שכואב לי.

אברהם נגוסה: עכשיו אתה נותן לו, לטיבייב, עכשיו זה אופוזיציה, שיתקוף אותי.

מיכאל מלכיאלי: אם הם היו בש"ס הכול היה נראה אחרת.

אברהם נגוסה: הוא חבר טוב שלי.

יצחק קובנט: בבית הספר ההיסטוריה הקווקזית, מי יודע?

יצחק קובנט: איזה בית ספר יודע היסטוריה קווקזית?

יצחק קובנט: אין.

יצחק קובנט: אין.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אליסה, בבקשה.

אליסה אברמוב: אני רוצה להתייחס לחינוך.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: אני אשמח אם תתייחסי לנקודה שהוא אמר, האם באמת יש אפליה מול יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: אני כיוצא אתיופיה לא רוצה שיהיה דבר כזה.

אליסה אברמוב: אני חושבת שכל קהילה היא ייחודית ויש לה את הצרכים שלה, אני רוצה להתייחס גם למה שנאמר וגם מה שדובר כאן.

אליסה אברמוב: למי שלא מכיר, אני אליסה אברמוב, אני דוקטורנטית באוניברסיטת בר אילן ואני חוקרת את ההיסטוריה של יהודי קווקז בעת החדשה.

אליסה אברמוב: העלו כאן את נושא היעדר הייצוג של ההיסטוריה של יהודי קווקז בספרי לימוד, בחינוך, בתרבות ואמרו שיש לכך סיבות מוזרות ולמה, אני חושבת שהסיבה העיקרית לזה זה המחדל הרציני והעמוק שיש באקדמיה הישראלית, במחקר הישראלי, בתחום של ההיסטוריה והתרבות של יהודי קווקז.

רוברט טיבייב: מאיפה זה נובע?

אליסה אברמוב: אני אסביר.

אליסה אברמוב: המחקר ההיסטורי המקיף והמדעי האחרון שיצא כאן בארץ הוא של אלטשולר, לפני יותר מ-28 שנים, ומאז העלו עשרות אלפי יהודים מבני העדה כאן בארץ, הביאו סיפורים, הביאו עדויות, נפתחו ארכיונים סובייטיים, לא חסר חומרים, והיום בקושי יש חוקרים שחוקרים את תנאי העדה, בקושי יש מחקרים אקדמיים עדכניים.

אליסה אברמוב: אני חושבת שזה שורש הבעיה כי כשמגיעים לכל אותן הוועדות המכוננות, אנשים שיושבים שם, אנשי אקדמיה, אנשי חינוך, לא מכירים חומר אקדמי, חומר היסטורי, לא באים במפגש עם זה, וזה משליך על ההדרה וחוסר הייצוג שיש.

אליסה אברמוב: אני חושבת שקידום ועידוד סטודנטים לכתיבת עבודות, עידוד תלמידים בבתי ספר לכתיבת עבודות, מתן מלגות ובכלל קידום פעילות אקדמית בכל התחום הזה, יש לה השלכה רצינית והיא חשובה והיא משמעותית להעצמת המורשת התרבותית של יהודי קווקז כאן בארץ.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה באמת לציין שהתקיימה בקדנציה הזו ועדת שרים בראשות ראש הממשלה, הכותרת שילוב יוצאי אתיופיה, אבל שילוב עם מי?

אברהם נגוסה: עם כל אזרחי ישראל ולכן לא תהיה תכנית רק ליוצאי אתיופיה, אלא שתהיה אינטגרציה.

אברהם נגוסה: אני אומר שהתכניות האלה התחילו בשטח ופועלות בשטח, זה אומר שגם קווקזים, גם תימנים, גם ברית המועצות, צפון, דרום, מזרח, מערב, אירופה, אמריקה וכולם.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה להגיד לכם, התכנית הזו דווקא באמת אושרה עם תקציבים, זה קרה בקדנציה הזאת, לכן זה שילוב, לא צריך להיות תכנית רק ליוצאי אתיופיה, זה צריך להיות השילוב.

דוד ממי: תכנית כללית.

דוד ממי: אבל זה צריך לבוא מהגן, שיינקו את זה.

אברהם נגוסה: זה בא מהרצון לשלב את הקהילה בחברה.

דוד ממי: שלא בכיתה י"ב יעשו להם איזה תכנית של לימוד, איזה מבחן, זה צריך לצאת מהגן, מה זה אתיופי, מה זה רוסי, מה זה – זה צריך להיות מושרש מהגן.

אברהם נגוסה: נכון.

דוד ממי: אני בן 52, זה פעם ראשונה ש - - -

אברהם נגוסה: זה חברה אחת.

דוד ממי: סליחה, אדוני, מתי עלית לארץ?

אברהם נגוסה: אני ב-85'.

דוד ממי: אני משנת 1967 נולדתי, מלחמת יום כיפור, בגיל 7.

דוד ממי: דוד שלי קבור פה, אח של אבא שלי נהרג, הוא מהרוגי מלכות.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

דוד ממי: אתה אומר לי תודה, רגע, סיימתי?

דוד ממי: כל פעם לקצר, לא מקצרים.

דוד ממי: אני רוצה לומר מהלב שלי, שנייה, דקה, זה לא ייקח הרבה זמן.

דוד ממי: אותי לימדו בבית הספר שאני למדתי, הייתה לי מנהלת, קראו לה מרים לשם, ז"ל, היא נפטרה, הלכתי לבקר אותה.

דוד ממי: כשאני באתי בכיתה ב', בית ספר בראשון, בית ספר, לא רוצה להגיד שזה היה – אני בכיתה א' לא ידעתי לקרוא, באתי לבית ספר שהייתה קהילה רק של אשכנזים, סליחה שאני אומר את זה, כשאני אמרתי למורה שאני לא יודע מה זה 'רמה קמה, קמה', כי אני יודע לקרוא, היא הייתה המומה, היא אומרת לי: איזה משפחה אתה?

דוד ממי: אמרתי לה ממי.

דוד ממי: מה זה ממי?

דוד ממי: מאיפה באירופה?

דוד ממי: דיברה איתי כאילו אני – אמרתי לה שאני לא יודע, אמא שלי הודית ואבא שלי טורקי, אז היא נדהמה, שלחה אותי למנהלת.

דוד ממי: מה קרה, גברתי?

דוד ממי: אני זוכר אז את התמונה של ראש הממשלה, הכול ייצוגי, זה היה ברחוב רמז, בית ספר ידלין, היא אומרת לה באידיש, מה אמרה לה?

דוד ממי: הוא קורא, איך זה יכול להיות שהוא קורא?

דוד ממי: ואני זוכר את הספר הראשון שקראתי, הילדה הכושית מאפריקה, שלושה ספרונים, ואני קראתי לידה.

דוד ממי: היא אומרת: מה נעשה עם הילד?

דוד ממי: הוא לא מתאים לכיתה א', מכיתה א', עוד לא התחילה השנה שלחו אותי לבית ספר הירשפלד, זה אחרי מלחמת יום כיפור, שהייתי הולך ברגל, זו הייתה אפליה, שכחתי אותה.

דוד ממי: מרים לשם, אני זוכר, היא אמרה, כולם מיוחדים.

דוד ממי: בית ספר רעות בראשון לציון, אני מחזור ראשון, אין אתיופי, אין רוסי, אחדות.

דוד ממי: היא השרישה את האחדות בבית הספר.

דוד ממי: יהודי טורקיה, יהודי מרוקו, היה במסדרון, ילדים ינקו את זה.

דוד ממי: היום מה אני רואה?

דוד ממי: רק מחלקת ציונים, כן עברת את הבחינה, לא עברת את הבחינה, כן הגעת לבגרות.

דוד ממי: הבגרות מתחילה באהבה, ואהבת לרעך כמוך.

דוד ממי: ברגע שנוריד את האפליה נהיה מאוחדים, ברגע שנהיה קווקזי, נהיה מרוקאי, נהיה אתיופי, לא יודע מה, אותו דם.

דוד ממי: זה שזרקו לאתיופים את הדם לא נפגעתי?

דוד ממי: נפגעתי.

דוד ממי: זרקו את הדם של אתיופי, דם חס וחלילה שנגוע, מה, יש לכם דם כחול?

דוד ממי: אנחנו אותו דם ונמות באותו דם.

דוד ממי: החינוך מתחיל מהגן, מהשכבה התחתונה.

בני פרץ: ואני אגיד לך, אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד את המילים האלה.

דוד ממי: לא להתייפייף, אתיופי, רוסי.

בני פרץ: במדינת ישראל ובעולם עוד לא ידעו מה זה ילדים מחוננים, ובמרוקו, כילד כשהייתי לומד, בגלל שלא היו מקפיצים כיתות הייתי שתי כיתות עם אח שלי, הקפיצו אותי עד שתי כיתות עם אח שלי, שהיה יותר גדול ממני.

בני פרץ: כשעלינו לישראל, תקשיב לי, כבודו, כשעלינו - - -

דוד ממי: הורידו אותו כיתה.

בני פרץ: הייתי בצרפת, בגלל הקליטה המהירה שלי בעברית, לימדו אותי א', ב', ג' ואמרו שזה גם - - -

אברהם נגוסה: תודה.

בני פרץ: לא, לא, אדוני, תקשיב.

דוד ממי: הכול בחינוך.

אברהם נגוסה: לא, לא, בני.

בני פרץ: תקשיב לי, בבקשה, אני מתחנן לפניך.

בני פרץ: תקשיב, מה שאני הגעתי ואיך קרה לי.

אברהם נגוסה: בני, אתה דיברת.

בני פרץ: לא, לא דיברתי, תקשיב לי, בבקשה.

דוד ממי: זה עכשיו מהלב, זה מהלב.

בני פרץ: זה האמת שאני רוצה לגלות לך אותה.

בני פרץ: לימדו אותי את זה, הגענו לישראל - - -

אברהם נגוסה: אבל אנחנו צריכים ל - - -

בני פרץ: בסדר, זה קצר וזה דקה.

בני פרץ: הגענו לישראל כולנו, לקחו אותנו לבית הספר, שאלו אם מישהו יודע ומבין אמרתי אני.

בני פרץ: אמרו לי: באיזה כיתה למדת, איזה כיתה היית?

בני פרץ: אמרתי שסיימתי ה', כי חשבתי שחמישית זה ה', אמרו על אח שלי, אמרתי אותו דבר - - -

אברהם נגוסה: זה לא הנושא.

אברהם נגוסה: בני, סליחה, סליחה.

בני פרץ: אתה יודע איפה שמו אותנו?

בני פרץ: בכיתה ה', כשהגיע מתמטיקה חשבתי שהמדינה מפגרת, הם חשבו עלינו שאנחנו מפגרים.

אברהם נגוסה: זה לא הנושא.

בני פרץ: לכן אני ברחתי מבית הספר.

בני פרץ: אני ברחתי מבתי הספר, אמרתי לאח שלי: עד שיגיעו לאותה רמה תקרא לי.

בני פרץ: תבין איך הם עושים ומעוללים.

אברהם נגוסה: בני, תודה.

דוד ממי: אלה צלקות שנשארות.

בני פרץ: אני יודע מה עברתי ולא נתתי את זה לילדים שלי, בזכות זה יש לי ילד קצין בצה"ל.

בני פרץ: שתבין את השיטה, איך עובדת פה.

אבי צבי הדרומי: אוה, השיטה.

אבי צבי הדרומי: אני אגיד לך משהו.

בני פרץ: אם אני הייתי סומך על המערכת הבן שלי לא היה מגיע להיות קצין בצה"ל.

בני פרץ: בן בכור זכר יחיד יש לי - - -

ברוך ליוייב: אדוני היושב ראש, בואו נחזור לנושא.

ברוך ליוייב: הזמן קצר.

ברוך ליוייב: יש פה את הנושא של העדה הקווקזית.

אברהם נגוסה: לפי תקנון הכנסת המליאה מתחילה ב-11:00 - - -

קריאה: כל העדות חשובות.

בני פרץ: כולנו, אבל יש מי יותר חשוב במדינה הזאת, שמסדרים להם את הכול על חשבון כל האחרים, מהקווקזים, הכורדים, המרוקאים, האתיופים, הכול.

אברהם נגוסה: בני, אתה רוצה לצאת?

בני פרץ: יש סוג מסוים.

קריאה: בני, די.

קריאה: אמרת הכול מהלב, כל הכבוד.

בני פרץ: אני רוצה לדבר בשקט והוא לא נותן לי להסביר את הכול ואני חבר בוועדה.

קריאה: סליחה, יש פה עוד אנשים שרוצים לדבר.

בני פרץ: אני הבנתי מה שהוא אמר, הבן אדם, ואני עברתי את אותו דבר בעלייה.

קריאה: הדיון פה על הקווקזים, לא על המרוקאים, בני.

אברהם נגוסה: בבקשה, נציגת משרד החינוך, רויטל דותן, בבקשה.

רויטל דותן: תודה.

רויטל דותן: אני אתייחס לדברים שנאמרו ואני רוצה להתחיל - - -

אבי צבי הדרומי: התפקיד שלך, בבקשה.

רויטל דותן: אני ממונה על ארגון הלימודים באגף קליטת תלמידים עולים.

רויטל דותן: אני רוצה להתחיל ולהתייחס לנקודה שעלתה לגבי ספרי לימוד.

רויטל דותן: הנושא של ספרי לימוד זה במנדט של המזכירות הפדגוגית של המשרד, אבל אנחנו באגף שלנו הוצאנו ספר לימוד, 'מרקם סיפורים מהרי קווקז'.

רויטל דותן: הוא כל כך יפה, גם ויזואלית, אז להגיד שלא קיימים חומרים, זה לא מדויק.

רויטל דותן: הספר הזה מאגד סיפורים מהרי הקווקז כבסיס לחינוך לשוני.

רויטל דותן: אז קודם כל אתם נמצאים ואני מאוד שמחה על זה.

קריאה: מי המוציא לאור?

רויטל דותן: מי המוציא לאור?

רויטל דותן: אפשר לראות פה, אבל זה קיים ונמצא ב - - -

קריאה: זה משנה, משנה, מעניין אותי לדעת מה שם המשפחה של המוציא לאור.

קריאה: המרקם הזה הוא 20 שנה.

קריאה: חברים, יש דברים יותר - - -

רויטל דותן: בסדר, אוקיי.

אליסה אברמוב: בגלל ספר לימוד אחד להגיד שאנחנו כן נמצאים זה גם לא מדויק.

רויטל דותן: תשמעו, אני מביאה, שמחה להביא את מה שיש.

רויטל דותן: נאמר פה שאין כלום, אז אני מתקנת ואומרת שלא כלום, יש משהו.

רויטל דותן: אולי זה לא מספיק, אולי צריך לעשות יותר, אבל קיים, קיימים חומרים והם חומרים יפהפיים, אני מזמינה אתכם להסתכל, זה נמצא פתוח באתר שלנו, אגף קליטת תלמידים עולים, כולכם יכולים להיכנס ולראות.

רויטל דותן: לגבי המענה שניתן לתלמידים שלנו במערכת.

רויטל דותן: אנחנו לא צובעים תלמידים על פי מוצא, כל התלמידים שנמצאים במערכת מקבלים את המענה.

רויטל דותן: אנחנו לא מאתרים מאיזה עדה או לאיזה קהילה אותו תלמיד שייך.

רויטל דותן: כשיש צורך הצורך עולה בבית הספר, מטופל ומקבלים את המענה.

רויטל דותן: אין לנו עולים חדשים שאנחנו יודעים עליהם מקווקז - - -

דוד ממי: אבל העולים, הם נשארים עולים חדשים שנים.

אברהם נגוסה: אבל אתה מדבר על לפני כמה שנים, אנחנו מדברים על עכשיו.

דוד ממי: אבל ההורים, אם זה לא בא מההורים, מהמשפחה, הם נשארו עולים חדשים שנים.

דוד ממי: הם מ-48' עוד עולים חדשים, ההורים.

אברהם נגוסה: אז עכשיו תוקן.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו שומעים.

אברהם נגוסה: אם יש דבר שלא תוקן נמשיך להילחם לתקן את זה.

דוד ממי: צריך לתקן מהשורש, לא מספרים.

דוד ממי: מההורים, שההורים שלהם עוד נשארו עולים חדשים.

אברהם נגוסה: מה שאתה אומר, שצריך לתקן מהראש, אתה צודק, אבל לא עכשיו.

דוד ממי: בסדר, רק אמרתי משהו.

רויטל דותן: דרך אגב, רק במאמר מוסגר, מרקם כזה יש גם על יהדות אתיופיה וגם על חמ"ע.

קריאה: זה היה בסיוע הג'וינט ומשרד הקליטה, חשוב לציין.

רויטל דותן: בכל מקרה אין לנו עולים חדשים, עולים ותיקים מטופלים ככל הילדים, מקבלים מענה מאגפי הגיל.

רויטל דותן: יש לנו מגשרים חינוכיים דוברי רוסית שנותנים מענה גם לתלמידים יוצאי קווקז.

רויטל דותן: אני רוצה לומר שבעבר, לאחר הדיון שהתקיים פה אני נפגשתי במשרד עם סטאס, על פי בקשה שלך, לדעתי - - -

רוברט טיבייב: נפגשת עם מי?

רויטל דותן: עם סטאס מרדכי, הוא היה יושב ראש העמותה או משהו.

רוברט טיבייב: 'דור מדור'.

רויטל דותן: הוא העלה את הטענות האלה בדיון שהיה כאן, נפגשנו, חיברתי אותו למנהלת אגפי הגיל והוא הבין שלמעשה הם ילדים שמטופלים כמו כל הילדים במערכת.

רויטל דותן: אני חושבת שאלה הדברים שחשוב לי לומר כאן.

רויטל דותן: תלמידים עולים, אם יש עולים ותיקים במערכת הם זכאים להתאמות בבחינות בגרות כמו כל התלמידים העולים שזכאים לעשר שנים מיום עלייתם.

רוברט טיבייב: דוד, אתה נמצא בוועדת הקליטה של כנסת ישראל, יש פה יושב ראש, בוא קודם כל נכבד את יושב הראש.

דוד ממי: אין שום בעיה.

דוד ממי: לא, לפעמים יש דברים מהלב, 32 שנה - - -

רוברט טיבייב: דוד, דוד.

רוברט טיבייב: בוא נכבד אותו.

דוד ממי: אני מכבד מאוד.

דוד ממי: מכבד את מי שמכבד.

אברהם נגוסה: סיימת?

רויטל דותן: כן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את סמנכ"ל משרד הקליטה, בעיקר בעניין מלגות.

אברהם נגוסה: גם פה עלה העניין של הפנסיה, האם ההסכם של הפנסיה בין מדינת ישראל, מה שנעשה עם רוסיה, האם זה נוגע גם לאזורים האלה או לא?

אברהם נגוסה: אני אשמח שתתייחס גם לעניין הפנסיה וגם לעניין המלגות.

אברהם נגוסה: ד"ר ולדימיר שקלאר.

ולדימיר שקלאר: קודם כל, אדוני היושב ראש, באמת אמרת שכנראה היום זו ישיבה אחרונה, ועדה אחרונה, אני מודה לך על ארבע שנים יפות, על שיתוף פעולה ומאחל לך בהצלחה בהמשך.

אברהם נגוסה: תודה.

ולדימיר שקלאר: באמת עשית עבודה יפה מאוד.

רויטל דותן: אני מצטרפת.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נברך את הוועדה שהוא יהיה עוד קדנציה כיושב ראש, בעזרת ה'.

ולדימיר שקלאר: לפני המלגות כמה מילים בכלל על התמיכה של משרד הקליטה בעולי קווקז.

ולדימיר שקלאר: משרד העלייה והקליטה מפרסם כל שנה מבחני תמיכה לפעילות ברשויות.

ולדימיר שקלאר: בשנה שעברה מדובר על סדר גודל של כ-60 מיליון שקל לכל מיני פרויקטים ובפרויקטים האלה משולבים עולים מכל העדות, כי אנחנו מדברים על קליטה בקהילה, על אינטגרציה, על שילוב ואנחנו דורשים שבפעילויות יהיו עולים מרוסיה, מצרפת, מקווקז, מאתיופיה, כולם ביחד, בדיוק מה שאתם דיברתם כאן, אבל אנחנו מכירים גם בצורך מיוחד של עולי קווקז ואנחנו מפרסמים כבר הרבה שנים מבחן תמיכה בעולי קווקז, חשוב לציין.

ולדימיר שקלאר: אם בשנת 2016 התקציב למבחן הזה היה 1,900,000 שקל אז בשנת - - -

רוברט טיבייב: כמה נוצל?

ולדימיר שקלאר: נוצל כמעט הכול, הניצול מאוד גבוה, 90%.

ולדימיר שקלאר: מאוד גבוה.

ולדימיר שקלאר: דרך אגב, בכל הפרויקטים.

ולדימיר שקלאר: השנה המבחן שפורסם כבר זה 2,800,000 שקל.

ולדימיר שקלאר: התקציב עלה.

ולדימיר שקלאר: אם פעם היה מדובר ב-13 רשויות אז עכשיו מדובר ב-19 רשויות וברשויות שיש להם יותר מ-1,500 עולי קווקז אנחנו נותנים לא רק פעילות, אנחנו נותנים גם רכז.

ולדימיר שקלאר: אז זה מאוד חשוב לדעת.

רוברט טיבייב: אז התקציב הוכפל, כמו שאני מבין.

ולדימיר שקלאר: הוכפל כמעט, גדל באופן משמעותי וגם מספר הרשויות.

ולדימיר שקלאר: וחשוב לציין שאם בפרויקטים אחרים התקצוב הולך לפי עולים שהגיעו לישראל ב-15 השנים האחרונות כאן אנחנו סופרים עולים משנת 89', אנחנו יודעים שבשנים האחרונות לא כל כך באים עולים מקווקז ואז כאן הלכנו לקראת העדה ואז הקריטריון זה כמות העולים משנת 89' והכסף הזה הולך לפעילות ברשויות.

ולדימיר שקלאר: זה דבר אחד.

ולדימיר שקלאר: אנחנו תומכים גם בעמותות.

ולדימיר שקלאר: אני יודע שלפחות יש עמותה אחת שמטפלת בעולי קווקז, היא קיבלה תמיכה, תמיכה משמעותית - - -

רוברט טיבייב: כמה עמותות הגישו?

ולדימיר שקלאר: סך הכול 50, 60 עמותות הגישו, יש שם גם כל מיני פרויקטים - - -

רוברט טיבייב: 50, 60 וקיבלה אחת?

ולדימיר שקלאר: לא, לא לעולי קווקז, בכלל.

ולדימיר שקלאר: אני מדבר בכלל.

אברהם נגוסה: בכלל מדינת ישראל.

ולדימיר שקלאר: בכלל מדינת ישראל, בכל התחומים, אז יש שם גם עמותה שמטפלת בעולים מקווקז.

פבל יליזרוב: התאחדות יהודי קווקז בישראל קיבלה תמיכה.

ולדימיר שקלאר: כן, 112,000 שקל.

ולדימיר שקלאר: חשוב לדעת גם את הדבר הזה.

ולדימיר שקלאר: גם בפרויקטים אחרים, פרויקט תיאטראות של משרד העלייה והקליטה מסבסד מלא הצגות של תיאטראות מובילים בארץ, כמו הבימה, גשר ואחרים, אז גם עולי קווקז רשאים להגיע להצגות.

ולדימיר שקלאר: אני לא אתייחס גם לפרויקטים אחרים כי אין הרבה זמן, עכשיו עמנואל תגיד כמה מילים על - - -

קריאה: אמרת 19 רשויות, מאיזה שנה?

קריאה: חיפה גם נכנסה?

ולדימיר שקלאר: אני יכול להגיד - - -

אברהם נגוסה: אנחנו לא ניכנס לזה, אין לנו זמן.

אברהם נגוסה: בחמישה ל-11:00 חייבים לסיים לפי התקנון, אני לא יכול להמשיך ולכן בואו נשמע על המלגות.

אברהם נגוסה: הגב' העלתה את עניין המלגות להשכלה גבוהה, בואו נשמע.

ולדימיר שקלאר: אבל אם רצית לדעת, סליחה, חיפה גם השנה זכאית.

עמנואל טולדנו: מינהל הסטודנטים אצלנו נותן גם תמיכה לעולי קווקז.

עמנואל טולדנו: אם עולה רגיל יכול לקבל מלגה שזה תואר ראשון מלא או תואר שני מלא, רק עד שלוש שנים, עולי קווקז זה עד 15 שנה בארץ.

פבל יליזרוב: פלוס שלוש שנים של שירות צבאי.

אברהם נגוסה: אז אין הבדל ביניהם לאתיופים.

קריאה: פעם זה היה 20 שנה, לא?

עמנואל טולדנו: יש משהו נוסף שהם מקבלים, שזה גם רק ליוצאי קווקז, זה דמי קיום, זה לא קיים לעולים - - -

פבל יליזרוב: בשנה ראשונה.

עמנואל טולדנו: בשנה ראשונה, נכון, שזה גם נוסף.

קריאה: אבל פעם זה היה 20 שנה, זה ירד ל-15?

עמנואל טולדנו: פעם, זה היה לפני ארבע שנים, וזה היה - - -

קריאה: עד 15 פלוס שלוש.

עמנואל טולדנו: כן.

עמנואל טולדנו: עכשיו זה 15 - - -

אברהם נגוסה: תודה, סיימת?

עמנואל טולדנו: כן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לחברי הכנסת.

קריאה: רק שנייה להגיד משהו קטן וזהו.

אברהם נגוסה: חברים, אתם הגעתם באיחור, לפני שהגעתם החברים שלכם דיברו אז אני אומר שאנחנו בעזרת ה', אם נחזור עוד פעם, גם אם אני חוזר או מישהו אחר חוזר, אנחנו נמשיך בעשייה.

פבל יליזרוב: אדוני היושב ראש, אני בכל אופן מבקש התייחסות, דקה.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

פבל יליזרוב: מאחר שהגעתי מרחוק.

פבל יליזרוב: קודם כל שלום לך, אדוני היושב ראש, חברי רוברט טיבייב, חבר הכנסת, שלום רב.

פבל יליזרוב: פמליה מכובדת, שמי פבל יליזרוב, יושב ראש התאחדות יהודי קווקז בישראל.

פבל יליזרוב: אני מצטער שהגעתי באיחור, מה לעשות, ישראל כץ משקיע בדרכים, אבל כנראה לא מספיק.

רוברט טיבייב: זה כבר פוליטיקה.

אברהם נגוסה: נשקיע יותר.

פבל יליזרוב: כן, צריך יותר.

פבל יליזרוב: הסוגיה של יהודי קווקז כבר הוזנחה כמה שנים טובות, אני בהחלט מודה למשרד לקליטת עלייה על העבודה שהם עושים, זאת עבודה משמעותית, חשוב להמשיך.

פבל יליזרוב: יחד עם זאת חשוב לציין שכל הנושא הזה של התמיכה שמתקיימת זה מתקיים דרך האפיק של הרשויות ופה קיימת בעיה עיקרית.

פבל יליזרוב: אני אמרתי את זה בכל מקום, אני גם לא מסתיר את זה, התקציב הזה הופך להיות בן ערובה בידי ראשי ערים, בידי סגני ראשי ערים, בסופו של דבר הוא לא תמיד מגיע ליעד שהיה אמור להגיע.

מיכאל מלכיאלי: אבל זה לא הבעיה של השר.

פבל יליזרוב: סליחה, זה הבעיה של הוועדה ככלל.

פבל יליזרוב: אם הוועדה תקבל החלטה שהמדיניות של המשרד יכולה להתנהל אחרת - - -

אברהם נגוסה: חבר הכנסת.

קריאה: לא להפריע, בבקשה.

פבל יליזרוב: דבר נוסף, וחשוב לציין שיש פה הטבה מיוחדת מטעם משרד הקליטה, 15 שנה, כהגדרה, פלוס שלוש שנים, יחד עם זאת, חברים, תבינו, הקהילה הקווקזית בישראל, תמיד הייתה בעיה של מרכז ופריפריה, גם היום היא קיימת, הקהילה הקווקזית ממשיכה להתגורר בפריפריה, זה לא שנעשה פה איזה שהוא מחקר עומק והבינו שהקהילה השתלבה יותר או שאנשים התחילו – תאמינו לי, רוב ההישגים שיש בתוך העדה אלה הישגים שהעדה בכוחות עצמה השיגה.

פבל יליזרוב: אפרופו יושב לנו פה חבר כנסת, אני לא ראיתי שמישהו דחף אותו, הוא עשה את זה בידיים שלו, הוא עשה את זה בהישגים שלו.

פבל יליזרוב: לרוב גם סגני ראשי ערים וראשי ערים ואנשי צבא.

פבל יליזרוב: תבינו, אסור להזניח, כי אנחנו נמשיך לסגת אחורה.

פבל יליזרוב: עד שנעשתה פה עבודה, צריך להמשיך לעשות עבודת שורש.

פבל יליזרוב: אם נמשיך לעשות עבודת שורש, אני לא אומר כרגע לפלג, לאחד, בואו נזמן ועדה בין משרדית, אני לא רוצה להפיל את זה על המשרד לקליטת עלייה, לא על משרד הרווחה, לא על משרד החינוך, בואו נזמן ועדה בין משרדית, נקבע מי המשרד המוביל, כל משרד ישים חלק ואנחנו נמשיך להוביל תהליך שינוי חברתי בתוך העדה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: רוברט טיבייב, בבקשה.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב ראש, תודה רבה על הדיון, תודה לחברים.

רוברט טיבייב: כנראה שלא תאהבו את מה שאני הולך להגיד, אבל צריך לקחת בחשבון דבר הכי פשוט, חשבתי שהארגונים שזימנו את הפגישה יבואו עם איזה שהיא תכנית סדורה, ישימו על השולחן ויגידו: אדוני היושב ראש, אנחנו רוצים את זה - - -

אבי צבי הדרומי: יש תכנית סדורה.

רוברט טיבייב: איפה?

אבי צבי הדרומי: יש תכנית סדורה אצל - - -

רוברט טיבייב: טוב.

אבי צבי הדרומי: לא, זה חשוב, הוא אומר שאין ואני אומר שיש.

אבי צבי הדרומי: יש תכנית שלוש שנים של הפרויקט אצל - - -

רוברט טיבייב: תן לי לסיים.

דוד ממי: אני חושב שברגע שיהיה חג גם לקווקז, כמו שיש לאתיופים והמימונה, אז הקהילה תפרח.

דוד ממי: שיוציאו את ההיסטוריה שלהם עם חגיגה, עם אוכל.

רוברט טיבייב: דוד, אתה מפריע לי.

אברהם נגוסה: לא נהוג להפריע באמצע לחברי הכנסת.

רוברט טיבייב: אתה מכיר את התכנית?

רוברט טיבייב: יכול להיות שיש איזה שהיא תכנית, לא מכיר אותה, באמת לא מכיר.

רוברט טיבייב: אתם שאלתם מה ההבדל בין אתיופים לקווקזים, אתם יודעים מהי התכנית?

רוברט טיבייב: יש באמת תכנית סדורה, כמה דיברנו עליה?

אברהם נגוסה: על מה?

רוברט טיבייב: על התכנית בקהילה האתיופית.

אברהם נגוסה: זה מה שאמרתי, השילוב.

רוברט טיבייב: תכנית סדורה, בכל משרדי הממשלה, כולל משרד ראש הממשלה, היו פה ודיברו ונלחמו על זה, איפה הבעיה אצלנו?

רוברט טיבייב: אצלנו אנחנו – רבותיי, זה כך, אין מה לעשות, אני מהנדס במקצוע, בשביל לפתור את הבעיה קודם כל צריך לאתר אותה.

רוברט טיבייב: אפשר לבוא בטענות בכל משרד ומשרד בנפרד ואפשר, אפשר לבקש כסף והכסף קיים, צריך לדעת איך להוציא אותו ואת זה עדיין אנחנו לא למדנו.

רוברט טיבייב: זו האמת.

רוברט טיבייב: אנחנו מדברים על דוגמה הכי פשוטה.

רוברט טיבייב: סתם ספרתי אנשים, כמה הוזמנו, 36, כמה אנחנו נמצאים פה?

רוברט טיבייב: בדרך כלל כשמז

רוברט טיבייב: מינים אנשים לאיזה שהיא ועדה עומדים פה בתור בשביל להיכנס.

רוברט טיבייב: זה היחס, סליחה לארגונים, של הקהילה לוועדה.

רוברט טיבייב: דרך אגב, זה כלי מאוד מאוד חשוב בשביל לפתור את הבעיה.

רוברט טיבייב: צריך לאתר אותה ולפתור.

רוברט טיבייב: ועדה זה כלי, כלי ענק.

רוברט טיבייב: עוד דבר אחד, סליחה למארגנים, כן?

רוברט טיבייב: לא הזמינו את כל הארגונים ויש המון, יש הרבה.

רוברט טיבייב: אין לנו שיתוף פעולה בינינו?

רוברט טיבייב: אם יושב ראש התאחדות יוצאי קווקז לא מכיר את התכנית זה אומר הרבה.

רוברט טיבייב: זאת אומרת יש ארגון אחד שמכין את התכנית ושאר הארגונים לא יודעים על התכנית.

רוברט טיבייב: רבותיי, אני בן הקהילה, מה שאתם אומרים לי גם כואב וניסינו לעשות כמה דברים, לצערנו הרב לא תמיד מצליחים, למה?

רוברט טיבייב: כי יש, לא תחרות, בין ה - - -

פבל יליזרוב: רוברט, אני מבקש לא להעלות את זה, אנחנו מוציאים עכשיו דברים שלא צריכים לעלות בוועדה.

אברהם נגוסה: לא, לא, אתם - - -

פבל יליזרוב: זה משהו פנימי בתוך העדה.

רוברט טיבייב: פבל, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה או להסתיר אותה?

פבל יליזרוב: בינינו נפתור.

רוברט טיבייב: אבל לא פותרים.

רוברט טיבייב: אני יודע בדיוק מה תהיה ההחלטה של הוועדה, יהיה מלל כללי ויגידו אחר כך שדיברנו על זה.

רוברט טיבייב: אם נבוא עם תכנית סדורה יגידו: כבר דיברנו, כמה אפשר לדבר?

רוברט טיבייב: כי אנחנו מקלקלים לעצמנו, חד משמעית.

רוברט טיבייב: אם לא נתחיל לדבר ביחד, בשפה אחת, לא נצליח שום דבר.

רוברט טיבייב: הנציגים של משרדי הממשלה, סליחה, אני מתנצל, הבנת מה יעשו איתנו?

ברוך ליוייב: המסקנה, אנחנו צריכים להוביל.

ברוך ליוייב: חבר'ה, אנחנו צריכים להוביל.

רוברט טיבייב: תן לי, בבקשה.

רוברט טיבייב: אתם יורדים לסוף דעתי, אם לא נתחיל לדבר ביחד ונוביל ביחד את התכנית לא יקרה שום דבר.

רוברט טיבייב: יש כסף, אי אפשר לנצל אותו.

רוברט טיבייב: יש אפשרות, אי אפשר לנצל אותה.

רוברט טיבייב: אני לא מאשים אותם, הם עושים את העבודה שלהם, יש להם מימון ודיברנו פה, קיבלנו דיווח גם לגבי המלגות, התקציב הוכפל, מה אנחנו רוצים מהם?

רוברט טיבייב: אנחנו לא יודעים להשתמש באפשרות, בכלים האלה, זו בדיוק הבעיה שלנו.

רוברט טיבייב: יש לנו בעיה ענקית באמת, עם התדמית.

רוברט טיבייב: זו בעיה ענקית, אנחנו יודעים את זה.

רוברט טיבייב: אתם יודעים שלפני כמה שנים גם אי אפשר לבוא למשרדי ממשלה עם טענה כזו, נתנו לי להוביל תכנית ברדיו רק"ע שנתיים, התכנית, תכירו את הקהילה, דיברנו רק על הקהילה, ניסינו לשנות ואני חושב שהצלחנו, זה הכיוון שאנחנו צריכים לעשות.

רוברט טיבייב: לדעתי התאחדות יוצאי קווקז, צריך לאחד את כל הארגונים, להכין תכנית סדורה ולהגיש אותה.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

רוברט טיבייב: דוד, אני לא צודק?

דוד ממי: אתה, חבל על הזמן, כל כך הרבה דברים יש לי להגיד, מעולה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: קודם כל הזמין אותי חברי ובאתי בעיקר להקשיב, כי היה לי חשוב לשמוע וללמוד.

מיכאל מלכיאלי: אני רק אוסיף שאני זוכר כילד שהייתי מתפלל בבית הכנסת של היהודים עולי קווקז בירושלים ואני שמעתי מהזקנים שם, כבר רובם אינם איתנו היום, על הרבנים הגדולים שהיו בקווקז.

קריאה: הרב יצחקי.

מיכאל מלכיאלי: לא, הרבה אנשים גדולים, הם הוציאו ספרים חשובים.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו גם תוך כדי חיפשתי בגוגל ומצאתי את השמות ואת השמות של הספרים שלהם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שמשרד החינוך לא מקנה אף אחד מהרבנים האלה, אני לא מכיר את השמות של אף אחד מהם ואין לי ספק שאם אני לא יודע אז הרבה הרבה שאינם בני העדה לא מודעים.

מיכאל מלכיאלי: כולם אומרים, עם שאין לו עבר אין לו עתיד, אני חושב שהעבר של יהודי קווקז, עזבו את מה שהם עברו מבחינה אנטישמית, התרבות, העושר הרוחני שיש להם לא נמצא היום, אף אחד לא מכיר בזה, אולי הבודדים שיושבים כאן יודעים.

מיכאל מלכיאלי: על האתיופים אנחנו כבר יודעים הרבה יותר, כי אתם יש לכם, עשיתם הרבה - - -

קריאה: כי כבר למדנו.

מיכאל מלכיאלי: אבל הם, לא יודעים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שמשרד החינוך צריך לקחת את זה כפרויקט, לקחת את כל האנשים היקרים האלה שיש פה, לדלות מהם את המידע הרוחני, שמות הרבנים, את שמות הספרים, ההיסטוריה הרוחנית בעיקר, להנחיל את זה לא רק לנכדים שלהם, לנכדים של כולנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני צריך לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קודם כל אני מודה לכם שהגעתם, זה דיון חשוב.

אברהם נגוסה: הנושא של הרב תרבותיות וההתייחסות לכל העדות והצרכים המיוחדים שלהם, לתרבות שלהם, למורשת של העדות השונות, זה הכוח של מדינת ישראל, זו הייחודיות של מדינת ישראל, שיש לה תרבויות שונות, צבעים שונים, שפות שונות ממדינות שונות וזה הכוח שלנו ולכן את המורשת צריך לחזק.

אברהם נגוסה: אני פונה לכל משרדי הממשלה לעזור ולעשות הכול כדי שכל העדות במדינת ישראל ירגישו שכבודם, מסורתם, הם הגאווה של העדות, לכן להכניס את המורשת של יהדות קווקז לתכנית הלימודים בבית הספר.

אברהם נגוסה: שתיים, יהדות קווקז, הארגונים, לפנות בנושא בתחום התרבות, הספורט, במלגות, עלו הנושאים האלה והמשרדים אמרו: תפנו אלינו, יש תקציב, אנחנו נעזור.

אברהם נגוסה: לכן הוועדה קוראת לכל הארגונים לפנות עם הצרכים למשרדים הרלוונטיים, כמו משרד התרבות והספורט, כמו משרד העלייה והקליטה בנושאים ששייכים להם, כמו מלגות ותמיכות.

אברהם נגוסה: זה מה שנאמר לנו, אתם תפנו.

אברהם נגוסה: הדבר השלישי, עלה פה העניין של הפנסיות.

אברהם נגוסה: אני חייב לבדוק את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: וגם בעיית התקשורת, שאמרת, אני צריך לבדוק את הנושא הזה כי אני יודע שראש הממשלה הוביל להסכם עם רוסיה לשמור את הזכויות שלהם, אלה שעבדו שם, את הפנסיות שלהם.

אברהם נגוסה: אני צריך לבדוק אם זה גם כולל את הקווקזים.

אלחנן רזיאל: אזרבייג'ן.

אברהם נגוסה: אזרבייג'ן, אוקיי.

אברהם נגוסה: אנחנו, הוועדה, לוקחים את האחריות לבדוק מול משרד החוץ בנושא הזה.

אברהם נגוסה: והדבר הרביעי, קידום הנוער בהשכלה גבוהה.

אברהם נגוסה: המפתח לשילוב של כל העדות הוא חינוך, השכלה היא המפתח, לכן אני שמח לשמוע שליהדות קווקז, כמו יהדות אתיופיה, יהדות תימן, יהדות הודו, שהרחבנו את העניין הזה ואני שמח לשמוע שגם יהדות קווקז מקבלים את הזכויות והסיוע בהשכלה גבוהים ובמלגות 15 שנים.

אברהם נגוסה: לכן תפנו, זה מה שנאמר, תפנו ותעשו את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לחבריי חברי הכנסת, לנציגי משרדי הממשלה וכמובן לנציגי הארגונים, אני מודה לכם שהגעתם, אנחנו סיימנו וסגרנו את הישיבה.