ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1224, 2019-01-16 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: דווקא לא כל כך רציתי לעשות ישיבות, אבל בנושא הזה – יש כמה נושאים – הוא נושא שאם עובר התאריך הוא מתחיל להיות בעייתי.

עודד פורר: אבל זה גם נחמד שנפגשים.

משה גפני: בסדר, אבל אתה יודע, יש לנו דברים אחרים לעשות.

משה גפני: וחוץ מזה אני מרגיש כאילו אני הפראייר של הבניין, אבל אני עושה את זה.

משה גפני: היות שיש ישיבה של הוועדה אני רוצה להזכיר שעוד לא בדקתי האם זה בטוח לגמרי, אבל בכל אופן אני רוצה להגיד שני דברים.

משה גפני: דבר אחד, עדיין לא נחתם מס רכוש על הנושא שהחלטנו עם התקנות של עוטף עזה.

משה גפני: התקנות שנותנות את הפיצוי לתושבי עוטף עזה – עשינו את זה מהר, וביקשנו לעשות את זה באופן כזה שהעניין הזה ייעשה מהר – עדיין לא נחתם.

איתן ברושי: למי זה נאמר בחדר?

משה גפני: לך.

איתן ברושי: אני יודע.

איתן ברושי: אז מי מבין מזה שהוא צריך לעשות משהו?

שגית אפיק: הם יודעים.

איתן ברושי: נציגי האוצר פה קשורים לעניין הזה?

משה גפני: שר האוצר צריך לחתום על זה, נציגי האוצר היו צריכים להביא לו את זה.

משה גפני: זה עדיין לא נחתם.

איתן ברושי: אם זה היה הפוך, לשלם לאוצר, זה היה נחתם מזמן.

משה גפני: זה עדיין לא נחתם, ויכול להיות שאלו רק בעיות טכניות, אבל ביקשנו לזרז את העניין הזה ושזה לא ייקח זמן.

משה גפני: אנשים סבלו במשך כל התקופה הזו, ומי שמגיע לו הפיצוי – דווקא התקנות היו תקנות באופן יחסי טובות – עדיין לא נחתם.

משה גפני: די התפלאתי ששמעתי אתמול שזה עדיין לא נחתם.

משה גפני: אני מבקש ממי שנמצא פה להגיד את זה לשר או למי שאמור לחתום על זה בגלל שעל זה אני באמת אבקש ישיבה אם זה לא יקרה.

משה גפני: אני מקווה שזה כן יקרה.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: הדבר השני, מי שזוכר, ביום האחרון של הכנסת אישרנו פה אחד את הנושא של הטבות המס ביישובים השונים בפריפריה.

משה גפני: עד לרגע זה זה לא מתבצע.

משה גפני: אני שומע שעדיין לא משלמים.

דוד אמסלם: למה?

משה גפני: לא יודע למה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: מה זה לא משלמים?

טמיר כהן: מה זה לא משלמים?

משה גפני: לא משלמים.

דוד אמסלם: הוא מתכוון שמשלמים.

משה גפני: לא מזכים.

מיכאל מלכיאלי: היות שזה היה בלילה אולי הם לא היו - - -

משה גפני: לא משלמים לאנשים.

משה גפני: צריך לשלם להם או לזכות אותם על המס.

דוד אמסלם: בואו נשמע את האוצר.

משה גפני: הם לא עושים את זה, הם עושים עדיין את הרשימה.

שגית אפיק: הם מכינים את רשימת היישובים שזכאים.

משה גפני: אני לא כל כך מבין את זה.

דוד אמסלם: הרי הקפאנו מצב, מה יש להם להכין?

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אסי מסינג עדיין מכין את זה?

מיכאל מלכיאלי: להכין את ההקפאה.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מי פה מהאוצר?

עידו סופר: אני.

דוד אמסלם: למה אתם לא מזכים?

עידו סופר: זה לא התחום שלי.

טמיר כהן: הוא מהאוצר בנגזרת אחרת.

עודד פורר: אתה צריך את רשות המיסים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה בעניין הזה.

משה גפני: לפני שאתה מעיר.

משה גפני: אני לא יודע מה הטענה שלהם.

משה גפני: מכינים את הרשימה, צריך להכין, לא משנה.

משה גפני: חוקקנו חוק שאומר - - -

דוד אמסלם: אז מה אם חוקקנו חוק?

מיכאל מלכיאלי: אז חוקקנו.

דוד אמסלם: מתי חלק מהפקידים בכלל מתייחסים לחוק?

משה גפני: אתה מדבר ברצינות או בצחוק?

דוד אמסלם: ברצינות ביותר.

דוד אמסלם: החוק הזה חוקק ב-31 בדצמבר.

משה גפני: נו, אז מה?

דוד אמסלם: הוא היה צריך לחול ב-1 בינואר כהוראת שעה.

משה גפני: נכון, להמשיך אותו דבר.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: מה שבעצם היה בשנים האחרונות, אותו דבר.

דוד אמסלם: והם עושים רשימות, הם מחליטים, בגלל שהם התנגדו מלכתחילה לחוק הזה.

משה גפני: לא נעבור על זה גם כן, אני מקווה שהעניין יסתיים ומהר.

משה גפני: המציאות היא, כפי שאתה אומר, שהחוק שחוקקנו פה אחד, ובשעה מאוחרת בלילה לאחר דיון כאן בוועדה, אנחנו ממשיכים חצי שנה את מה שהיה עד עכשיו במשך השנים האחרונות, אותם היישובים, לא הזזנו אפילו מילימטר.

משה גפני: לא הוספנו כלום.

משה גפני: רצינו להוסיף אם הייתה חקיקה רגילה, אז היינו רוצים לעשות שינויים, אבל לא עשינו שום דבר.

משה גפני: היה צריך פשוט להמשיך.

משה גפני: אני מקווה שזה יקרה.

משה גפני: אם זה לא יקרה אז אני כמובן אדווח לחברי הוועדה ונחליט מה אנחנו עושים עם זה.

משה גפני: מה שאני מבקש ממך, היות שאתה הנציג הבכיר של משרד האוצר, לא בדיוק הנושאים האלה שהם הנושאים שלך, אני מבקש פשוט שתעביר את זה, את שני הדברים, גם את הנושא של התקנות של עוטף עזה - - -

עידו סופר: תקנות עוטף עזה והטבות מס יישובים?

משה גפני: והטבות המס הרגילות ביישובים.

משה גפני: איתן.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר שיש שתי החלטות ששתיהן לא מבוצעות.

איתן ברושי: החלטה מס' אחת התקבלה יחד עם האישור לנהרייה, שמוסיפים 31 יישובים צמודי גדר – היום אפשר להגיד גם צמודי מנהרות – מוסיפים להם אחוז כדי לשמור על האיזון הנכון בין התוספות, שניתנו בחוק שחוקקנו לקראת מחצית השנה, ובין המציאות של יישובי הצפון.

איתן ברושי: 31 יישובים זה כולל את כל קשת החברה הישראלית באזור הגבול הלבנוני.

איתן ברושי: אני מניח שכאן בחדר הזה גם היועצת המשפטית ואתה והיושב-ראש וכל מי ששייך לוועדה מכיר את זה.

איתן ברושי: והדבר השני, כפי שאמרת, הארכת ההחלטה שלא מחייבת שום פעילות מעשית כי זה צילום מצב שהיה עד סוף השנה.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד ששלחתי אנשים מגבול הצפון לפקידי שומות המס – לא סמכתי רק על הבדיקות עם ירושלים, רציתי לבדוק איך ההוראה יורדת לשטח – והתוצאה עגומה מאוד.

איתן ברושי: כנסת ישראל, בישיבה שהתנהלה עד אחת בלילה, קיבלה החלטה ללא מתנגדים, 17 תומכים מכל סיעות הבית – גפני, קודם כול בזכותך, מאמץ גדול.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

איתן ברושי: אנחנו עומדים בפני מציאות שהמערכת או לא מכירה או לא יודעת, ובעיקר לא רוצה להכיר ולדעת ולבצע.

איתן ברושי: זה מרד.

איתן ברושי: יש פה מהפכה והפיכה.

איתן ברושי: מהפכה בהתנהלות והפיכה שלטונית.

איתן ברושי: אם זאת לא הפיכה תגידו מה זה.

איתן ברושי: תחשבו שזה היה קורה בנושא יותר רגיש.

איתן ברושי: לכן לפי דעתי אין מה לחכות.

איתן ברושי: אני מציע לקבוע ישיבה טנטטיבית, אלא אם יהיו עוד סעיפים, לתחילת פברואר, אדוני היושב-ראש, ולדווח על הנושאים האלה והאחרים בתחילת הישיבה, עם אנשי האוצר הרלוונטיים.

איתן ברושי: הם צריכים לדעת שתפקידם למנוע את הישיבה ולא להתבזות בה.

איתן ברושי: תודה.

שגית אפיק: אני רק רוצה ללמד על רשות המיסים, ואולי גם קצת על משרד האוצר, זכות.

שגית אפיק: בכל זאת, 1 בינואר זאת תחילת שנה חדשה, הם צריכים לעדכן את רשימות היישובים בהתאם לכל השינויים שנעשו במדדים החברתיים כלכליים והפריפריאליים.

שגית אפיק: משיחות שלי איתם זה מה שהם עושים, והתוכנית שלהם היא לא לעשות הפיכה, אלא להכין את הרשימות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד, בבקשה.

איתן ברושי: הם יכולים לענות ככה למי שפנה אליהם.

משה גפני: איתן, אני לוקח את הדברים שלך ברצינות.

משה גפני: אני לא חושב שזאת הפיכה שלטונית, אבל נעקוב אחרי זה.

משה גפני: הפיכה שלטונית צריך לעשות על משהו אחר.

משה גפני: בבקשה, עודד, בקצרה.

עודד פורר: רק אעדכן שהפיכה שלטונית הייתה אם הם היו מבצעים את ההחלטות, אז היינו אומרים שקרתה פה באמת מהפכה.

עודד פורר: בינתיים מה שקורה זה שום דבר חדש ממה שאנחנו מכירים בשנים האחרונות.

משה גפני: כן.

עודד פורר: אני רק רוצה כבר לנצל את ההזדמנות, שוב, גם על זה קיימנו פה דיון, בהקשר של "מרכבים" ובהקשר של תוצרת הארץ והעדפה מתקנת ורכש גומלין, והעניין הזה לא זז.

עודד פורר: אתה יודע, נלך למערכת בחירות, עד שתסתיים מערכת הבחירות מפעל לא יהיה, עובדים יהיו מפוטרים וילכו הביתה, וחבל.

משה גפני: אני מנסה לעקוב אחרי זה, אתה צודק במאה אחוז.

משה גפני: יש גם את הנושא של הרכב ההיברידי – אני לא הולך להיכנס לזה עכשיו יותר מדיי – יש גם את הרכב ההיברידי, שגם שם אני קורא בעיתונים שהם הולכים לבטל את זה.

משה גפני: יש פה כמה דברים שצריך לעקוב אחריהם.

משה גפני: אני עוקב אחרי הדברים כדי לראות האם באמת מדובר על משהו דרמטי או שזה דבר שגרתי שבודקים את זה, 1 בינואר כמו ששגית אמרה.

משה גפני: אני לא מזלזל.

עודד פורר: העניין שאת כל הדברים האלה נוכל לתקן גם אחרי הבחירות.

עודד פורר: בסיפור של מפעלים שייסגרו - - -

משה גפני: אני לא מקל ראש בעניין הזה.

משה גפני: שי, המנכ"ל, אתה יכול לענות לעודד?

משה גפני: אמורה להיות לכם ישיבה בעניין הזה.

משה גפני: אתה יכול להגיד כמה מילים על האוטובוסים?

איתן ברושי: כלכלה ותעשייה

עודד פורר: אגב, משרד הכלכלה היה בעדנו בעניין הזה.

שי רינסקי: אמת ויציב.

שי רינסקי: בוקר טוב, כמה מילים למי שלא יודע.

שי רינסקי: שינוי המדיניות של משרד התחבורה והאוצר בנושא של מכרזי האוטובוסים, שעד לשבע השנים האחרונות לפחות היה בו רכש גומלין.

שי רינסקי: ועדת המכרזים החליטה לשנות את הקריטריונים, אנחנו התנגדנו.

שי רינסקי: זה כרגע נמצא בבית משפט מצד כל הגורמים, מצד היבואנים, התעשייה, ובסוף החודש אמור להתקיים דיון.

שי רינסקי: במקביל, אנחנו נפגשים היום עם משרד האוצר לראות אם אפשר להגיד - - -

משה גפני: אתם זה הכלכלה?

שי רינסקי: הכלכלה, האוצר והתחבורה.

משה גפני: בדרג שלך?

משה גפני: מנכ"לים.

שי רינסקי: כן, מנכ"לים.

עודד פורר: אגב, זה קורה באותו יום, רק היום פורסם שבכיר במערכת השלטון במימשל טראמפ מאוד מוטרד מההשתלטות הסינית על הכלכלה הישראלית, אפרופו הנושא הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך, שי.

משה גפני: אני עובר לסעיף היחיד שיש על סדר-היום, זה הגנה הצעת צו היטלי סחר ואמצעי הגנה (היטל היצף על יבוא צמנט פורטלנד אפור מטורקיה ומיוון) (הוראת שעה).

משה גפני: כרגע המצב הוא שהיה דיון במשרד הכלכלה.

משה גפני: אבקש מאדוני המנכ"ל, אם תוכל לדווח על זה.

משה גפני: מה שקורה כרגע זה שמפעל ה"מלט הר-טוב" עלול להיסגר אם אכן המצב יהיה כזה שלא יהיה היטל היצף.

משה גפני: אני לא מדבר עכשיו על "נשר", אני מדבר על זה ש"מלט הר-טוב" יעבור ליבוא מטורקיה ומיוון.

משה גפני: נספק את העבודה לטורקים, בעיקר שאת עמדתם כלפינו אנחנו יודעים, אבל בעיקר מקום כמו בית שמש, על כל פנים קיימת סכנה שעובדים יישלחו הביתה כשאנחנו בעצם לא מבצעים את הדבר הכי פשוט שצריך לבצע.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, האם אתה יכול להגיד איפה אנחנו עומדים עם זה או שאני אאפשר לחברי הכנסת.

משה גפני: בבקשה.

דוד אמסלם: שי, מה שלומך?

שי רינסקי: טוב.

דוד אמסלם: תראה, ביקרתי במפעל "מלט הר-טוב" לפני למעלה משנה.

דוד אמסלם: תראה, הסיפור של מלט, בזמנו בעצם מדינת ישראל אילצה את "נשר" להיפרד מ"מלט הר-טוב".

משה גפני: נכון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כי החליטו שזה בעצם מונופול, << אורח >> ולכן אמרו: בואו נייצר תחרות, והכריחו אותם למכור את המפעל.

דוד אמסלם: רכש מאן דהו את המפעל, ובעצם ככה המפעל ייצר, והתקדמנו.

דוד אמסלם: מה שקרה זה שכשהיבוא נפתח למדינת ישראל – אין לי בעיה עם היבוא, זה בסדר, הבעיה שכאן יש היצף.

דוד אמסלם: הרי קבעתם שיש פה מחירי היצף.

דוד אמסלם: מה המשמעות של מחירי היצף?

דוד אמסלם: שנבין מה הרעיון.

דוד אמסלם: שיש איזשהו גוף בין-לאומי שמוכר במחירים מאוד זולים במדינת ישראל, אפילו יותר זולים מהמקומות שהוא מייצר, וזאת על מנת להציף את השוק כדי שמפעל כמו בהר-טוב ייסגר, ואחרי זה המחירים יעלו עוד הפעם.

דוד אמסלם: דרך אגב, די דומה למה שקרה באתונה, אתה סוגר את המפעל ואז אין לך כמעט איום בתוך מדינת ישראל, ואז אתה מעלה את המחיר והכול בסדר.

דוד אמסלם: מפעל כמו "מלט הר-טוב" זה לא הדלקנו את האור, כיבינו את האור.

דוד אמסלם: ברגע שהוא נסגר אז הוא נסגר.

דוד אמסלם: אי-אפשר בעוד שנה להגיד לו: תשמע, עכשיו בוא תתפעל את המפעל.

דוד אמסלם: זה ברור לכם לחלוטין.

דוד אמסלם: המפעל הזה זקוק גם ככה להשקעות בקטע הטכנולוגי.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שמה שקרה כאן זה דבר שהיה אסור שיקרה בגלל שאתם החלטתם, בדקתם שיש פה מחירי היצף.

דוד אמסלם: ולכן כשיש מחירי היצף יש חוק במדינת ישראל וצריכים לפעול.

דוד אמסלם: 0.25%, שי, זה כלום, זה כאילו אין שום דבר, ולא עשינו שום דבר.

משה גפני: מאה אחוז.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על המשפחות וכו' וכו', אני מדבר על התעשייה הישראלית.

דוד אמסלם: תבין, כל תעשייה ישראלית, ברגע שיהיו פה מחירי היצף התעשייה הזאת תקרוס.

דוד אמסלם: בגלל זה יש את הממונה, בגלל זה אתם קיימים, בדיוק כדי להגן על המצבים האלה.

דוד אמסלם: וכאן יבוא מי שיטען ויגיד: רבותיי, זה יעלה את מחירי הדיור.

דוד אמסלם: למרות שזה בכלל לא משנה, היצף זה היצף.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שכל הסיפור הזה משפיע על מחירי הדיור במאות שקלים.

דוד אמסלם: אולי בדירה זה משהו אבסורדי בכלל.

משה גפני: אתן קודם לשי רינסקי.

משה גפני: החברים גם רוצים להתייחס לעניין הזה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

איתן ברושי: אפשר לשאול שאלה?

איתן ברושי: ועדת הבדיקה פה?

איתן ברושי: היושב-ראש שלה פה?

דני טל: לא.

איתן ברושי: זאת שהמליצה המלצות וקיימה דיונים ארוכי טווח על עתיד הענף וכו', הוא לא פה?

משה גפני: בסדר, אבל המנכ"ל פה.

איתן ברושי: רציתי רק לדעת אם היושב-ראש פה.

איתן ברושי: בטח הוא עסוק במשהו אחר.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד עוד משפט.

דוד אמסלם: משה, אתה זוכר את הסיפור שהיה לנו עם ההיטלים לגבי הדלקים?

משה גפני: כן.

דוד אמסלם: אתה זוכר שהחרגנו את אותו דלק בגלל אותו סיפור של המפעל.

שי רינסקי: "פדקו".

שגית אפיק: "פדקו".

משה גפני: אנחנו עכשיו בתהליך, נראה מה עושים.

משה גפני: אנחנו יכולים לאשר את מה שהמשרד נותן, את מה שהממשלה נותנת, אנחנו יכולים לא לאשר, יכולים לשנות.

משה גפני: בוא נשמע קודם את המנכ"ל, נדע איפה אנחנו עומדים בעולם.

משה גפני: שי, בבקשה.

שי רינסקי: כמה מילים.

שי רינסקי: קודם כול כדי לתת רקע.

שי רינסקי: החקירה התחילה לפני מעל שנה וחצי, באפריל 2017, כדי שנבין את ההתמשכות ואת אורך התהליך של בדיקת היצף או כמה זמן לוקח לתלונה כזאת.

שי רינסקי: ואכן באמת באוגוסט 2018 הממונה על ההיטלים אצלנו, דני, החליט וקבע שיש היצף ויש נזק ויש קשר סיבתי בין שלושת הדברים הללו.

שי רינסקי: אבל צריך לזכור שלחוק יש כמה שלבים.

שי רינסקי: השלב הבא זה ועדה מייעצת.

שי רינסקי: הוועדה המייעצת שחברים בה ההגבלים העסקיים, אנשי ציבור.

קריאות: - - -

קריאה: הם לא חברים.

שי רינסקי: סליחה, סליחה, נכון.

עידו סופר: אוצר, כלכלה, נציגי ציבור.

שי רינסקי: אוצר, כלכלה ואנשי ציבור, החליטה פה אחד לא להטיל היצף.

שי רינסקי: וזה מתוך שיקולים נוספים שהיא סוברנית לחשוב, ואלו שיקולים משקיים – מה ההשפעה על המשק, במיוחד כתוצאה מכך שיש פה מונופול ששולט במעל 60% מהשוק.

שי רינסקי: כשזה הגיע לשר הכלכלה הוא שקל במערכת האיזונים ואמר שהוא רוצה להשאיר את המדוכה הזאת, להטיל היצף מינימלי מתוך רציונל שנבדוק כל רבעון מה היבוא עושה למשק.

שי רינסקי: הוא קבע שברגע שיהיה מעל 50% יבוא הוא יטיל את ההיטל.

שי רינסקי: זה הרעיון בבסיס החלטתו של שר הכלכלה, שיש פה איזון – מצד אחד להסתכל על יוקר המחיה, על כל שוק הדיור, שוק התשתיות; ומצד שני, התעשייה חשובה לנו.

שי רינסקי: אנחנו בקשר שבועי עם "מלט הר-טוב" כדי לראות איך ניתן בכלים נוספים ואחרים לעזור, זה הרציונל.

עודד פורר: סליחה, מה שלא מונח בפנינו זה מה שקבע הממונה.

שגית אפיק: הוא קבע שיעור היטל מקסימלי לתקופה מקסימלית.

שגית אפיק: את שיעור ההיטל המלא לתקופה מקסימלית.

איתן ברושי: כתוב בהתחלה 7%, 4%, כתוב פה.

שגית אפיק: בין 7% ל-22.4%.

שגית אפיק: יש לך במסמך שלי טבלה, אתה יכול לראות.

איתן ברושי: תלוי מה ארץ המוצא.

איתן ברושי: יש גם במכתב הארוך.

עודד פורר: במסמך שלך.

טמיר כהן: יש את זה גם במסמך שלהם.

איתן ברושי: אפשר עוד שאלה לחבר?

איתן ברושי: לשי?

משה גפני: אני אאפשר, אבל שנדע שהוועדה המייעצת אמרה שצריך לתת את המקסימום בהיטל ההיצף.

שי רינסקי: לא, הממונה.

שגית אפיק: לא, הממונה.

עודד פורר: מי שביצע את החקירה, מי שבדק.

משה גפני: הממונה אמר שצריך לתת את המקסימום.

שגית אפיק: את ההיטל המלא.

משה גפני: את ההיטל המלא ועם הזמן המלא.

שי רינסקי: רק חמש שנים.

משה גפני: חמש שנים, 7%.

דוד אמסלם: אז מי החליט שלא?

שגית אפיק: ועדה מייעצת.

שי רינסקי: הוועדה המייעצת החליטה שאין היטל.

דוד אמסלם: שי, איך זה עובד?

דוד אמסלם: מי זה הממונה?

שי רינסקי: הממונה זה הבחור, דני.

שגית אפיק: דני טל.

שגית אפיק: דוד קשני: << דובר >>

אמסלם: זאת אומרת שדני בדק את העניין והחליט, ובעצם המליץ על 22.8%?

שי רינסקי: בין לבין, בין 7% ל-22%.

דוד אמסלם: בין לבין, כל הטבלה הימנית.

משה גפני: נכון.

דוד אמסלם: מי בעצם החליט אחרת?

שי רינסקי: הוועדה המייעצת.

דוד אמסלם: מה המשמעות?

דוד אמסלם: מה הכלים שיש לוועדה המייעצת לבחון את העניין?

דוד אמסלם: הרי זאת העבודה של הממונה.

עידו סופר: אתה לא רוצה להסביר קצת את התהליך?

שגית אפיק: התהליך קבוע בחוק.

שגית אפיק: התהליך אומר שמרגע שהוגשה תלונה לממונה הממונה פותח בחקירה, הוא רשאי לתת ערובה זמנית לתקופת החקירה שלו.

שגית אפיק: במקרה הזה הוא לא מצא לנכון לתת ערובה זמנית.

שגית אפיק: לאחר שהוא מסיים את החקירה שלו הוא מעביר את ממצאי החקירה שלו לוועדה המייעצת.

דוד אמסלם: הבנתי.

שגית אפיק: הוועדה המייעצת מעבירה את ממצאיה לשר הכלכלה.

שגית אפיק: שר הכלכלה מקבל החלטה, מעביר אותה לשר האוצר.

שגית אפיק: לשר האוצר יש 15 ימים לאשר את ההחלטה או לא.

עודד פורר: היו מקרים דומים שהוועדה המייעצת אישרה המלצה שונה?

דוד אמסלם: אשאל את השאלה הבאה.

דוד אמסלם: תראה, מה שקבע דני זה מבחינתו הקטע המקצועי, הרי הוא לא נכנס לפוליטיקה, הוא גם לא נכנס - - -

עידו סופר: גם הוועדה לא.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: יש לכם את מחירי הדיור אצלכם, יש לכם שיקולים אחרים.

דוד אמסלם: הוא בא נקי לנושא.

דוד אמסלם: זאת העבודה שלו, הוא מסתכל על החלון של ההיטל מול זה.

עידו סופר: עושה שימוע, הכול.

שי רינסקי: יש לו שלושה פרמטרים שאם תרצה הוא ירחיב, עליהם הוא מסתכל.

משה גפני: דודי, ברשותך.

משה גפני: דני, אתה יכול להגיד לגבי שלושת הפרמטרים שאותם בדקת?

דני טל: כן.

דני טל: בוקר טוב.

משה גפני: בוקר טוב.

דני טל: בגדול, חקירת היצף מתבצעת על-פי החוק הישראלי ומסת

דני טל: מכת גם על החוק הבין-לאומי שישראל חתומה עליו מול ארגון הסחר העולמי.

דני טל: אנחנו בודקים שלושה פרמטרים עיקריים: היצף, נזק, וקשר סיבתי.

דני טל: כאשר גם לבדיקה של היצף יש קריטריונים מאוד ברורים ומתודולוגיית בדיקה מאוד ברורה אצל - - - .

דני טל: אותו דבר לגבי איך בודקים, האם יש נזק, איך מודדים את שיעור הנזק, וכדומה.

דני טל: וגם לגבי הקשר הסיבתי אנחנו צריכים לשלול כל מיני דברים, להראות קשרים בין ההיצף לבין הנזק.

דני טל: המתודולוגיה מאוד ברורה, החקירה נערכת עד שנה וחצי.

דני טל: במקרה הזה היא נערכה שנה ושלושה חודשים.

דני טל: בעצם אורך החקירה נגזר מזה שאנחנו פונים אל כל הצדדים, מקבלים מהם חומרים, עושים תהליך אדוורסרי בין הצדדים, וכן הלאה.

משה גפני: ברור, כבר דיברנו על זה, כבר היה דיון כזה שהבאת את הדברים.

משה גפני: אני שואל לגבי שלושת הפרמטרים, מה העלית בבדיקתך?

דני טל: אפריד.

דני טל: עוד מילה אחת לפני שאני מגיע לממצאים.

דני טל: הממצאים האלה הם ממצאים ראשוניים.

דני טל: ההמלצה היא ברמה המקצועית, וההחלטה אצל השר, כאשר השר זכאי ואפילו חייב לשקול שיקולים כלל משקיים, זה מופיע לו גם בחוק.

דני טל: כלומר, הוא מקבל לידיו המלצה של מינהל סחר חוץ שיכולה להגיד לו איך זה ישפיע על היחסים הבילטרליים של ישראל עם יוון, למשל, או עם טורקיה.

דני טל: הוא מקבל המלצה של הממונה על הגבלים עסקיים.

דני טל: הוא יכול לקבל מגורמים נוספים שקבועים בחוק את ההמלצות שלהם, ובסופו של דבר הוא משקלל את הכול ומקבל את ההחלטה.

דני טל: עכשיו לגבי החלק שלי, שזאת הבדיקה המקצועית עצמה לפני השיקולים המקצועיים.

דני טל: הבדיקה שלי הראתה שמתקיים יבוא בהיצף גבוה מיוון, יבוא בהיצף נמוך יותר, אבל עדיין היצף, מטורקיה.

דני טל: כאשר בסופו של דבר אנחנו לוקחים שיקולי תחרות ומסתכלים גם על שיעור הנזק, ואנחנו בודקים מה נמוך מבין השיעורים, בין שיעור הנזק לבין שיעור ההיצף.

דני טל: כלומר, יכול להיות מצב שבו שיעור ההיצף עומד על 60%, אבל שיעור הנזק שנמדד הוא רק 20%.

דני טל: ולכן אנחנו אומרים שאומנם יש היצף אבל כל עוד הוא תורם לתחרות ועדיין לא מייצר נזק אנחנו מאפשרים אותו.

דני טל: ברגע שהוא מגיע ל-20% אנחנו אומרים שזה הרף שבו אנחנו קובעים את ההיטל.

דני טל: אותו דבר אנחנו עושים בנפרד עבור כל חברה יצרנית, כי לכל חברה יש את המאפיינים שלה ואת העלויות שלה.

דני טל: ככה אנחנו בודקים את ההיצף.

משה גפני: מה המסקנה שהגעתם אליה לגבי "מלט הר-טוב" בחלק הזה?

משה גפני: בפרמטר הזה?

דני טל: הפרמטר הזה בכלל לא נבדק על "מלט הר-טוב", הוא נבדק על התעשייה המקומית.

דני טל: אסביר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: מה המסקנה שלכם?

דני טל: המסקנה שלנו הייתה שיש שיעורי היצף ונזק שמצדיקים הטלת היטל.

איתן ברושי: מאיפה ה-0.25%?

איתן ברושי: תכתבו כלום.

משה גפני: רגע.

איתן ברושי: אני שואל.

משה גפני: רגע, מה אתה רוצה ממנו?

איתן ברושי: הוא עובד מדינה.

קריאות: - - -

משה גפני: איתן, מה אתה רוצה ממנו?

משה גפני: הוא עושה את עבודתו, והוא דווקא עוזר לך.

איתן ברושי: עבודתו בלי תוצאה.

שגית אפיק: הוא המליץ על ההיטל המלא, איתן.

איתן ברושי: אבל אני שואל.

איתן ברושי: מותר לשאול שאלה?

משה גפני: איתן, שנייה.

איתן ברושי: תסבירו.

איתן ברושי: יש לי זמן.

משה גפני: יש לך זמן, בסדר.

משה גפני: לי אין כל כך, יש לי פריימריז.

משה גפני: אבל אנחנו רוצים לדעת ממנו, הוא איש מקצוע, איתן, תקשיב לי.

איתן ברושי: מקשיב.

משה גפני: הוא איש מקצוע.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת לא את התוצאה בסוף, על התוצאה בסוף נדון.

משה גפני: אבל מה שביקשתי לדעת, מה שאנחנו רוצים לדעת ממנו זה מקצועית, האם יש היצף או אין היצף, עם השקלול של מה שהוא אמר בצדק.

משה גפני: הוא אומר שיש היצף, נקודה.

איתן ברושי: נכון, יש היצף גדול.

משה גפני: בסוף נשלח אותך לעבוד אצלו.

איתן ברושי: הוא הגיע לאחוזי מס גבוהים.

משה גפני: דני, לגבי הדברים האחרים.

דני טל: בדקנו שמונה חברות, התוצאה נעה בין אפס לבין 22.8%.

משה גפני: יש עוד שני פרמטרים שהייתם צריכים לבדוק?

שי רינסקי: הוא לא.

שי רינסקי: לוועדה המייעצת יש את היכולת - - -

שגית אפיק: אבל הוא גם התייחס לשיקולים כלל משקיים, דני.

משה גפני: הוא התייחס לזה, יש לו דוח של 180 עמודים, נדמה לי.

שגית אפיק: 130.

שי רינסקי: נכון.

משה גפני: 130 עמודים.

משה גפני: אתם יודעים מה זה ללמוד דוח כזה?

דני טל: צריך להבין את מאפייני התעשייה, ואני חושב שהשר עשה פה עבודה - - -

משה גפני: האם היטל היצף בעניין הזה של "מלט הר-טוב" עושה נזק לתעשיית הדירות?

משה גפני: האם זה יעלה את המחירים?

משה גפני: האם זה ישנה?

עידו סופר: לא נבדק העניין הזה.

משה גפני: מישהו ביקש ממך להתערב עכשיו?

משה גפני: אתם תתערבו בדברים אחרים.

עידו סופר: באיזה דברים?

משה גפני: בדברים שאתם צריכים לעשות שאתם לא עושים.

משה גפני: אתה רוצה שאני אתחיל למנות אותם?

דוד אמסלם: את הטבות המס ליישובים, למשל.

ינון אזולאי: זה לא הוא.

שגית אפיק: קח את זה מהדוח של דני.

משה גפני: אני יודע, אני מכיר את זה, השפעת ההיטל על מחירי הדירות.

מיכאל מלכיאלי: על דיור.

עודד פורר: שלא נדבר על מכס - - -

משה גפני: יש הרבה דברים.

עודד פורר: יש להם מה לעשות.

משה גפני: כן, נראה שעזבו את כל הדברים, לא עושים בכל הדברים כלום, רק מטפלים בזה.

משה גפני: למה זה אכפת לכם?

עידו סופר: באיזה נושא?

עידו סופר: בלבלת אותי.

משה גפני: תשמע, זה פשוט לא להאמין.

משה גפני: אם אתה הולך להיות ראש ממשלה באיזשהו שלב - -

דוד אמסלם: אין צ'אנס.

משה גפני: - - יש לי הצעות בשבילך איך מטפלים באגף התקציבים.

משה גפני: בבקשה.

דוד אמסלם: מספיק להיות שר החוץ - - -

מוסי רז: כדי שלא יעשו חוק אמסלם - - -

דוד אמסלם: צריך לטפל בעוד כמה דברים במדינה כדי שבאמת העסק יחזור - - -

עודד פורר: מה קרה לביטחון?

עודד פורר: מסודר?

דני טל: אני אשתדל לפני שאאבד את הקול לגמרי.

משה גפני: סליחה, אל תשים לב.

דני טל: ההפסקות האלה טובות לי.

משה גפני: דני, בבקשה, לגבי ההשפעה על מחירי הדירות.

דני טל: הבדיקה שלנו הראתה שבדירה ממוצעת ששטחה כ-100 מטר נכנס מלט בעלות של כ-7,500 שקל.

דני טל: המשמעות של גלגול ההיטל לעליית מחירים, אם ייווצר, היא סדר גודל של 750 שקל על כל 10% במחיר, מצד אחד.

דוד אמסלם: שקלים חדשים אתה מתכוון.

דני טל: מצד שני צריך גם להבין שההערכה שלנו הייתה שזה לא יגולגל גם בגלל ההיקף הנמוך וגם בגלל העלות הנמוכה, וגם בגלל שראינו סך הכול שהייתה ירידת מחירים בתחום המלט בתקופה האחרונה, וזה לא ממש השפיע על מחירי הדירות גם בכיוון ההפוך.

דני טל: אנחנו חושבים שמחיר הדירה פחות מושפע ממחיר המלט, אבל נשים את זה - - -

מיכאל מלכיאלי: 750 לדירה?

קריאה: לדירה של 100 מטר.

משה גפני: זה לא משפיע, זה מה שהוא אומר.

שגית אפיק: הוא אומר שזה גם לא יגולגל לצרכן.

משה גפני: לא יגולגל לצרכן גם אם יהיה רווח, לא לפה ולא לפה.

שגית אפיק: אתה תגיד מה הוועדה המייעצת חשבה.

דני טל: למרות מה שאמרתי, הוועדה המייעצת - -

משה גפני: תכף נשמע את הוועדה המייעצת.

דני טל: - - חשבה שזה יוביל לעליית מחירים.

דני טל: חשוב גם לציין את זה, כי יושב-ראש הוועדה לא נמצא פה, והיו על זה דיונים.

דוד אמסלם: ברשותך, משה, אני יכול לשאול אותם שאלה?

משה גפני: אני רק רוצה שהוא יסיים, בסדר?

משה גפני: לגבי יוקר המחיה?

שגית אפיק: מחירים.

דני טל: יוקר מחיה זה איך זה ישפיע על מחיר הדיור.

דני טל: אני מעריך שזה לא אמור להשפיע דרמטית.

משה גפני: אז זה גם לא משפיע על יוקר המחיה.

משה גפני: מה עם יחסי החוץ של ישראל עם יוון וטורקיה?

דוד אמסלם: יוון וטורקיה זה חשוב מאוד.

דני טל: הייתה התייחסות.

שי רינסקי: היו בקשות, השגרירים באו ומחו, אם זאת השאלה.

משה גפני: אבל מה המסקנה שלך?

משה גפני: זה יכול לפגוע ביחסים עם טורקיה למשל?

קריאות: - - -

דוד אמסלם: - - - על הטורקים מאשר על תושבי בית שמש.

ינון אזולאי: כמה שהם טובים, כן?

ינון אזולאי: כמה שהם טובים.

ינון אזולאי: מקסימום כיסא יותר נמוך.

דני טל: הייתה פנייה מיוון, שלא הייתה בפניי, בעניין הזה.

דני טל: כשסיימתי את החקירה היא הגיעה בפני הוועדה המייעצת והשר, וגם נציגה של משרד החוץ הופיעה בפני הוועדה המייעצת והביעה את עמדתה נגד הטלת היטל על יוון בשיעור שיפלה אותה מול טורקיה.

משה גפני: זאת אומרת שאם אני מסכם את הדברים – לא בנוגע אליך, אתה איש מקצוע, אני מעריך את העבודה שלך, הכנת גם דוח מאוד מקצועי ורציני – אני מסכם את הדברים קודם בשבילנו, ממה שאמרת וממה שכתוב בדוח.

משה גפני: מחירי הדירות לא יעלו כתוצאה מהיטל היצף; יש היצף, זאת עובדה ברורה לחלוטין, יש כנראה את התחרות בין "נשר" לבין "מלט הר-טוב", אני לא נכנס לעניין הזה; אין העלאה ביוקר המחיה כתוצאה מהיטל היצף, אם אכן היה מוטל אפילו בשיעורים הכי גבוהים; אם יש היטל היצף אין פגיעה במערכת היחסים בין ישראל לבין יוון וטורקיה.

משה גפני: אלה המסקנות המקצועיות.

משה גפני: אני עוד לא מדבר על המסקנות הציבוריות.

משה גפני: במסקנות המקצועיות זאת תמונת המצב.

משה גפני: אני מבקש לפני שאני נותן לח"כים - - -

איתן ברושי: רק שאלה אני רוצה.

עידו סופר: רק נקודה אחת אם אפשר להעיר.

ינון אזולאי: באיזה עניין אתה רוצה?

עידו סופר: של עבודת הממונה.

משה גפני: למה העניין חשוב לכם?

שגית אפיק: הוא חבר בוועדה המייעצת.

עידו סופר: אני גם חבר הוועדה המייעצת.

עידו סופר: רק אגיד על עבודתו של דני, הוא אמר את זה, מבחינה חוקית כדי לפתוח בחקירה נדרש איזשהו אחוז מסוים של שיעור - - -

משה גפני: אני רוצה רגע.

עידו סופר: רק שנייה.

משה גפני: אני עדיין נבחר ציבור, אני לא יודע מה יהיה בבחירות.

משה גפני: אתה בטוח נשאר, אז לפחות תן לי את פרק הזמן הזה שאני יכול לדבר איתך בגובה העיניים.

ינון אזולאי: אם יהיה מפץ גם אתה תישאר.

משה גפני: אני שואל אותך, היית חבר בוועדה המייעצת?

עידו סופר: כן.

משה גפני: היית בדעת מיעוט?

משה גפני: בדעת רוב?

משה גפני: בדעת האמצע?

שי רינסקי: היה בוועדה פה אחד.

משה גפני: אבל זה התחיל עם זה שהיה פה אחד או שזה התחיל עם ויכוח?

שי רינסקי: מה זה משנה, שורה תחתונה פה אחד.

משה גפני: זה מאוד משנה.

עידו סופר: יו"ר הוועדה, לפני שאני מדבר על הוועדה המייעצת, רק לחבר הכנסת אמסלם, מה שדני אמר זה שלמעשה הוא בוחן את היטל ההיצף על עיקר השוק היצרני המקומי.

עידו סופר: למעשה בבחינה הוא היה צריך לנכות את "מלט הר-טוב", וכל הבחינה נעשתה על "נשר", ולכן הניסיון לקשור בין הדברים הוא לא - - -

דוד אמסלם: למה נעשתה על "נשר"?

עידו סופר: כי פשוט מבחינת אחוזי השוק - - -

עודד פורר: זאת אומרת שהבחינה שהוא עשה לא טובה מבחינתכם?

עידו סופר: לא שהיא לא נכונה.

עידו סופר: במה שדני עשה יש פרקטיקה מאוד ברורה שלפי ה-WTO, אבל זה לא - - -

דוד אמסלם: אבל למה?

עודד פורר: אז למה אתה אומר שהיא לא בסדר?

עידו סופר: אני מסביר.

עידו סופר: כי הודענו ליושב-ראש - - -

שי רינסקי: יש שיטה.

עידו סופר: כי צריך לנכות אותם החוצה בכלל מהבחינה.

עידו סופר: למעשה הדוח לא עוסק בהם.

משה גפני: בסדר, עידו, אמרת את דבריך.

ינון אזולאי: שורה תחתונה, הייתה הצבעה בוועדה, והוא אמר שלפי מה - - - , אז צריך להתייחס למה שהוא אומר.

משה גפני: אנחנו מבינים את העמדה שלך.

עידו סופר: זאת לא עמדה, זאת עמדה שלו, רק דייקתי אותה, זה הכול.

דוד אמסלם: אני יכול לשאול אותו?

משה גפני: איזה עמדה שלו?

משה גפני: את העמדה שלו הוא אמר.

משה גפני: אל תעשה לי טובות ואל תוסיף לעמדה שלו.

משה גפני: העמדה שלו ברורה.

משה גפני: אתם פחות מתחשבים בעובדים, אתם מתחשבים בדברים אחרים.

עידו סופר: ממש לא.

משה גפני: ממש כן.

עידו סופר: ממש לא.

משה גפני: כל הזמן אותו דבר.

איתן ברושי: רציתי שאלה.

איתן ברושי: לא לדבר, שאלה.

משה גפני: בבקשה, איתן, שאלה.

עודד פורר: גם לי יש שאלה, אדוני.

איתן ברושי: שאלה למנכ"ל.

איתן ברושי: בין היתר כשביקרתי במפעל וגם דברים שנאמרו בתקשורת ובישיבות, נאמר שכנגד התנגדות למיסים משרד הכלכלה רוצה לתת שדרוג לתשתיות של המפעל בבית שמש, ולהשקיע בהיקף לא קטן של כספים כדי לאפשר למפעל להמשיך לייצר, כי בכל זאת הממשלה מתגאה באחוזי אבטלה נמוכים וכו' וכו' וכו'.

איתן ברושי: לא אמרת שום דבר על העניין הזה של השקעות ותקציבים.

איתן ברושי: אז רק בשביל ההבנה, האם הממשלה עומדת עדיין על כך שמצד אחד יהיה היצף, ומצד שני - - -

משה גפני: הם לא יכולים לעזור, הם לא עומדים בקריטריונים.

משה גפני: זה סתם, זה לסגור את המפעל.

איתן ברושי: רגע, אולי נשמע.

איתן ברושי: דובר פה על השקעה גדולה על בסיס מחצבה, שזה הדבר העיקרי למפעל, זה חומר הגלם.

איתן ברושי: חומר גלם קיים שם בטווח של דקות.

איתן ברושי: השאלה אם הממשלה משקיעה כסף, ואם תהיה תשובה חיובית אז בואו נשמע.

משה גפני: תכף נשמע את המפעל.

דוד אמסלם: ברשותך, אני רוצה לשאול שאלה בקצרה את שני הג'נטלמנים.

משה גפני: שני ג'נטלמנים?

משה גפני: יש פה הרבה מאוד.

משה גפני: איזה שניים?

קריאה: העיקריים.

דוד אמסלם: לגבי סופר, לגבי האוצר.

דוד אמסלם: הוא אומר שמנכים בעצם את "מלט הר-טוב" בגלל שהוא קטן.

דוד אמסלם: אם הוא כל כך קטן, למה הכריחו אותם אז להפריט אותו בגלל שהוא מונופול?

משה גפני: שאלה טובה.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: כשאני מציע לכם לדבר אז תמיד תחליטו באיזה צד אתם מחזיקים את המקל.

דוד אמסלם: לגבי דני, תראה, בסוף הציבור לא כל כך מבין, לדעתי, את המשמעות של ההיצף.

דוד אמסלם: זה לא שהמחירים יורדים בגלל היבוא והוא קבוע.

דוד אמסלם: זה בסדר, מדינת ישראל היא מדינה שאין לה בעיה, וגם יש לה רצון לייבא לכאן מוצרים זולים.

דוד אמסלם: אלא מה הרעיון של ההיצף?

דוד אמסלם: שהמחיר הזול בא בתקופה קצרה כדי למוטט את המפעל.

דוד אמסלם: ואחרי שהמפעל מתמוטט ונסגר אז המחיר מתחיל לעלות, ראה מחיר הטונה "סטארקיסט".

דוד אמסלם: לכן כשאתה אומר לי שזה מחיר ההיצף וזאת העמדה המקצועית שלך, זאת העמדה היחידה הנכונה פה.

דוד אמסלם: שיקולים אחרים זה משהו אחר – יחסים בין-לאומיים, יחסים בילטרליים, אנחנו אוהבים אותם, לא אוהבים אותם, קונים מטוסים, זה סיפור אחר.

דוד אמסלם: אבל הצד המקצועי שלך הוא הצד הכי מעניין פה בשולחן בגלל שבסופו של דבר אם ההיצף הזה, כפי שקבעת, לא יקרה וכתוצאה מזה - -

ינון אזולאי: המפעל ייסגר.

דוד אמסלם: - - "נשר" "הר-טוב" באופן מלאכותי לא יוכל לעמוד בתחרות בגלל שיש פה היצף מלאכותי, אז זה שהוא ייסגר מה זה יעזור לנו?

משה גפני: רבותיי אני רוצה לעשות סדר בעניין.

משה גפני: אנחנו צריכים להגיע לאיזושהי מסקנה בסוף הדיון, אין לנו את כל היום, גם יש לי פריימריז, אמרתי לכם, לא חשוב.

עודד פורר: גם לי.

משה גפני: גם לך.

דוד אמסלם: היחיד שאין לו זה אני.

משה גפני: אני רוצה לעשות את זה לפי הסדר.

משה גפני: אני אתן לחברי הכנסת שיגיעו אם אפשר בקצרה שאלות ודברים מהסוג הזה; אני רוצה לתת ליבואנים; ואני רוצה לתת לאנשי המקצוע שנמצאים פה.

משה גפני: נצטרך לדעת מה הם מבקשים מאיתנו.

עודד פורר: אפשר להסביר למה 0.25%?

משה גפני: נצטרך לקבל החלטה, ועל השולחן.

עודד פורר: אבל הם לא הסבירו למה.

עודד פורר: למה לא 0.26% או 0.27%, למשל?

משה גפני: אני חושב שהוא אמר.

שי רינסקי: אני אגיד.

משה גפני: בבקשה, שי.

שי רינסקי: הדילמה, עודד, תזכור שלפני השר מגיעה כל האינפורמציה, יש להגבלים העסקיים חוות דעת שלהם, שפה הייתה שלילית עם השפעה של 350 מיליון שקל על המשק; יש את הוועדה המייעצת שקבעה שיש היצף אבל משיקולים נוספים קבעה שאין להטיל היטל; יש את ההמלצה של דני שיש להטיל היטל.

שי רינסקי: לכן כשהשר לוקח את כל השיקולים הללו - - -

עודד פורר: תפקידו הוא להחליט?

שי רינסקי: ולכן הוא החליט.

שי רינסקי: הוא החליט לתת היטל - - -

מוסי רז: - - - חצי היריון.

שי רינסקי: זה לא חצי היריון.

שי רינסקי: הוא החליט שיש היטל מינימלי - -

מוסי רז: של רבע אחוז.

שי רינסקי: - - ולבדוק את השוק כל ריבעון.

שי רינסקי: למה רבע האחוז הזה?

שי רינסקי: כדי להשאיר את זה על אש נמוכה.

שי רינסקי: תזכור שלפתוח מחדש ולעשות את החקירה מהתחלה זה שנה וחצי, זה מאפשר לקצר תהליכים.

שי רינסקי: זאת אומרת, אם כל רבעון נראה שהיבוא עלה מעל 50% נוכל - - -

עודד פורר: כשתראו שהמפעל נסגר אז תוכלו להטיל היטל היצף.

שגית אפיק: לא, הוא אומר לך שהוא לא התכוון להטיל היטל.

מוסי רז: חברה טובה.

מוסי רז: זה בעצם אומר - - -

ינון אזולאי: אבל תתחיל את זה מגבוה יותר ותוריד בשביל לא לזרוק את העובדים הביתה.

שגית אפיק: בדיוק, זה נכון.

שגית אפיק: זה מה שהוא אומר בדיוק.

שגית אפיק: הוא לא התכוון להטיל היטל, אבל הוא רצה להשאיר את האופציה של פתיחת חקירה.

קריאות: - - -

איתן ברושי: אבל, חבר'ה, אלו לא עגבניות שתלויות בגורמי שמיים, זה מוצר קשיח.

איתן ברושי: מה אתם מבלבלים את המוח.

איתן ברושי: יודעים כמה מייצרים, כמה צריך.

משה גפני: תודה, תודה.

אבי אלימלך: זה מוצר אסטרטגי.

איתן ברושי: מה, זה עגבניות?

איתן ברושי: מה קרה לכם?

איתן ברושי: אתם לא יודעים כמה בונים?

איתן ברושי: כמה צריך?

איתן ברושי: מה הבעיה?

איתן ברושי: נגמור את זה תוך חמש דקות.

איתן ברושי: רוצים או לא רוצים שיהיה פה מפעל?

משה גפני: תודה.

משה גפני: מוסי, בבקשה, שאלה.

עודד פורר: אגב, אתה במצב הזה מייצר שוק לא ודאי גם ליבואנים, כי גם הם עצמם לא יכולים להיערך.

עודד פורר: עכשיו הוא רוכש ציוד, הוא עושה רכישות שנה קדימה, גם הוא לא ידע להגיד מה יקרה.

שי רינסקי: איזה ציוד הוא רוכש?

שי רינסקי: יבואן?

עודד פורר: יבואן.

עודד פורר: עכשיו הוא עושה הזמנה, הרי הוא לא מזמין את המלט ביום ראשון ומקבל אותו ביום שני.

משה גפני: הוא רק רוכש יחצן אז זה דבר קשיח.

עודד פורר: גם הוא לא ידע בסוף.

עודד פורר: אתה יודע מה, לשיטתי אני אומר לך, אפילו ליבואן עדיף היצף גבוה.

משה גפני: עודד, תודה.

משה גפני: מוסי.

מוסי רז: שאלה טכנית לגמרי על סדר הדיון.

עודד פורר: ודאות לשוק הפרטי היא לא פחות חשובה בהקשר הזה שהוא יודע שלא כל שלושה חודשים משנים לו משהו.

עודד פורר: זה גם נושא, וגם זה צריך להיות על השולחן.

מוסי רז: אני רוצה לשאול האם יש פה לוביסטים שלא מסומנים בסרט כתום.

איתן ברושי: ראיתי שרושמים בכניסה לישראל עם מי נפגשים.

מוסי רז: שאני לא אשאל פרטנית על אנשים, אז אני שואל, האם יש פה לוביסטים שלא מסומנים בסרט כתום?

משה גפני: יש?

משה גפני: לא.

מיכאל מלכיאלי: איך הגעת לזה?

משה גפני: מי מייצג את היבואנים?

משה גפני: בבקשה.

איתן ברושי: אחרי שדרור התנגד לתחרות הוגנת בדיון בוועדת - - -

משה גפני: חבר'ה, אין לנו את כל הזמן שבעולם, בואו נמקד את הנושא המקצועי.

משה גפני: דרור שטרום, אתה מייצג את היבואנים ואתה עורך דין.

דרור שטרום: נכון, אני מייצג את היבואנים כבר שמונה שנים.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: מה עמדתכם?

משה גפני: בבקשה.

דרור שטרום: אני אסביר אותה.

דרור שטרום: קודם כול אני חושב שגם בדיון הקצר שהיה עד עכשיו נדמה לי שהעמדה של הוועדה המקצועית המייעצת לא הובאה בפני כבודכם כמו שצריך, אני אשתדל בכמה נקודות קצרות להראות.

דרור שטרום: אני רוצה רגע אחד, ברשותכם, להחזיר אתכם בדיוק בשלושה משפטים כמה שנים אחורה.

דרור שטרום: במדינת ישראל כבר הוטל היטל היצף על מלט, זה היה בראשית שנות האלפיים.

רונן יונה: זה לא היה, לא הוטל.

דרור שטרום: הוטל היטל היצף.

רונן יונה: בוא נדבוק בעובדות, לא הוטל.

משה גפני: שנייה, עם כל הכבוד, פה מדבר מי שמקבל רשות דיבור.

משה גפני: מי שלא מקבל רשות דיבור לא מדבר.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם מישהו ירצה להתייחס שיירשם.

עודד פורר: אני גם למדתי שיכולים להגיד דברים לא נכונים, אין בעיה.

משה גפני: בבקשה.

דרור שטרום: אם אני אגיד דברים לא נכונים, חבר הכנסת פורר - -

עודד פורר: אני יודע שמותר.

דרור שטרום: - - אני מציע שתתקן אותי, אבל זה בסדר.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר בכללי.

דרור שטרום: הייתי אז הממונה על הגבלים עסקיים, הוטל היטל היצף על המלט בחלק מהמדינות, ובחלק מהמדינות לא הוטל היטל היצף, אלא היבואנים התחייבו שלא לייבא במחירים מסוימים וכו'.

דרור שטרום: לזה כנראה כוונת ההערה, אבל זה לא משנה, כי במהות הכלכלית הוטל היטל.

דרור שטרום: כתוצאה מההיטל הזה – ויש לי כאן את הגרפים, פשוט לא הבאתי את זה כדי להפיץ – מחירי המלט בישראל במשך כל השנים האלה עד שנת 2016, כולל, היו מהגבוהים ביותר בעולם.

דרור שטרום: מה שהשפיע כמובן על כל שרשרת הערך של שוק הבנייה.

דרור שטרום: ולכן מדינת ישראל החליטה בוועדה מסודרת, בוועדת הרשקוביץ, אחרי ועדת טרכטנברג, החליטה לפתוח את השוק לתחרות מתוך ראייה שהיא רוצה באופן קבוע שיהיה חלק מהיבוא כאן.

דרור שטרום: והנה, יש לנו מצד אחד רצון לתחרות שמלווה בנסיבות שאני לא חושב שצריך להרחיב עליהן, כי משבר הדיור ועליית מחירי הנדל"ן היא בידיעתם של כולנו.

מיכאל מלכיאלי: אתה יכול להגיד בכמה זה יעלה?

דרור שטרום: אני אוכל להגיד, אבל אם לא תיתן לי להתקדם מסודר – אני אגיע גם בסוף לזה, תאמין לי.

דרור שטרום: ובעצם פרצה התחרות מיבוא בסוף שנת 2016, בתחילת שנת 2017, וגם פה עוד פעם יש ניסיון להטיל היטל היצף.

דרור שטרום: עכשיו אני בליבי כולי עם חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אמסלם, משום שאם התרחיש שאתה מתאר היה פה העניין, אני ואתה היינו צועדים ביחד לשקיעה ומטילים היטלי היצף פה של עשרות אחוזים.

דרור שטרום: זה בדיוק התרחיש.

דרור שטרום: במה מדובר?

דרור שטרום: מטילים היטל היצף כשיש חשש שמדינה אחרת מציפה אותנו במחירים לא ריאליים לגמרי - -

דוד אמסלם: זה הרעיון של ההיצף.

דרור שטרום: - - וממוטטת את התעשייה המקומית, זה לב העניין.

דוד אמסלם: נכון.

דרור שטרום: אלו חוקים שנולדו אחרי מלחמת העולם השנייה, ובאמת היו ניסיונות כאלה.

דרור שטרום: אגב, בדרום אמריקה היו מקרים שזה גם קרה, זה לא מופרך.

דרור שטרום: אלא שפה זה לגמרי לא מה שקורה.

דרור שטרום: נכנס יבוא, אדוני, אנחנו אחרי כמה שנים של תחרות, וכל היבוא הזה עומד על 30% או על 31%.

טמיר כהן: 32%.

דרור שטרום: "נשר", שהיא חברת המונופול הקלאסית של ענף המלט כבר עשרות שנים, עדיין בעמדה מונופוליסטית.

דרור שטרום: אנחנו לא במצב שהתעשייה שלנו עומדת.

דרור שטרום: ואני, תאמין לי, פטריוט גדול של התעשייה המקומית.

דרור שטרום: אני לא רוצה שהתעשייה המקומית תתמוטט.

דרור שטרום: אף אחד לא רוצה שהדבר הזה יקרה.

איתן ברושי: מה אתה מציע, דרור?

דרור שטרום: אבל צריך לשים את היד על הלב ולשאול בעיניים נכוחות האם התרחיש הזה באמת עומד לקרות.

דרור שטרום: והדעה של כל הדרגים בכל המשרדים השונים – ולא אכנס כרגע למי אמר למי באיזה שלב ומי כדרר למי – הדעה של כולם אחת ויחידה, לא עומדת לקרוס התעשייה המקומית.

דרור שטרום: וכאן אני מגיע לעניין של "הר-טוב".

דרור שטרום: יש חוק, לצערי אנחנו לא - - -

דוד אמסלם: אז למה הוא קורא לזה היצף?

דרור שטרום: אני אסביר.

איתן ברושי: איפה הנציג של שרגא ברוש?

דוד אמסלם: הרי אם זה לא היצף, אז זאת תחרות רגילה.

דרור שטרום: אתה צודק.

דרור שטרום: אני אשתדל להגיד את זה מאוד מאוד - - - כדרכי.

דרור שטרום: יש שלושה מרכיבים: היצף זה מחירים זולים מדיי ביחס למדינת המקור; הדבר השני זה נזק ממשי למשק; והדבר באמצע זה קשר סיבתי בין השניים האלה.

דרור שטרום: כי אם יש למשל סחורה של מלט שמגיעה במחירים שהם לא בהיצף מקפריסין, כמו שמציינת כאן הוועדה המייעצת באמצע הדוח שלה, שאף אחד בטח לא הגיע, והם כבר במילא מביאים את זה באותו מחיר, אז אין קשר סיבתי, וגם על זה עמדה הוועדה.

דרור שטרום: ולכן ב-overall מה שהוחלט פה – ואני לא שוכח את השאלה, חבר הכנסת מיכאלי, ששאלת, כי היא שאלה חשובה – מה שהוחלט פה, אדוני היושב-ראש ב-overall, בראייה כוללת זה מצד אחד כן לתקוע רגל ולהטיל איזשהו היטל בניגוד לעמדת הוועדה המייעצת; ומתוך עיניים פקוחות בא שר הכלכלה ושר האוצר יחד איתו, ואומרים: היה והיבוא הזה ימשיך לכרסם בתעשייה המקומית, בדיוק בהמשך לתרחיש שצייר כאן חבר הכנסת אמסלם, אז ניכנס ונטיל היטל שבאמת יגן מפני התרחיש שהוא - - -

משה גפני: אם אפשר בבקשה רגע לעצור.

דרור שטרום: כן.

משה גפני: אמר המנכ"ל שבמידה שכאשר מטילים אפילו את ההיטל המינימלי יבדקו את זה כל הזמן לראות האם המחירים עולים, המחירים יורדים, כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אגיד לך מה שתעשו.

משה גפני: היות שהוא מדבר שזה יעבור את ה-50%, ברגע שתראו שאתם עומדים ב-49% יבוא לא תייבאו יותר.

משה גפני: למה?

משה גפני: כדי שמשרד הכלכלה או הממשלה לא יוכלו לעשות את זה.

משה גפני: מה יעשו "נשר"?

משה גפני: "נשר" גם יפחיתו את היצור בכדי שזה מה שיהיה.

משה גפני: המחירים יעלו, חקירה לא תיפתח מכיוון של-50% לא הגענו.

משה גפני: אתם אנשים מתוחכמים, אתם לא אנשים - - -

דרור שטרום: אני יכול להתייחס?

משה גפני: במיוחד שהם לקחו אותך בתור עורך דין, שהיית ממונה על ההגבלים העסקיים, תגיד להם, אם לא תגיד להם אתה חוטא לתפקידך.

דרור שטרום: אני יכול להתייחס?

משה גפני: רגע.

משה גפני: בטח שאתה יכול להתייחס, אבל תן לי רק לסיים.

דרור שטרום: אני מחכה בסבלנות.

משה גפני: אני חושב על זה כבר חודש, אז אתה אומר לי רגע.

דרור שטרום: לא ידעתי שחשבת על זה חודש.

משה גפני: ואז הם לקחו אותך בתור עורך דין, אתה תגיד להם מייד: חבר'ה היבואנים, אתם מרוויחים כסף, שיהיה לכם לבריאות, אבל אם תעברו את ה-50% ביבוא תתחיל חקירה שאנחנו לא יודעים מה טיבה.

משה גפני: אנחנו גם לא יודעים מי יהיה השר אז ומי יהיה – אנחנו לא יודעים.

משה גפני: ואז המחירים יעלו, חקירה לא תיפתח, ו"מלט הר-טוב" יהיה סגור.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: עכשיו תגיד לי שלא תייעץ להם את זה.

דרור שטרום: מה אני אגיד?

דרור שטרום: שאני לא אייעץ להם?

משה גפני: שום דבר.

דרור שטרום: אני לא אגיד.

משה גפני: הם לא יגיעו ל-50% בגלל שהוא יגיד להם שיפסיקו את היבוא ב-49%.

משה גפני: בבקשה.

דרור שטרום: כבוד היושב-ראש, הרעיון הזה, הרי מן הסתם מאחר שכולנו חושבים על כל אפשרות, חצה כבר מוחם של כמה אנשים.

דרור שטרום: אלא מה?

שי רינסקי: - - - 50% אחוז - - - אינדיקציה.

שי רינסקי: אם יהיה 52% - - -

משה גפני: נשמע מה הוא אומר.

משה גפני: תעשה לי טובה, אל תעזור לו עכשיו.

דרור שטרום: ראשית, אני מזמין את שר הכלכלה לבחון את הדברים לא רק ב-50% אלא גם ב-49% וגם ב-53%, משום שההחלטה איננה אומרת שה-50% זה דבר שנועל אותו, זה ראשית.

דרור שטרום: אבל שנית, ברמה הכלכלית אני רוצה להגיד לך שבדקתי כבר את הנושא הזה, ובדקתי את היבואן המרכזי שניצב כאן לשמאלי שהיא חברת "סימנט", ואני יודע מה מגבלת כושר הקיבולת שלה.

דרור שטרום: מדובר בהשקעה של מכלים שנעשו בנמל הקישון, שיש לה מגבלת יכולת קיבול בכל מקרה, שהיא לא יכולה להגיע לא ל-40% ולא ל-45% ולא ל-50%.

קריאה: די, נו, באמת.

דרור שטרום: אז בעניין הזה אני מציע לראות את זה שגם הוועדה וגם השר תפסו את עמדתם וסמכו את עמדתם על דברים שהם בעולם המציאות, לא מופרכים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: דיברת בהרחבה, יפה.

דוד אמסלם: אני רק אשאל אותו שאלה.

דוד אמסלם: האחוז של היבוא זה בגלל אותה קיבולת?

מ דרור שטרום: האחוז של היבוא שלנו בוודאי מושפע.

דוד אמסלם: זאת אומרת שאם הייתה יותר קיבולת היה יותר יבוא?

דרור שטרום: נכון.

דרור שטרום: אגב, כך היה, חבר הכנסת אמסלם - - -

דוד אמסלם: ומה מונע מכם להגדיל את הקיבולת?

דוד אמסלם: מישהו אחר – לבוא ולהגדיל את הקיבולת של זה?

דרור שטרום: לא מונע, רק שאני אדע שאם אני מגדיל את הקיבולת שלי מייד תהיה חקירה.

משה וג'ימה: יש בקשה להרחבה כבר.

דרור שטרום: למה להשקיע כסף טוב אחרי כסף רע?

משה גפני: תודה רבה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אתה מבין את מה שהוא אמר?

משה גפני: בטח שהבנתי.

משה גפני: הוא אמר בדיוק מה שאמרתי.

משה גפני: הוא אמר: ברגע שאני אראה את זה אני אגיד להם.

דוד אמסלם: תהיה יותר קיבולת, תירגעו, יבוא שר אחר.

קריאות: - - -

משה גפני: תשמע, הם לקחו איש רציני, הם לא משחקים פה בנדמה לי.

דוד אמסלם: כן.

דרור שטרום: יש רק עוד שאלה.

משה גפני: לא קיבלת עכשיו רשות, הלכתי להגיד שהם בחורים רציניים היבואנים, הם לקחו אותך.

דרור שטרום: אה, תודה רבה.

משה גפני: על לא דבר.

משה גפני: "מלט הר-טוב", בבקשה.

רונן יונה: תודה רבה.

רונן יונה: קודם כול אני רוצה בראשית הדברים להגיד שאנחנו לא נגד היבוא.

רונן יונה: אם מצטייר כאן ש"מלט הר-טוב" היא נגד היבוא, אז התמונה לא נכונה.

רונן יונה: נשאלה פה שאלה האם הגיעו - - -

משה גפני: אגב, גם אנחנו לא נגד היבוא.

משה גפני: בגלל להט הוויכוח יוצא כאילו שאנחנו נגד זה.

משה גפני: אנחנו לא נגד היבוא.

איתן ברושי: השאלה זה המינון.

עודד פורר: אנחנו בעד שוק חופשי של תחרות הוגנת.

משה גפני: חופשי, בדיוק.

משה גפני: שלא תהיה טעות בעניין.

רונן יונה: גם אנחנו.

משה גפני: אנחנו ועדת כספים, אנחנו מסתכלים - - -

עודד פורר: לא כמו התחרות שמשרד האוצר מסבסד את היצרן - - -

משה גפני: אנחנו מסתכלים על מכלול הנושאים.

משה גפני: מגיעות אלינו בעיות קשות גם בתקציב, גם ביוקר המחיה, גם בעליית מחירי הדירות, מגיעים אלינו כל הדברים אלה, ולכן, בניגוד לאגף התקציבים שמסתכל רק בראייה צרה של להרוויח כסף, אנחנו מסתכלים על המכלול של המשק.

משה גפני: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אבל, גפני, הוא לא ענה על השאלה של יוקר הדיור, בכמה זה יעלה?

משה גפני: אתם צריכים להתפלל שאני לא אהיה יושב-ראש הוועדה בקדנציה הבאה, תאמין לי.

משה גפני: תתפללו.

עידו סופר: בסדר.

דרור שטרום: הם התפללו גם פעם שעברה, זה לא עזר להם.

משה גפני: שמעת?

עידו סופר: נתפלל חזק יותר.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: העיקר שאתם מתפללים.

מיכאל מלכיאלי: - - - נוספות לתפילה הזאת.

עודד פורר: אם אתם רוצים שתפילתכם תיענה תרבו במעשים טובים, אולי זה יועיל לכם, ואז יש סיכוי.

עודד פורר: צדקה.

משה גפני: בבקשה, מר יונה.

רונן יונה: בטרם אכנס ל"הר-טוב" אני רוצה להתייחס לכמה אמירות שנאמרו פה על-ידי שטרום, כי נשאלה שאלה על-ידי חבר הכנסת רז מי הגיע פה כלוביסט ללא סרט כתום, ואני בתחושה שהלוביסט דיבר כרגע.

רונן יונה: אני רוצה להתייחס לכמה עובדות.

דרור שטרום: מה?

משה גפני: מה?

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: הוא העורך דין שלהם.

משה גפני: הוא העורך דין שלהם.

דרור שטרום: אני עורך דין שלהם, ואני לא לוביסט.

דרור שטרום: אני מבקש ממך שאולי תדבר עניינית ותפסיק עם האישית.

רונן יונה: אז אני מדבר עניינית.

דרור שטרום: ואתה יכול להגיד גם "חברי", לא יזיק לך להתייחס בצורה חברית.

רונן יונה: אני מדבר עניינית.

דרור שטרום: אני לא שומע את זה.

רונן יונה: אז תשמע.

משה גפני: מר יונה, אם אפשר - - -

רונן יונה: לגבי הטענות - - -

משה גפני: רגע, אני לא יכול לעבור לסדר-היום על דברים שאתה אומר.

עודד פורר: התחלת לא טוב.

משה גפני: אם אכן יש לך תלונה אתה צריך להתלונן.

משה גפני: יש תלונה שמתלוננים על מקרה כזה.

משה גפני: אני לא בטוח שזה המקרה.

משה גפני: הוא אמר: אני עורך דין שטרום, אני מייצג את היבואנים.

משה גפני: אם יש לך תלונה אתה לא יכול לזרוק את זה פה באמירה כזאת.

רונן יונה: אני מתנצל ואני חוזר בי.

משה גפני: אתה רוצה להתלונן תתלונן.

משה גפני: אם אתה סבור שהוא לוביסט תתלונן.

רונן יונה: אני מתנצל ואני חוזר בי, ואני רוצה להתייחס לנקודות העובדתיות.

משה גפני: בבקשה, לגופו של עניין.

רונן יונה: לגופו של עניין.

רונן יונה: נאמר פה שמאותו היטל שהוטל או לא הוטל המחירים בישראל עלו, וזה לא נכון.

רונן יונה: אנחנו רואים – זה גם נתמך בגרפים שהובאו בפני הוועדה וגם בבדיקות של דני טל – שמחירי המלט ירדו באופן הדרגתי משנת 2006, וזה לא השפיע כהוא זה לא על מחירי הדיור ולא על יוקר המחיה.

רונן יונה: נאמר פה גם שאין היצף.

רונן יונה: אני מנסה להבין בצורה הכי פשוטה – והראינו את זה גם באחד הדיונים הקודמים לחברי הוועדה, איך זה שמחיר המלט ביוון הוא 94 יורו לטון והוא נמכר לישראל ב-32 דולר, כשנקבע גם על-ידי דני טל שזה לא מכסה את עלויות הייצור – איך האמירה הזאת מגבה את הטענה שלא מדובר בהיטל.

רונן יונה: אני רוצה, ברשותכם, להיכנס לנושא של "הר-טוב".

רונן יונה: "הר-טוב" הוקמה והחלה את הפעילות שלה באוקטובר 2015 בעקבות הפיצול מ"נשר", בעקבות החלטה, בעקבות הסכם שהגיע אליו הממונה על ההגבלים דאז בליווי משרד הכלכלה למכור את מפעל "הר-טוב" מ"נשר".

רונן יונה: בתוך כחצי שנה מתחילת הפעילות החלו פעולות המכירות בהיצף.

רונן יונה: דיברו פה על תקופת החקירה, התלונה הראשונה שנפסלה מטעמים טכניים הוגשה בדצמבר 2016.

רונן יונה: לאחר מכן הוגשה תלונה נוספת באפריל, והחקירה החלה בחודש מאי.

רונן יונה: מחודש מאי 2017 במשך שנה ושלושה חודשים – באמצע הייתה גם החלטת ביניים שהוחלט לא להתערב – החברה מתמודדת עם מצב שוק של מחירי היצף, נתח השוק שלנו ירד, לאחר מכן מחירי המכירה גם ירדו, וממשיכים לרדת בעקבות המכירות בהיצף.

רונן יונה: אני רוצה, ברשותכם, להתייחס להחלטת השר.

משה גפני: - - -

איתן ברושי: אנשים באו מרחוק, תשמעו אותם.

איתן ברושי: בשבילם זה לא תיאורטי עכשיו, זה החיים שלהם.

עודד פורר: אבל גם אנחנו עוסקים בזה.

איתן ברושי: אל תדברו כשהם עסוקים, כדי שהם ישמעו.

איתן ברושי: אין מליאה שממהרים אליה.

משה גפני: בבקשה.

רונן יונה: אני רוצה להתייחס להחלטת השר.

רונן יונה: המשמעות המעשית שלה היא שאין היטל, כי ב-0.25% מדובר ב-40 אג' שלמעשה זה ללא היטל.

רונן יונה: כנ"ל לגבי רף הבדיקה של ה-50%.

רונן יונה: פורסם אתמול בעיתונות שחברת "שפיר" הקימה לכאורה מפעל מלט.

רונן יונה: אני רוצה להדגיש שלא מדובר פה במפעל מלט.

רונן יונה: מפעל מלט מייצר את שני המרכיבים העיקריים בייצור מלט, שזה שלב ייצור הקלינקר ולאחר מכן בחינתו למלט.

רונן יונה: המפעל שהוקם על-ידי "שפיר" הוא מפעל טחינה.

רונן יונה: כלומר, "שפיר" מייצרת - - -

משה גפני: לא שאלנו על "שפיר", אנחנו יודעים.

רונן יונה: זה נורא חשוב.

משה גפני: למה זה חשוב?

משה גפני: אנחנו יודעים את זה.

רונן יונה: כי אתייחס לרף ה-50%.

רונן יונה: יבוא קלינקר כמוהו כיבוא מלט.

רונן יונה: כשאנחנו בוחנים מהו נתח השוק של השוק המקומי אני מניח שככל הנראה יתייחסו גם לאותו קלינקר מיובא שנטחן בארץ.

משה גפני: אצלכם "שפיר" היה נושא?

דני טל: "שפיר" הוא יצרן בטון.

דני טל: עד היום הוא קנה מלט, עכשיו הוא מתחיל לייצר בעצמו.

משה גפני: בדיונים שלכם הוא לא עלה.

רונן יונה: הוא לא עלה, אבל אתמול פורסם נתון.

משה גפני: פורסם, אז מה?

רונן יונה: פורסם נתון מאוד חשוב, כי כשנבחן מה נתח השוק של השוק המקומי - - -

דוד אמסלם: הוא מדבר על משהו רציני.

משה גפני: אבל זה לא היה בשיקולים שלהם.

דוד אמסלם: אבל זה מחמיר את הנושא.

משה גפני: נכון.

איתן ברושי: בישראל כדאי להיות יבואן.

איתן ברושי: הציונות החדשה.

איתן ברושי: ככה עם הדגים.

רונן יונה: התייחסו לאותו קלינקר מקומי כייצור מקומי.

עידו סופר: מה הקשר?

קריאות: - - -

רונן יונה: ולכן הרף שנקבע של ה-50% הופך להיות עוד יותר תיאורטי ממה שהוא היה לפני כן.

רונן יונה: לגבי "מלט הר-טוב", אנחנו - - -

משה גפני: אם משרד הכלכלה היה משנה את החלטתו והיה מעלה את האחוזים של ההיטל – חוץ מ-7%, שזה ודאי – עד איזו פשרה היה אפשר להגיע שזה היה מציל את המפעל?

רונן יונה: אנחנו מדברים על לפחות היטל מינימלי של 7%, והורדת סף ה-50%.

רונן יונה: אני חושב שב-7% המפעל יוכל לצלוח ויוכל - - -

משה גפני: ובכמה פחות מ-7% הוא יוכל לצלוח?

רונן יונה: אני בספק רב מאוד אם המפעל יוכל לצלוח את המצב הנוכחי.

עידו סופר: אתם לא מבינים מה אתם עושים, זה הכול.

רונן יונה: אני חייב לציין שהתחלנו שיחות עם משרד הכלכלה גם בנושא של מענקי השקעה וגם בנושא של סיוע לעסקים במצוקה.

רונן יונה: בנושא של מענקי השקעה נכון לנקודת הזמן הזו אין מסלול ואין תקציב, למיטב ידיעתי והבנתי.

רונן יונה: ובסיוע למפעלים במצוקה אנחנו, כפי שציינת, לא עומדים בקריטריונים בנקודה הזאת.

רונן יונה: גם מדובר בשורה התחתונה בהלוואה.

משה גפני: אתה שומע, שי, הוא אומר שהם לא עומדים בקריטריונים בסיוע הזה.

רונן יונה: גם זה, וגם מדובר בסופו של דבר על הלוואה.

רונן יונה: עכשיו אנחנו מדברים פה על תחרות הוגנת.

רונן יונה: בסוף אנחנו רוצים שתהיה תחרות הוגנת.

רונן יונה: בתנאי תחרות הוגנת המפעל הזה יכול לשרוד.

מיכאל מלכיאלי: אולי פה נמצאת הבעיה?

מיכאל מלכיאלי: שאתם לא עומדים בקריטריונים של מפעלים במצוקה, ואתם מאזנים את זה בלייקר את היבואנים.

מיכאל מלכיאלי: עזבו אותם.

מיכאל מלכיאלי: בוא תתמקד בבעיה שלך, שתגמיש את הקריטריונים האלה, ואז תוכל לחיות בשלום, והיבואנים יחיו בשלום.

מיכאל מלכיאלי: לשם אתה חותר בעצם.

רונן יונה: לא.

רונן יונה: חתרתי לתחרות הוגנת.

רונן יונה: תחרות הוגנת היא באמצעות אכיפת חוק היטלי סחר, קרי הטלת היטל, כמו שהוחלט פה על-ידי הדרג המקצועי.

רונן יונה: מטעמים שהם טעמים מקרו-כלכליים החליטו שלא, בין היתר בשל העובדה בשוק שהיה ריכוזי ,ואנחנו אוהבים מאוד לפגוע במונופולים, ונאחזו גם בטענות שהם טענות על יחסי החוץ עם ישראל.

רונן יונה: אני רוצה רק לציין עובדה.

רונן יונה: היקף הסחר עם יוון בשנה הקרובה הולך לרדת משמעותית והיבוא מופנה לטורקיה.

משה גפני: אבל אפילו שהם החליטו אני מוטרד מהיחסים עם ארדואן, זה לא דבר של מה בכך.

רונן יונה: אז אני אומר שהלכה למעשה היחסים פה, השיקולים הבין-לאומיים שנלקחו מגנים על היחסים עם טורקיה.

רונן יונה: זה מה שהולך לקרות ב-2019.

משה גפני: מה התחלת עכשיו?

משה גפני: אחרי שאני מודאג מארדואן אתה עכשיו משפר את היחסים עם טורקיה?

רונן יונה: לא, אני אומר שההחלטה כאן משפרת את היחסים, אז אתה יכול להיות רגוע יותר.

ינון אזולאי: תגיד לי, ה-0.25% תוך כמה זמן – אם המצב הזה ימשיך – אתם סוגרים לדבריכם את המפעל?

רונן יונה: באופן מיידי.

ינון אזולאי: כלומר, לא תגיעו לרבעון שעליו מדבר המנכ"ל שאז תהיה בחינה מחודשת.

רונן יונה: סביר להניח שלא.

רונן יונה: כמו שדני טל אמר, ההחלטה בפני המפעל זה או לסגור את הפעילות או להמשיך לספוג הפסדים.

ינון אזולאי: כמה עובדים ילכו הביתה?

רונן יונה: נכון להיום אנחנו מעסיקים 120 עובדים.

רונן יונה: אני רוצה להדגיש נקודה מאוד חשובה לגבי המפעל.

רונן יונה: אנחנו לא שומרים פה על מפעל במצבו הנוכחי.

רונן יונה: אנחנו שומרים פה על המפעל היחיד שממשלת ישראל בחנה והחליטה שהוא יכול לקיים תחרות בשוק המלט.

רונן יונה: קנינו את המפעל, ידענו שאנחנו לא קונים את - - -

איתן ברושי: מתי זה היה?

איתן ברושי: רק תזכיר.

רונן יונה: באוקטובר 2015.

איתן ברושי: לא מזמן.

רונן יונה: ידענו שאנחנו לא קונים את העיפרון הכי מחודד בקלמר.

רונן יונה: ידענו שהמפעל הזה דורש השקעות משמעותיות, ואנחנו פועלים על מנת לבצע את ההשקעות.

רונן יונה: פה אני מתחבר לדברים שדרור אמר – רק במצב של היעדר ודאות גם מצד היבואנים, ובטח ובטח מצד התעשייה, אין שום יכולת למדוד החזר השקעה.

משה גפני: אני רוצה לתת ליושב-ראש ועד העובדים.

משה גפני: הבנו, אנחנו כבר מסתובבים סביב עצמנו וזה ברור לגמרי.

משה גפני: היות שעידו ביקש גם להביע עמדה, אני רק רוצה להגיד לפני זה שתדעו דבר אחד, לא כל החוכמה נמצאת במקום אחד.

משה גפני: אם אכן יתברר מה שאנחנו חוששים – כל חברי הוועדה מכל המפלגות, קואליציה ואופוזיציה – אם אכן יתברר בסופו של דבר שכתוצאה מהעובדה הזאת המפעל ייסגר – אני לא מדבר על 120 עובדים, שאצלנו זה דבר נורא, הוא גם קריטי, אני לא מדבר על הנושא הזה שאנחנו יודעים את המציאות כמות שהיא עם הוועדה המייעצת – התוצאה תהיה בסוף שלא תהיה תחרות בשוק המלט, המחירים יעלו, לא תוכלו להתמודד עם זה.

משה גפני: המציאות תהיה שיהיה פה נניח מפעל אחד או שיהיה רק יבוא – אני לא כל כך מכיר באופן אישי את ארדואן, לא נפגשתי איתו – אבל אני מניח שברגע שהוא יריח שפה אין תחרות הוא יעלה את המחירים של היבוא.

משה גפני: הוא יעלה בגלל שלא יהיה מי שיעמוד מולו.

משה גפני: כל עוד שיש כמה מפעלים, אחד קטן, אחד גדול, ברגע שלא יהיה את זה אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה, ואנחנו עומדים במצב שלמה אנחנו עושים את זה?

משה גפני: מה יכול לקרות?

משה גפני: המחירים לא יעלו, אני אומר לכם.

משה גפני: מחירי הדירות לא יעלו, זה ברור לגמרי.

משה גפני: ואם זה כן זה משהו מזערי בקצה.

ינון אזולאי: וגם אם יעלה עדיף לתת למוצר ישראלי פה לפרנס את המשפחות שלנו בארץ מאשר את המשפחות של המחבלים בטורקיה.

משה גפני: לא משנה, אבל אני מבין את העניין הזה שאומרים שחוששים מזה.

משה גפני: בואו נלך לאיזשהו מהלך ביניים של לתת להם את האפשרות להמשיך להתקיים.

משה גפני: לפני יושב-ראש ועד העובדים, עידו.

עידו סופר: אני מעדיף בסוף.

רפי אוליאל: עידו, אנחנו נחמדים, לא נתקוף אותך אחר כך.

עידו סופר: אל תדאג לי.

משה גפני: אני לא בטוח שאני נותן לו לדבר.

משה גפני: למה?

משה גפני: הם נותנים לי לדבר?

משה גפני: יושב-ראש ועד העובדים, בבקשה, בקצרה.

משה גפני: כבר הבנו הכול.

אבי אלימלך: כבוד היושב-ראש גפני, כבוד חברי הוועדה והאורחים, אני לא מורגל לסיטואציות שכאלה, מה שאני יודע זה לייצר מלט ולהתפלל הרבה, הרבה מאוד.

אבי אלימלך: אני מבקש להקריא משהו, בבקשה.

אבי אלימלך: אל תיתנו יד לחיסול תעשיית המלט הישראלית על-ידי הטורקים, לסגירת מפעל "מלט הר-טוב" מבית שמש.

אבי אלימלך: מפעל "מלט הר-טוב" הוא הבית שלנו ושל מאות משפחות מבית שמש כבר משנת 1934.

אבי אלימלך: זהו המפעל היחיד חוץ מ"נשר" היכול לייצר בעצמו את כל שרשרת הייצור של המלט משלב המחצבה ועד לצרכן.

אבי אלימלך: המשמעות היא שהמפעל עומד בפני עצמו, כך שגם אם ייפגע יבוא רכיבי המלט לישראל עדיין נוכל לייצר את המלט.

אבי אלימלך: זהו אלמנט מהותי התורם לעצמאות ישראל בכל הקשור לבנייה ולתשתיות.

אבי אלימלך: תמיד ידענו שאם נעבוד קשה ונשלב כוחות נצליח להוביל את המפעל יחד עם הבעלים להצלחה, וכך גם היה.

אבי אלימלך: אבל בשנים האחרונות אנחנו רואים כוחות אחרים זרים אינטרסנטיים שעוברים על החוק על מנת למקסם את הרווחים שלהם ולפגוע במפעל "מלט הר-טוב" ובתעשייה הישראלית כולה.

אבי אלימלך: יבוא מלט במחירי היצף משמעותו מכירה בישראל במחיר זול יותר מאשר בארץ המוצא שלו, במקרה שלנו מטורקיה ויוון.

אבי אלימלך: לא צריך להיות כלכלן מדופלם כדי להבין שלא מדובר בצעד כלכלי.

משה גפני: מר אלימלך, תשתדל לקצר.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: את הנאום הזה אני גם יכול להגיד.

משה גפני: אני לא ועד העובדים, אבל זה ברור.

משה גפני: בבקשה.

ינון אזולאי: תן מילה מהלב זה מספיק.

אבי אלימלך: אני אגיד משהו.

אבי אלימלך: אנחנו בדיוק נמצאים בתקופת השובבים.

אבי אלימלך: הקדוש ברוך הוציא את עם ישראל ממצרים בשביל הכרת הטוב, לימד אותנו הכרת הטוב.

אבי אלימלך: ככה עם ישראל עלה ממצרים והגיע למדינת ישראל.

משה גפני: שי, לא תוכל נגד זה.

שי רינסקי: אמת.

אבי אלימלך: הגיע למדינת ישראל, וזו המדינה שלנו.

אבי אלימלך: בן-גוריון אז אמר: קודם מלט אחרי זה מדינה.

אבי אלימלך: ומה שאני מבקש, שתשמרו על הייצור כחול-לבן ועל המפעל בבית שמש שמפרנס מאות משפחות חוץ מ-120 העובדים, ואנחנו גם תורמים הרבה לאנשים מוגבלים, לקשישים, למועדוני העיוור, זה לא רק ייצור מלט.

אבי אלימלך: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איתן, בבקשה, בקצרה.

משה גפני: אני רוצה לסכם.

משה גפני: אתן לעידו, שהם לא יגידו שאני - - -

איתן ברושי: בקצרה, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: חבריי מהממשלה, אני רוצה לומר שיש לנו היכרות רבת שנים.

איתן ברושי: קודם כול אני רוצה להגיד שזאת לא הכוונה להפוך את זה לעניין אישי או משהו כזה.

איתן ברושי: בכל זאת, כמה מילים.

איתן ברושי: קודם כול, האם זה נכון לומר שהמלט הוא מוצר אסטרטגי?

איתן ברושי: אם המלט הוא מוצר אסטרטגי אז בשיקולים כמו בעוד מוצרים, וראינו שהמלט משמש גם למנהרות ואחר כך גם כדי לסתום את המנהרות, אנחנו מספקים לכולם את כל החומרים.

איתן ברושי: אם המלט זה מוצר אסטרטגי צריך להגיד על זה מילה.

איתן ברושי: אין דבר כזה שבשגרה נביא מלט ובחירום נפתח מחצבות ומפעלים, אין חיה כזאת, אלא אצל מי שבאמת לא מבין כלום, כי הוא לא עשה כלום.

איתן ברושי: מדובר פה על מוצר קשיח יחסית.

איתן ברושי: יש היקפי בנייה, ואני משבח את שר האוצר, ראיתי שירדו מחירי הדיור, אני משבח את שר האוצר.

איתן ברושי: אבל המוצר הזה הוא מוצר שאפשר לתכנן אותו ואפשר לקבוע את המסגרות שלו.

איתן ברושי: אני בעד תחרות אבל הוגנת.

איתן ברושי: ראש הממשלה לא פעם אמר את זה, ואנחנו – אדוני היושב-ראש, אתה איתנו במאבקים על החקלאות – אנחנו לא נגד תחרות, אנחנו בעד להוריד את יוקר המחיה.

איתן ברושי: אבל כשזה יגיע לצרכנים אומרים פה שאין משמעות למחיר הדירה, כמו שנאמר פה לא מזמן בחדר על ידך, שאין משמעות למחיר החלב כשיפרקו את ענף הרפת.

איתן ברושי: מפרקים את הרפת הישראלית, הפרה הציונית היא הכי טובה בעולם.

איתן ברושי: נפרק את הרפת ולא נוריד את המחיר.

איתן ברושי: אז יהיו כמה סוחרים, אחר כך נותנים להם להדליק משואה.

איתן ברושי: מדינה שנותנת לסוחרים להדליק משואה איבדה את דרכה.

איתן ברושי: אני חושב שמקומות עבודה זה דבר חשוב, לכן, אדוני המנכ"ל, אמרתם שתשמרו על המפעל.

איתן ברושי: מעניין שעושים עלות ותועלת, שזה מוצר אסטרטגי, שצריך להבטיח מלאים, מפעלים שגם עומדים בזמן חירום, ספק של משרד הביטחון, כל הדברים האלה.

איתן ברושי: עכשיו נגיד שסוגרים את המפעל, אדוני היושב-ראש, שמישהו יגיד – אני לא מציע את זה – אבל אם סוגרים את המפעל ואומרים לכם פה המנהלים והעובדים שזה לסגור מפעל, כמה תעלה סגירת המפעל?

איתן ברושי: מה, אין לנו שום חשבון של עלות ותועלת?

איתן ברושי: איפה יעבדו אנשים?

איתן ברושי: אז מה?

איתן ברושי: ניתן - - -

משה גפני: אוקיי.

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: לכן אני מציע פה הצעה שלפי דעתי היא ההצעה הנכונה, אמרתי אותה גם לשרים ולאחרים.

איתן ברושי: תראו, על-פי הנתונים, אדוני היושב-ראש, ועל-פי ועדות שהיו לפני הוועדות האלה, ישראל לא יכולה לייצר את כל הביקוש למלט.

איתן ברושי: אתם אומרים – ובאמת קשה להבין את חוסר ההתייחסות של ועדה אחת לוועדה הקודמת – זה לא עניין פוליטי, זה לא מתחלק לפי קדנציות.

איתן ברושי: יש מסמכים ברורים שאומרים שישראל יכולה לייצר 80% מהמלט.

איתן ברושי: נגיד שזה נכון, לא משנה כרגע הפרטים והמספרים, בואו נאמר שלהביא מלט לישראל ברמה שעונה למחסור הקבוע, מוצר קשיח פחות או יותר, נגיד 20%.

איתן ברושי: אז על זה אני נותן פטור או על זה תיתן 0.25%, שיהיה סמלי, ועל כל טון מלט שחורג מהצורך של איזון השוק יהיה מכס, כמו שאומרים להביא עגבניות.

איתן ברושי: מי שרוצה להביא מכס מביא.

איתן ברושי: מכס לא מספיק.

איתן ברושי: אבל לא יכולה להיות פה אמירה למה 50%.

איתן ברושי: למה 40%?

איתן ברושי: יש מסמכים.

איתן ברושי: יושב פה עורך דין דרור שמייצג הרבה לקוחות, כל פעם מזווית קצת שונה.

איתן ברושי: אבל הייתה פה ישיבה עם איתן כבל לא מזמן בוועדת הכלכלה ובאה הממונה על ההגבלים, ובמקום הממונה על ההגבלים רוצים תחרות כלכלית.

איתן ברושי: אמרתי בסדר.

משה גפני: איתן, זה ארוך.

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: להוסיף את המילה הוגנת.

איתן ברושי: אנחנו צריכים לאמץ את המילה הוגנת ולא לאשר תוכנית שהיא לא הוגנת.

איתן ברושי: ולכן אני מציע את ההצעה שלי, שי, אתה מסכים שיצביעו עליה?

איתן ברושי: עידו, פעם אחת תסכים איתי בסוף הקדנציה.

עידו סופר: לא בנושא הזה.

איתן ברושי: באיזה נושא הסכמתם?

איתן ברושי: אתם לא מוכנים להתפשר על כלום.

דרור שטרום: אתה פשוט מציע קרטל.

איתן ברושי: קרטל?

איתן ברושי: מה אתה מציע, דרור?

דרור שטרום: כן, זה מה שיש בעגבניות.

איתן ברושי: אתה מציע חיסול.

דרור שטרום: לא.

איתן ברושי: אז תנסח את זה אחרת.

דרור שטרום: לא מעניינות אותך העובדות בכלל.

איתן ברושי: איזה עובדות אתה מציע?

דרור שטרום: העובדות הן שאתה פשוט מדבר דבר שלא קיים.

ינון אזולאי: העובדים לא מעניינים אותך, אתה לא יכול להגיד עליו ככה.

משה גפני: רק רגע, מה זה?

משה גפני: איתן, כבר עברתי את הזמן, היינו צריכים להחליט.

איתן ברושי: משפט אחרון.

איתן ברושי: לסיכום, אני מציע הצעה שאומרת שההיטל המינימלי 0.25% יוטל רק על ההיקף שייקבע - -

משה גפני: אמרת.

איתן ברושי: - - שהוא משלים את הייצור הישראלי, ומה שמעבר לייצור הישראלי, שאתם יודעים יהיה עליו את המס שהחברים פה ביקשו, 7.5% ומעלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מלכיאלי ביקשת?

מיכאל מלכיאלי: שאלת הבהרה.

מיכאל מלכיאלי: עד עכשיו לא הצלחתי להבין האם וכמה ההיטל הזה ייקר את הדיור.

ינון אזולאי: אמרו שהוא לא ייקר.

ינון אזולאי: הוא אמר שהוא לא ייקר.

מיכאל מלכיאלי: פה שמענו 750 שקל.

מיכאל מלכיאלי: שם מדברים על סכומים אחרים לגמרי.

ינון אזולאי: תקשיב למה שהוועדה אומרת, לא למה שהוא אומר.

משה גפני: חבר הכנסת מלכיאלי, עשיתי שיעורי בית, ואני מאוד מכבד את האמירה המקצועית של דני טל, הוא איש המקצוע מבחינת החוק, מבחינת המציאות.

משה גפני: אני מאוד מכבד אותו, וראיתי את הדוח.

משה גפני: אני חושב שזה 190 עמודים, אמרו לי עכשיו שזה 130 עמודים.

משה גפני: הוא אומר שזה לא מייקר את מחירי הדירות, הוא גם מסביר למה.

משה גפני: אם זה מייקר, זה מאוד מאוד מאוד בשוליים, זה לא השיקול שעומד לנגד עיני שר הכלכלה.

משה גפני: לא זה הנושא, גם לא בוועדה המייעצת שבחנה את הדברים שלו.

משה גפני: לא זה מה שעומד על זה.

ינון אזולאי: אז למה ברף הנמוך ביותר?

ינון אזולאי: למה?

משה גפני: זה לא עומד על סדר-היום, זה לא מייקר, לא זה השיקול.

משה גפני: לפי דעתי זה גם לא צריך להיות השיקול שלנו.

משה גפני: אם אני רוצה, כמו שאתה רוצה, שמחירי הדירות ירדו, אז היה פה דיון האם אנחנו צריכים לדאוג לעובדים או האם אנחנו צריכים לדאוג לציבור שקונה דירות.

מיכאל מלכיאלי: ודאי שלעובדים.

משה גפני: זה היה הדיון.

משה גפני: אין את הדיון הזה.

משה גפני: יש פה דיון אחר לגמרי שהוא דיון אידיאולוגי לגבי הנושא עצמו.

משה גפני: בבקשה, הרשות להגבלים עסקיים.

אוריאל סיטרואן: רשות התחרות.

אוריאל סיטרואן: שינו את השם מרשות ההגבלים העסקיים.

משה גפני: שיניתם את השם שלכם?

עודד פורר: מתי שיניתם?

עודד פורר: פה אושר השינוי?

איתן ברושי: זה אושר בכנסת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם זה משהו רציני אז ארוך, אבל אם זה משהו רציני אז קצר.

אוריאל סיטרואן: אני באמת רוצה להתייחס לכמה נקודות.

אוריאל סיטרואן: קודם אני רוצה להתייחס למה שחבר הכנסת אמסלם אמר לגבי היצף שבא להעיף את היצרן המקומי ואז להעלות מחירים.

אוריאל סיטרואן: חשוב להבין שמלט זה מוצר ייחודי בהיבט של הייצור שלו.

אוריאל סיטרואן: בגלל שההשקעות מאוד גבוהות בכבשן והעלות השולית מאוד נמוכה מה שנהוג בשוק זה שאת העודפים אני מעדיף למכור גם במחיר נמוך, אבל אני לא רוצה להוריד את המחיר לכל השוק, ולכן כשאני מייצא אני מוכר במחיר נמוך.

אוריאל סיטרואן: יש לנו את הנתונים, אני לא יודע אם אתם יודעים, גם היצרנים המקומיים בישראל מוכרים במחיר נמוך ליצוא בגלל הסיבה הזאת.

אוריאל סיטרואן: ולכן המכירות מטורקיה, יוון וקפריסין נמוכות לישראל לא בגלל שהם רוצים להעיף את היצרנים המקומיים ואז להעלות מחיר, אלא כי זה פשוט המאפיינים של המלט.

אוריאל סיטרואן: היצרנים המקומיים גם כן עושים את זה, זה הגיוני, כי יש לך עלויות מאוד גבוהות והעודפים - - -

שגית אפיק: דני, זה נכון?

דני טל: לא.

עידו סופר: אין ייצוא מלט מישראל.

אוריאל סיטרואן: שנייה, יש יצוא לרשות הפלסטינית.

אוריאל סיטרואן: אם תסתכלו על הנתונים תראו שהמחירים שם נמוכים בעשרות אחוזים מהמחירים שהישראלים משלמים.

אוריאל סיטרואן: יש לי עוד כמה נקודות.

קריאות: - - -

משה גפני: בטח ששמעתי, מה, אני אגף התקציבים שאני לא שומע?

אוריאל סיטרואן: רק תיתנו לי לסיים.

אוריאל סיטרואן: זאת הנקודה הראשונה.

משה גפני: תגבירו את התפילה.

אוריאל סיטרואן: הנקודה השנייה.

אוריאל סיטרואן: כשמדברים פה על הגנה על יצור מקומי חשוב להגיד שגם הממונה על היטלי סחר בבדיקה שלו ציין בדוח ש"נשר" לא הפחיתה את ייצור הקלינקר שלה בכבשן.

אוריאל סיטרואן: מה שכן נפגע לה אלו המכירות של יבוא קלינקר והטחינה שלו.

אוריאל סיטרואן: זאת אומרת ש"נשר" פועלת בשני כובעים, היא מייצרת קלינקר בכבשן, ובגלל שיש עודפי ביקוש היא גם מייבאת קלינקר וטוחנת, וזה מה שנפגע לה.

נתנאל היימן: ואם היא הייתה נפגעת היית זורם עם זה?

שגית אפיק: זה גם לא נכון לפני הדוח שלך.

משה גפני: לא חשוב, אז זה לא נכון, מה זה משנה.

איתן ברושי: אבל מה אתה אומר למי שהשקיע כסף במפעל?

איתן ברושי: - - -

משה גפני: איתן, אני לא מסכים לדיאלוג הזה.

משה גפני: הישיבה צריכה להסתיים.

אוריאל סיטרואן: אני אענה על הכול.

אוריאל סיטרואן: אפשר לשאול אותי גם שאלות.

משה גפני: לא, אי-אפשר לשאול אותך שאלות, עם כל הכבוד.

משה גפני: נתתי לך את רשות הדיבור אפילו שלא נרשמת.

אוריאל סיטרואן: בסדר, אז אני מסיים.

משה גפני: ואני שומע בדריכות את מה שאתה אומר, לא צריך שאלות.

אוריאל סיטרואן: אני עוד מעט מסיים.

אוריאל סיטרואן: "נשר" לא נפגעה בייצור שלה, היא נפגעה ביבוא.

אוריאל סיטרואן: וכמו ש"הר-טוב" אמרו, יבוא קלינקר והטחינה זה בדיוק כמו יבוא מלט.

נתנאל היימן: אם "נשר" הייתה נפגעת היית תומך?

משה גפני: מה זה עכשיו?

אוריאל סיטרואן: עכשיו חשוב להגיד שקודם כול אם המחירים לא יעלו אז זה לא יעזור ל"הר-טוב".

אוריאל סיטרואן: ברור שהכוונה פה היא להעלות את מחירי המלט בשביל לעזור למפעל, כי אם המחירים לא יעלו לא עשינו כלום.

אוריאל סיטרואן: ולכן להגיד שמחירי הדיור לא יעלו – אנחנו רואים שמאז שהתחיל יבוא המחירים ירדו ב-20%.

אוריאל סיטרואן: המשמעות של זה למשק הישראלי זה חצי מיליארד שקל בשנה.

ינון אזולאי: מה, 20% מהמחירים - - -

משה גפני: לא, חבר'ה.

אוריאל סיטרואן: להגיד שזה לא משפיע על דירה ספציפית זאת הסתכלות שבעינינו היא לא נכונה כלכלית.

אוריאל סיטרואן: צריך להסתכל על סך העלות המשקית.

אוריאל סיטרואן: סך העלות המשקית של ההיטל, אם יוטל, בין 7% ל-20% כמו שהציעו, זה בערך 350 מיליון שקל.

אוריאל סיטרואן: ונקודה לסיום.

אוריאל סיטרואן: גם אם עכשיו לוקחים כסף מהצרכנים ונותנים אותו ליצרנים המקומיים ב"נשר" ו"הר-טוב", רוב הכסף הולך ל"נשר", מעט מהכסף ילך ל"הר-טוב", ואף אחד לא מבטיח שזה ילך להשקעה במפעל, ולכן אנחנו יכולים למצוא את עצמנו באותה הבעיה עוד כמה שנים.

איתן ברושי: המטרה שלכם זה "נשר", בדרך אתם הורגים את "הר-טוב", זה הסיפור.

אוריאל סיטרואן: לא, הדרך לעזור - - -

איתן ברושי: תגידו את זה לכולם.

איתן ברושי: המטרה היא לחסל את "נשר", והקורבן זה "הר-טוב".

עידו סופר: הפוך.

ינון אזולאי: הוא צודק, הקורבן הם העובדים בסופו של דבר.

איתן ברושי: לכן פיצלתם אותם.

איתן ברושי: פיצלתם את "הר-טוב", עכשיו אתם מחסלים אותם.

קריאות: - - -

משה גפני: איתן, זה לא בסדר.

איתן ברושי: אבל תראה מה הם עושים.

משה גפני: אז עושים, אז מה?

משה גפני: אבל אתה מצביע בסוף.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים לעזור לכולם.

אוריאל סיטרואן: אנחנו לא מתנגדים לעזור ל"הר-טוב", אבל זאת לא דרך לקחת - - -

עידו סופר: איתן, אתה רוצה לעזור ל"הר-טוב", למה להרוס את המשק?

משה גפני: עידו.

איתן ברושי: תוריד את המס על העובדים הזרים בבניין.

איתן ברושי: אם אתם רוצים להוריד את העלות תורידו את המס על העובדים הזרים.

איתן ברושי: מה אתם נותנים מס על עובדים זרים?

איתן ברושי: אין עובדים, מביאים מחו"ל, אתם נותנים מס.

משה גפני: איתן, אתה לא עוזר לי.

אוריאל סיטרואן: אנחנו לא מתנגדים לעזרה ל"הר-טוב".

אוריאל סיטרואן: הדרך היא לא לקחת כסף מהצרכנים ולתת ל"הר-טוב".

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה, אני מודה לך.

משה גפני: עידו, אני נותן לך.

משה גפני: אבל לפני זה אני מבקש אם אתה יכול רק להתייחס במשפט אחד למה שהוא אמר לגבי הנושא.

משה גפני: במשפט.

דני טל: תראה, אגיד את זה ממש בקצרה.

משה גפני: המחירים יורדים בין כה וכה.

דני טל: עמדה של הגבלים עסקיים הוגשה לשר, העברתי התייחסות שלי לשר בנוגע לעמדה הזאת.

דני טל: באופן כללי אני יכול להגיד, איך שאני רואה את הדברים, הבדיקה וההמלצה של הממונה על הגבלים עסקיים לא הייתה מספיק מקצועית, שלא באשמתם.

דני טל: היה להם פרק זמן של כחודשיים להכין את הדוח.

דני טל: בפרק הזמן זה חלו חגים.

דני טל: אני לא חושב שהם הצליחו לאסוף את הנתונים, ויש פה הרבה אמירות לא מדויקות.

דני טל: גם ציטוטים שיוחסו לדוח, דברים שכתבתי, הראיתי עכשיו שזה לא נכון.

דני טל: אני רשמתי דברים הפוכים.

קריאה: מה לא נכון?

דני טל: לא מדויקים.

דני טל: הייתה לי שיחה על זה גם עם אורי.

דני טל: אני חושב שבמקרה הזה הם מהדהדים את טענות היבואנים, והדוח והעמדה של ההגבלים העסקיים במקרה הזה לתפיסתי הייתה לא מאוזנת, וניסחתי את עצמי נורא בעדינות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עידו.

משה גפני: אני לא נותן יותר, מספיק.

טמיר כהן: למה?

משה גפני: מי זה?

משה גפני: אה, סליחה.

משה גפני: למה לא? בגלל שאין לי זמן.

משה גפני: אבל שנייה לפני זה, נתנאל היימן, נרשמת, אז אתן לך, בבקשה.

משה גפני: אם אפשר בקצרה.

נתנאל היימן: רק הערות, כי העובדות כבר ברורות.

משה גפני: אתה התאחדות התעשיינים, לא שיניתם את השם כמו שהם.

נתנאל היימן: לא.

נתנאל היימן: התאחדות התעשיינים והתחרות ההוגנת.

אוריאל סיטרואן: יהיה לי זמן להגיב על מה שהוא אמר?

משה גפני: אמרת את עמדתך, הוא אמר את עמדתו, נצטרך להכריע בעניין הזה.

משה גפני: בבקשה.

אוריאל סיטרואן: אבל אני חייב להתייחס שנייה רק לגבי - - -

עודד פורר: הוא ברשות דיבור, מה, חבר'ה.

טמיר כהן: מה ההתפרצות הזאת?

משה גפני: בבקשה, נתנאל היימן.

נתנאל היימן: העובדות אומצו גם על-ידי הוועדה, גם על-ידי הוועדה המייעצת, וגם על-ידי השר, שמתקיים היצף ומתקיים נזק לענף ולקשר ביניהם.

נתנאל היימן: דברים שאני רוצה להוסיף לגבי יחסי הסחר.

נתנאל היימן: קודם כול טורקיה מייבאת ב-3 מיליארד שקל לישראל, אני לא חושב שהיטל ההיצף הזה יפגע ביחסי הסחר עם טורקיה.

נתנאל היימן: דבר שני, הפרקטיקה של היצף היא פרקטיקה מקובלת בין מדינות בעולם.

נתנאל היימן: האיחוד האירופי מטילים עליו עשרות היטלים בעשור האחרון, והוא בעצמו מטיל עשרות היטלים.

נתנאל היימן: ככה גם טורקיה וככה גם מדינות אחרות.

נתנאל היימן: המדינה היחידה שלא משתמשת בחוק של היטלי סחר זאת ישראל שהטילה רק היטל אחד או שניים בחמש או בעשר השנים האחרונות.

נתנאל היימן: עשיתם עבודה טובה, עידו.

נתנאל היימן: הנקודה האחרונה לגבי מה שדובר פה על כלי סיוע.

נתנאל היימן: זאת אומרת שלאורך כל הדיונים, גם בוועדה המייעצת וגם אחר כך בפנייה של השר, כל הזמן דובר על כלי סיוע כשבעצם אנחנו לא רואים – ובדקנו את הקריטריונים של כל כלי הסיוע, אם זה קרן למפעלים במצוקה ואם אלו כלים אחרים של המשרד – עדיין לא שמענו אמירה ברורה על איזה כלי סיוע מדברים ומה הדרך להביא אותם לביטוי.

משה גפני: הוא אמר, אבל אני לא חושב שאפשר להשתמש בזה, נניח לעניין.

משה גפני: עידו, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה אחרי זה לסכם.

עידו סופר: תודה, יו"ר הוועדה.

עידו סופר: אחד, מזינים את חברי הכנסת במידע חלקי ושגוי, אני מבקש לעמוד על כמה נקודות.

עידו סופר: קודם כול אני רוצה להגיד, וגם העובדים וההנהלה של "הר-טוב" יודעים את זה, יש לי הרבה סימפטיה אליהם וגם הרבה שעות - - -

מיכאל מלכיאלי: גם האוצר לפעמים - - - שגויים.

ינון אזולאי: אבל בסופו של דבר אנחנו עושים מה שמחליטים, מה שאתם לא עושים.

ינון אזולאי: תודה.

עידו סופר: יופי, בסדר גמור.

עידו סופר: תן לי לסיים, בבקשה.

ינון אזולאי: תתחיל.

עידו סופר: אז אחד, יש לי הרבה סימפטיה לעובדים, אבל אין קשר לנושא הספציפי הזה.

עידו סופר: הטענה שההיטל נועד להציל מפעל קטן מפני טורקיה האימתנית לא מחזיק מים.

עידו סופר: זה אולי כותרת יפה.

עידו סופר: זה מפעל עם אחוזים בודדים בשוק, עם טכנולוגיה נחותה, שהמחיר שהוא מציע לא יכול להתחרות עם "נשר".

עידו סופר: במפעל הזה צריך השקעות בכמה שלבים שייערכו כעשור, אם לא יותר, כדי בכלל להיות שחקן.

עידו סופר: הממונה על היטלי סחר, יו"ר הוועדה, קבע בממצאים שלו שלמעשה הוא מנכה את "הר-טוב" בבחינת הנזק היות שהכלי הזה שנקרא היטל היצף לא מיועד עבור מפעל כמו "הר-טוב".

עידו סופר: אם רוצים לעזור לו הסיוע יכול להיות באופן ישיר, כפי שנעשה כאן בוועדה בדיונים אחרים.

עידו סופר: לא צריך, חבר הכנסת ברושי, להרוס את כל השוק כדי לעזור לשחקן שהוא כולה 5%, 6% מהשוק הזה.

עידו סופר: את זה צריך להבין.

איתן ברושי: 10%.

עידו סופר: הוא פחות.

עידו סופר: אז חשוב לי להגיד שהסיפור כאן הוא "נשר", ואי-אפשר להתחמק מהעובדה הזאת.

עידו סופר: ההיטל יגן על "נשר", וזה שיהיה ברור ונאמר, ואתם יודעים את זה בהחלטתכם.

עידו סופר: אני חבר גם בוועדה המייעצת.

עידו סופר: למה הוועדה המייעצת קבעה את מה שהיא עשתה?

עידו סופר: והחוק מנחה את הוועדה גם להסתכל על שיקולים נוספים.

משה גפני: דודי, אני רוצה שתהיה פה בגלל שאני רוצה לקבל החלטה.

דוד אמסלם: אני פה.

משה גפני: אני רוצה שכולם יהיו.

עידו סופר: יו"ר הוועדה, מכירה בהיצף קורית בכל העולם.

עידו סופר: כשחברה ישראלית רוצה לחדור לשוק בין-לאומי ולהציע מחיר נמוך יותר זה הגיוני, היא עושה את זה.

עידו סופר: הפרמטר המשמעותי זה הנזק שנגרם לתעשייה המקומית והקשר הסיבתי.

עידו סופר: הוועדה ראתה מה זה הנזק שנגרם ל"נשר"?

עידו סופר: ירידה במחיר, ירידה ברווחיות וירידה בנתחי השוק, זה הנזק.

ינון אזולאי: וסגירה של "הר-טוב".

עידו סופר: לא קשור ל"הר-טוב", לא נבחנה.

עידו סופר: אתה לא מקשיב?

קריאה: לא נכון, זה לא מדויק.

משה גפני: לא, אי-אפשר כבר עם זה, מספיק.

עודד פורר: לאיזה נזק אתה מצפה?

עודד פורר: - - - שיהרגו אנשים ברחוב?

דוד אמסלם: איזה נזק נוסף אתה מצפה שיקרה?

דוד אמסלם: שיישרף המפעל?

דוד אמסלם: איזה נזק אתה רוצה עוד?

עידו סופר: סליחה, חבר הכנסת אמסלם, אמרתי שכל הדברים נבחנו אך ורק על "נשר".

משה גפני: עידו, זה עוד ארוך?

עידו סופר: זה לא ארוך.

משה גפני: בבקשה.

עידו סופר: לומר שבשוק מונופוליסטי ירידה בנתחי שוק, ירידה ברווחיות של המונופול וירידה המחירים זה נזק, אז מישהו פה לא הסתכל על האינטרס הציבורי, ולכן הוועדה המייעצת הסתכלה על הדבר הזה.

עידו סופר: מה כן יקרה אם תהיה כאן איזושהי החלטה לא לאמץ את החלטות השרים?

עידו סופר: אם המחיר לא יעלה, ואמר את זה ידידי, אז ל"הר-טוב" לא יקרה שום דבר, ובעצם לא תהיה לו שום עזרה מהכלי הזה.

עידו סופר: ואם המחיר יעלה אז מה יקרה?

עידו סופר: מחירי הדיור יעלו, המחירים של התשתיות יעלו, מחירי - - - – וגם כימתנו את זה, ונשמח להראות לכם – יעלו.

עידו סופר: אגב, כשיש מונופול זה לא רק עניין של מחיר, זה גם איכות, זאת גם אפליית מחירים כנגד עסקים קטנים.

עידו סופר: צריך לזכור שמה בעצם אתם אומרים?

עידו סופר: המחיר של המלט יעלה, אבל המחיר לדירה לא.

עידו סופר: מי יספוג את זה?

עידו סופר: כל מי שבאמצע.

עידו סופר: ומי יספוג את זה?

עודד פורר: כשיש מונופול אתם לא מפקחים על המחירים?

משה גפני: עודד, אני לא מסכים, מספיק.

עידו סופר: העסקים הקטנים שחבר הכנסת פורר דואג להם, אותם עסקים קטנים יספגו את זה.

משה גפני: עידו, נתתי לך לפנים משורת הדין לדבר, אתה לא יכול לנהל פה דיאלוג.

עידו סופר: סליחה.

עידו סופר: נקודה אחרונה.

עידו סופר: יש כאן איזשהו מסר מצנן.

עודד פורר: הוא רצה להגיד שאני דואג לעסקים הקטנים, זה טוב לי לפריימריז.

משה גפני: כשזה יגיע באופן מעשי אז הוא יגיד שזה לא נכון, שזה הם דואגים.

עידו סופר: יו"ר הוועדה, משפט אחרון וסיימתי.

משה גפני: משפט המחץ.

עידו סופר: אנחנו מדברים כאן על יוקר מחיה, ולפני חודש ישבו כאן חבר'ה ודיברו עוד פעם על מחאה נוספת, וברור לכולם שהבעיה היא ריכוזיות ושליטה מונופוליסטית על שווקים כאלה ואחרים.

עידו סופר: אנחנו יודעים שזאת הבעיה המבנית במשק הישראלי.

עידו סופר: אז מה בעצם המסר שיצא כאן?

עידו סופר: יש מונופול שנכנסים עכשיו ורואים שיש כאן את פירות התחרות, בוא נקרא לזה נזק ונגיד ליבואן שנכנס פנימה והשקיע השקעות עתק, נגיד לו: זה מסר מצנן, נו, נו, נו, ושזה לא יקרה שוב.

קריאות: - - -

משה גפני: רבותיי, מה זה?

משה גפני: אני אסגור את הישיבה.

משה גפני: תודה.

עידו סופר: ואם מטרת הוועדה היא לעזור ל"מלט הר-טוב" יש דרכים אחרות, ולא צריך להטיל היטל על כל השוק בשביל שחקן שהוא 5% או 6% מהשוק, זה לא סביר.

ינון אזולאי: ולמה עד עכשיו לא עשיתם את זה בשביל לעזור להם?

עודד פורר: כי אתם כל הזמן כל כך הרבה עוזרים, חבל על הזמן.

עודד פורר: ראיתי את כל המפעלים שעזרתם להם.

משה גפני: זה סתם, עודד, סתם דיבורי סרק.

עידו סופר: אנחנו מסתובבים בארץ ורוצים לעזור - - -

ינון אזולאי: אתם לא יודעים, זאת הבעיה.

קריאות: - - -

משה גפני: רבותיי, באמת, אני לא אתן.

עידו סופר: יש כאן צרכנים שיושבים - - - באולם.

קריאה: - - - תשתיות ב-3 מיליארד ולא דיברתם ככה.

עודד פורר: - - - 100 מיליון שקל לכל אלה שנשארו חייבים להם, תעזרו להם.

ינון אזולאי: על מה אתה מדבר בכלל?

ינון אזולאי: תיישמו את החלטות הכנסת לפני שאתם בכלל מדברים.

עידו סופר: יש לך בעיה קונקרטית?

עידו סופר: אנא תפנה.

עידו סופר: אם לא אז לא.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

ינון אזולאי: שמעתי, ואתה אל תיתן לי מוסר, אתה צריך לשבת, לשתוק ולשמוע.

ינון אזולאי: שב בשקט.

עודד פורר: 100 מיליון שקל חובות השאירו לעסקים קטנים עכשיו בענף האופנה, איך אתם תעזרו להם?

משה גפני: חבר'ה, זה לא בסדר.

משה גפני: אני מבקש לסכם.

משה גפני: למה אתם מפריעים לי?

ינון אזולאי: הם יושבים ליד המחשב, זה מה שהם עושים.

ינון אזולאי: - - -

משה גפני: למה אתם מפריעים לי?

איתן ברושי: חברים, תנו לגפני.

עידו סופר: אני חושב שיש לי קצת יותר שעות עם החבר'ה האלה מאשר לך.

איתן ברושי: לי יש קצת יותר אכפתיות ויותר הזדהות מאשר לך.

איתן ברושי: חצוף.

משה גפני: עידו, זו חוצפה מה שאמרת.

משה גפני: אתה לא יכול להגיד לחבר כנסת דבר כזה.

ינון אזולאי: זו חוצפה ותתנצל.

עידו סופר: אני מתנצל, אבל אל תגיד - - -

ינון אזולאי: תתנצל על מה שאתה מדבר.

עידו סופר: אבל אל תגיד שלא אכפת לי מהעובדים, זה לא נכון.

ינון אזולאי: תתבייש לך, אתם לא מקיימים את החלטות הממשלה פה ואת החלטות הכנסת.

עידו סופר: טוב.

ינון אזולאי: אתה לא יכול לתת מוסר לח"כים.

עידו סופר: מי זה אתם?

ינון אזולאי: אתם האוצר.

עידו סופר: אל תפנה אליי.

עידו סופר: בדברים שאני לא - - -

ינון אזולאי: בסדר, פונים אליך להתנהגות שלך.

משה גפני: התנצלת על זה?

עידו סופר: כן, אני מתנצל.

ינון אזולאי: אתה מייצג את האוצר וזו בושה.

משה גפני: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: אני רוצה שאת מה שסיכמנו תעביר לגורמים במשרד האוצר לגבי הנושא של התקנות של עוטף עזה.

עידו סופר: אין בעיה, עוטף עזה והטבות מס.

איתן ברושי: פיצויים לעוטף עזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת תשובה על הדברים האלה, זה דבר אחד.

עודד פורר: גם רכש גומלין.

משה גפני: דבר שני, תמונת המצב היא – ואני מבקש מחברי הוועדה שמי שסבור אחרת ממה שאני אומר עכשיו אז שיעיר לי – אנחנו סבורים שהמפעל נמצא בסכנת סגירה.

משה גפני: אם המצב יהיה – ואני מאוד משבח את שר הכלכלה בעניין הזה ואת המנכ"ל, הם היו יכולים לעשות משהו אחר, ואז בעצם לא היינו בכלל שחקן בעניין הזה.

משה גפני: המציאות היא שלקחו בחשבון, גם שר הכלכלה וגם המנכ"ל, שהדיון הוא דיון, הוא לא פשוט, הוא צריך מעקב, ואני מעריך שלקחו בחשבון גם את הסכנה שעלולה להיות של סגירת המפעל.

משה גפני: ולכן עצם העובדה שההיטל הוא היטל נמוך מאוד שלא מציל את המפעל, אבל עצם הטלת ההיטל בעיני זה נושא שאני משבח.

משה גפני: דא עקא, ש-0.25% לא מציל את המפעל.

משה גפני: למסקנה הזאת כולנו הגענו.

משה גפני: ולכן המציאות שהיא שגם אם נצביע על 7%, שזה לטענת המפעל יציל אותו, אין לנו סמכות לזה מכיוון שאנחנו יכולים לקבל את עמדת השר, אנחנו יכולים לדחות אותה.

משה גפני: לכן אני מציע, ותתקנו אותי, חברי הוועדה, אם אני טועה, אני מציע שנחליט על 7%.

משה גפני: אבל אנחנו לא מחליטים את זה כאן בוועדה, זה לא בסמכותנו, אנחנו פונים למנכ"ל ומבקשים ממנו את הדיון המחודש שזאת עמדת ועדת הכספים ללא יוצא מן הכלל, קואליציה ואופוזיציה, אנחנו סבורים שלא יקרה נזק לא בעליית המחירים הכללית ולא בעליית המחירים של הדירות.

משה גפני: אנחנו בטוחים בעניין הזה, אין לנו ספק.

משה גפני: זה לא דבר שאנחנו חושבים שאולי ייגרם פה נזק.

משה גפני: בגלל שאם היינו חוששים שייגרם נזק לא כולנו היינו באותה עמדה.

משה גפני: אנחנו בטוחים בעניין הזה שהנזק שייגרם, אם בכלל, יהיה מאוד מזערי, הוא בכלל לא יורגש.

משה גפני: ולכן הגמרא אומרת, אתה יודע את זה, שי, ודאי וספק, אין ספק מוציא מידי ודאי.

משה גפני: אנחנו בוודאות שבשלב כזה או אחר המפעל ייסגר, 120 עובדים הולכים הביתה.

איתן ברושי: יותר.

משה גפני: מאיפה הבאת עוד עובדים?

איתן ברושי: מה זה?

איתן ברושי: כל המעגל השני, זה הרבה יותר, מחצבה, זה 200 משפחות לפחות.

משה גפני: יצא לי טוב עם ספק וודאי, אז אתה צריך לקלקל לי את זה?

איתן ברושי: אבל אנחנו ועדה של מספרים, זה לא שיעור ספרות.

ינון אזולאי: 120 מול 120 ח"כים זה יותר - - -

עידו סופר: המכפיל של איתן.

איתן ברושי: שלא יצא בתקשורת שיש פה נזק קטן, יש פה נזק גדול.

משה גפני: הוא צודק.

משה גפני: האמת היא שזה נכון.

משה גפני: אבל יש אמירה יותר טובה בגמרא – בריא ושמע, בריא עדיף.

משה גפני: בריא, ברור לחלוטין שבשלב כזה או אחר המפעל ייסגר, הוא לא יוכל להחזיק מעמד.

משה גפני: אני לא מדבר על "נשר", אני לא מדבר על כל ההשלכות.

משה גפני: אין לזה השלכות.

איתן ברושי: נבוא לשיעורי גמרא בבוקר באוצר.

עודד פורר: לא היה מזיק להם, תאמין לי.

משה גפני: ולכן היטל היצף בעניין הזה צריך להיות 7%.

משה גפני: 7%, אתם גם יכולים לעקוב אחרי זה.

משה גפני: אנחנו צריכים לעשות את זה פה אחד בגלל שאין לנו סמכות.

איתן ברושי: רגע, גפני, תן לי.

משה גפני: בסדר, אני אתן לך 100 דקות, אבל תן לי לסיים.

איתן ברושי: אחת.

איתן ברושי: סליחה.

משה גפני: ואז אנחנו מבקשים – אדוני המנכ"ל, ישבת פה, אני מברך אותך על העניין הזה, אני מקדם אותך בברכה, שמעת את העמדה של כולם – אני מבקש שתשקלו מחדש בגלל שאנחנו דורשים לעשות את היטל ההיצף 7%.

משה גפני: הזמנים פחות חשובים.

משה גפני: יותר חשוב המעקב, כמו שאמרת שהוא באמת חשוב, אבל שיהיה היטל היצף של 7%.

משה גפני: "נשר" לא תמוטט את השוק, המפעל "מלט הר-טוב" לא ייסגר, ולא יקרה שום דבר אחר.

משה גפני: זה מה שאני מסכם כרגע מבלי להצביע ומבלי לקבל החלטה.

איתן ברושי: אני רוצה להעיר הערה.

משה גפני: כן.

איתן ברושי: קודם כול אני מסכים איתך, גפני, כמו תמיד.

איתן ברושי: אני רוצה להציע הצעה גם לחברי – עידו, מילא אנחנו עושים את זה, אתה חייב להקשיב – אני רוצה להציע לחלק את מה שאמרת לשני שלבים.

איתן ברושי: עד 20% יוטל מס של 0.25% כפי שקבעה הוועדה, ואני קודם כול מסתכל עליך, כי אתה לא פעם ראשונה בישיבות האלה.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לחברי הוועדה, אתה איש המקצוע, בשביל זה אתה יושב שם על התקן הזה, חבל שזה עובד כך.

איתן ברושי: בין 20% ל-40% – לא 50%, 40% – יוטל מס של 7% או 7.5%.

איתן ברושי: אני חושב שיש פה התחשבות גם ביבואנים שאנחנו יודעים שכולם אנשים טובים.

איתן ברושי: עד 20% ומ-20%.

איתן ברושי: זה הבדל גדול, כי הממשלה קבעה שיש מחסור קבוע של 20% בתוצרת הארץ.

איתן ברושי: בואו נעשה את החלוקה הזאת.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי.

דני טל: זה לא חוקי.

איתן ברושי: מה זה לא חוקי?

איתן ברושי: מה כן חוקי?

איתן ברושי: תבדקו.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הבחינה מחדש שלך ושל השר לראות את הדברים האלה.

איתן ברושי: תוך כמה זמן?

משה גפני: הרי הם צריכים שנאשר את זה.

איתן ברושי: שבועיים?

משה גפני: נהיה בקשר, אני לא עושה דד-ליין.

משה גפני: הרי הוא רוצה שנאשר את מה שהם החליטו, ונצטרך לכנס את הוועדה כדי להמשיך את הדיון ולהצביע.

משה גפני: ולכן אני מבקש שתבחנו את הדברים האלה.

משה גפני: נכון, דודי, אין עמדה אחרת.

דוד אמסלם: מה לגבי נתח השוק?

איתן ברושי: להוריד ל-40%.

משה גפני: למה?

איתן ברושי: מ-50% ל-40%.

שגית אפיק: לפתיחה מחדש?

שגית אפיק: אבל הוא מטיל היטל.

איתן ברושי: לא משנה.

דוד אמסלם: זה משני הכיוונים.

דוד אמסלם: הרי הוא לא הטיל את ההיטל המקסימלי.

משה גפני: אבל אז אתה נותן להם פתח.

משה גפני: אני מבקש 7% היטל.

עודד פורר: ברגע שהטלת היטל אתה לא צריך את זה.

דני טל: אני רוצה להגיד משהו, ברשותך.

משה גפני: כן, אבל ממש קצר.

דני טל: אני מרשה לעצמי דווקא בגלל שההמלצה שלי הייתה כן להטיל היטל, כן להציג את האיזונים שבהחלטת - - -

משה גפני: אל תסתור עכשיו את ההצעה שלי.

דני טל: אני לא סותר.

דני טל: אני רק אומר שלא ראיתי מעולם דיון כמו שהיה שבדיון המלט, לא רק הוועדה המייעצת שארכה ארבעה חודשים.

משה גפני: בסדר, שיבחתי.

דני טל: השר טרח ופגש את כולם, והוביל פה מהלך שמאזן בין כל העמדות.

דני טל: רק בנוגע ל-50%.

דני טל: 50% זה לא איזה מס' קסם.

משה גפני: בסדר, את זה הבנתי.

דני טל: זאת אינדיקציה.

דני טל: אם "נשר" או התעשייה המקומית נקלעים לקשיים אני יכול להתערב, זה לא רק ה-50%.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה רבה, רבותיי.

משה גפני: זה הסיכום.

איתן ברושי: מה הסיכום?

איתן ברושי: גפני, בוא נצביע על מה שאמרת.

משה גפני: אבל אנחנו לא עושים צחוק מעצמנו.

משה גפני: זאת ועדה שיכולה להצביע על מה שבסמכותה.

משה גפני: אין לנו סמכות להחליט בזה.

איתן ברושי: אז מה הסיכום?

איתן ברושי: - - -

עודד פורר: זה הסיכום, כן.

משה גפני: כן, כולם באותה עמדה.

משה גפני: אמרתי, אם יש מישהו שסבור אחרת - - -

איתן ברושי: אז להגיד שאושר פה אחד.

משה גפני: אושרה פה אחד הבקשה שלנו מכם, מהשר, ממך, מאנשי המקצוע, להטיל היטל של 7% כדי שהמפעל ימשיך להתקיים ולא יקרה שום דבר אחר.

איתן ברושי: מינואר 2019, אדוני?

משה גפני: כן, זאת העמדה של ועדת הכספים.

איתן ברושי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.