ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 918, 2019-01-06 15:45

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, היועץ המשפטי, רשמת, דובר, ממלא מקום הדובר, ערוץ הכנסת, גברתי המנכ"לית, אני שמח שאת כאן, אורחים נכבדים.

איתן כבל: בגלל זה השר שלך כבר צייץ.

איתן כבל: מה רצתם כבר עכשיו להתבכיין?

איתן כבל: חשבתם שזה ירגש אותי?

חוה ראובני: זה דיון שמוטב לא לפתוח, מהרבה בחינות.

איתן כבל: אבל נעבור הלאה.

איתן כבל: אני לא רוצה להביך את עובדי המדינה.

קרן טרנר אייל: כאשר מגיעה מילה טובה, אומרים מילה טובה.

קרן טרנר אייל: באמת, זה לא מובן מאליו.

קרן טרנר אייל: המון תודה.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: דב חנין, אני חושב שזה אולי הדיון האחרון שתשתתף בו בנושאים של תחבורה ציבורית.

איתן כבל: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 126) (פיקוח על תשלום דמי נסיעה), התשע"ט-2018.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר כמה נקודות.

איתן כבל: אני לא רוצה להפריז בחשיבות הצעת החוק.

איתן כבל: אף אחד מאיתנו, לא דב חנין, לא יעקב אשר ולא אנוכי רוצים למנוע את קידומה של הצעת החוק.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה מאוד.

איתן כבל: לא רק הם אלא גם אנשים נוספים, כמו חבר הכנסת מקלב שבדיוק נכנס, באמת ראש וראשון לעניין הזה של הטיפול, בראש ובראשונה דרך סיטיפס, משם זה התחיל, אבל לא רק.

לאה ורון: 1,056.

איתן כבל: 1,056 תיקים.

איתן כבל: לא דיונים.

לאה ורון: כל תיק משקף נושא אחר.

לאה ורון: בכל תיק יכול שתהיינה שש ישיבות.

לאה ורון: גם עברו לפניך 60,000 אנשים במהלך הדיונים.

איתן כבל: לכן אני אומר את הדבר הבא, שאף אחד לא יטעה: אינני, ואף אחד מאתנו לא רוצה לקדם מעשה רמייה בתחבורה, ובכלל.

איתן כבל: זה לא שאנחנו באים עכשיו לתת למישהו אישור לרמות, ממש לא.

איתן כבל: אבל כפי שאמרתי, לכל דבר יש מידתיות.

איתן כבל: גם, לא עלינו, להבדיל אלף אלפי הבדלות, בדברים הכי נוראיים.

איתן כבל: אתה לא נותן לאדם מאסר עולם עם עבודות פרך לכל חייו אלא במקרים יוצאי דופן מאוד.

איתן כבל: תמיד אתה מנסה לייצר איזון בחקיקה – ונמצאים כאן אנשי משרד המשפטים.

איתן כבל: מעשה העבירה והעונש צריכים להתכתב זה מול זה.

איתן כבל: מה גם שבדרך כלל אתה אומר לעצמך: מישהו כבר עבריין, מה שנקרא שור מועד, ועליו אני רוצה להתמקד.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לחברי הראל שליסל, שזו הזדמנות לברך אותך על כל אשר עשית עד עתה ועל הקידום שאתה מקבל כרכז אנרגיה.

איתן כבל: באמת, אנרגיה היום הוא אחד הנושאים הבוערים, תרתי משמע.

איתן כבל: אני אומר גם לך את מה שאמרתי בעניין הזה.

איתן כבל: אני אומר עוד דבר לסיום החלק הזה, ולא סתם אני מאריך בו.

איתן כבל: הדברים שאני אומר כאן חשובים יותר מן הסעיפים שנקרא אחר כך.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, אם הם הבינו את הנתיב שעליו אני מדבר אז כל היתר הוא רק עניינים טכניים פרוצדורליים.

איתן כבל: אם אתם לא מבינים – אז לא עשינו כלום, חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן כבל: יש כאן נציגים של סיטיפס?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: במה שתלוי בי, אני עושה הכול כדי שסיטיפס תהיה חלק מן המשחק.

איתן כבל: אני לא יודע איפה אהיה בקדנציה הבאה, איפה חבריי יהיו, האם תינתן לי הזכות להוביל את המהלך, אבל חלק גדול מן החטאים שאיתם אנחנו צריכים להתמודד הם פועל יוצא של ההתמודדות של סיטיפס ברכבת הקלה, ועכשיו אני לא מחלק ציונים, אני אומר את זה כמעשה עשוי, כמעשה עובדתי.

איתן כבל: אם מי מחבריי רוצה לדבר ממש בקצרה כדי שנוכל להתחיל את ההקראה – חבר הכנסת מקלב ראשון, לאחר מכן חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן כבל: אם דב חנין ירצה לומר כמה מילים כמובן יתאפשר לו.

איתן כבל: אבל ממש בקצרה.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: בקצרה אביא את הדברים שעליהם דיברנו, שהיה לנו שיג ושיח עם משרד התחבורה ועם משרד האוצר.

אורי מקלב: לא סיכומים אלא אולי זה פשרות והבנות.

אורי מקלב: קודם כול, אתה לא מודה לעצמך אבל אני חושב שכולכם צריכים להודות ליושב-ראש שמנהל את הישיבה על ציר הזמן הזה, שהיה מוכן לראות את זה כדבר דחוף ונצרך.

אורי מקלב: אני צריך להגיד שאנחנו גם הסכמנו, זה גם דבר שלא היה ברור מאליו, כי כל דיון כזה מצריך הסכמות ובזה גם אנחנו שותפים.

אורי מקלב: זה רק אומר שאם אין הסכמות אז אנחנו לא יכולים להתקדם.

אורי מקלב: בהנחייתך ובהכוונתך, ולאור סיכום עם החברים, ישבנו עם אנשי משרד התחבורה.

אורי מקלב: נתנו להבין – אני לא נכנס לפרטים – שזה לא סיטיפס.

אורי מקלב: עדיין נכון שזה קצת מרגיע אבל זה עדיין לא שם.

אורי מקלב: זה נכון כפי שאמרת: לא סיטיפס.

אורי מקלב: סיטיפס זה הדוגמה הרעה והשלילית.

אורי מקלב: אבל עדיין גם כדי לעשות דבר חיובי המערכות צריכות לפעול במאה אחוז.

אורי מקלב: אמרת את זה באופן ברור מאוד.

אורי מקלב: אי אפשר היום להעניש ציבור, לפגוע באנשים על סמך מערכות של "יהיה בסדר, עם הזמן נתקן אותן, אנחנו נשתלב".

אורי מקלב: ראינו מה קרה עם הרב-קו, כמה תקלות, כמה מעללים היו, כמה בעיות קשות היו – "עם הזמן נסדר את הרב-קו".

איתן כבל: הרי הרב-קו פועל עכשיו לא מכוח ועדת הכלכלה.

איתן כבל: ואת יודעת כמה חטפתי, כמה חטף חבר הכנסת מקלב, כמה חטף חבר הכנסת יעקב אשר, ואני מניח שגם דב חנין מכיוון שהוא מתעסק בעניינים שנוגעים לתחבורה ציבורית?

אורי מקלב: עד שזה תוקן בסוף, כל דבר לקח כמה שנים, ובדרך אנשים נפגעו בגלל שהוא לא התאים את עצמו.

איתן כבל: לאחרונה, אני מדבר.

כשאתם אומרים: קבענו ארבע אבני דרך.

כשאתם אומרים: אדוני היושב-ראש, הדבר הראשון, שצריך להיות מינימום תשתיות ראויות ומינימליסטיות.

כשאתם אומרים: כאשר אומרים לאנשים: אי אפשר לעשות עם הנהג שום דבר, הוא לא יכול לתת לכם שום שירות, השירות צריך להינתן בחוץ, אז החוץ צריך להיות בפריסה מינימלית כדי לתת את השירות הזה.

כשאתם אומרים: חשבנו גם שצריך – ואנחנו לא בטוחים שיש את זה, ואנחנו מקווים שזה נמצא כפי שהבטחתם עוד בעבר במסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שבתחילת 2019, והנה אנחנו כבר נמצאים שם – יהיה אפשר דרך הטלפונים ודרך כספונטים.

כשאתם אומרים: אנחנו כבר בתחילת שנת 2019, שהבטחתם שזה יהיה עד לתאריך הזה, וזה עדיין לא קיים.

כשאתם אומרים: דבר שני חשוב מאוד הוא לצמצם את הבעיה.

כשאתם אומרים: דהיינו, לנטרל סיבות שמביאות למשל שבני נוער נוסעים באוטובוסים בלי לשלם.

כשאתם אומרים: אנחנו חושבים שכדי לצמצם את הבעיה, לגבי האוכלוסייה הזאת, הנוער צריך לקבל אפשרות לחופשי חודשי.

כשאתם אומרים: זה דבר שיצמצם את הבעיה.

כשאתם אומרים: ההורים שילמו את הכסף.

כשאתם אומרים: אני רק מציג דוגמאות.

כשאתם אומרים: אני לא נכנס לפרטים.

איתן כבל: נגיע לסעיף.

איתן כבל: בואו נתקדם.

אורי מקלב: רק בכותרות.

אורי מקלב: אמרנו שצריכות להיות תשתיות, ודבר שני צריך לנסות כמה שיותר לנטרל את הבעיה.

אורי מקלב: דבר שלישי, להגיע לתכלית בדרך הכי פחות פוגענית, בדרך הכי קלה.

אורי מקלב: התכלית היא שאנשים ישלמו, שזה יהווה גורם הרתעה כדי שאנשים ישלמו ולא ייסעו באוטובוסים בלי לתקף.

אורי מקלב: בשביל זה צריך ללכת על דרך פשוטה.

אורי מקלב: לא צריך ללכת לדרך הכי קיצונית, לא צריך להטיל עליהם מאסרי עולם או עונש מוות.

אורי מקלב: צריך להגיע לתכלית הזאת בצורה הכי מאוזנת.

אורי מקלב: לדוגמה, מי שיש לו חופשי חודשי לא חייבים להטיל עליו את הקנס הגבוה אלא משהו יותר מידתי.

איתן כבל: אני רוצה לאפשר לך לדבר גם אחר כך, לא אני אמנה ממך.

אמרתי: דבר אחרון, שגם ערכי צדק ומשפט יישמרו, דהיינו גם כשמישהו נוסע זה צריך להיות בצורה סבירה, שתהיה אפשרות לערער, שתהיה ערכאה ששומעת אותו, שיש לו כתובת ידועה, שהוא יודע את הדברים מראש.

אמרתי: הכול צריך להיות בנסיבות סבירות.

אמרתי: תודה.

איתן כבל: אנחנו בעד, לגמרי.

זה השירות הכי טוב שיכול להיות, בוודאי לציבור כולו.

אבל אנחנו לא רוצים שיהיו תקלות, כפי שאמרו, ולכן עולות הנקודות.

איתן כבל: בעיקר שלא יהיו תקלות מביכות.

איתן כבל: דהיינו, שאתה עולה ומנסה לתקף ולא מצליח, כלומר דברים שהם פשיטא.

אגיד את הנקודות שאני רואה אותן מלמעלה.

לא אכנס לפרטים של אף אחת מהן.

בדיון אנחנו נעשה את זה.

כמובן הנושא של גובה הקנסות, שעל זה אכן ניהלתם משא ומתן.

נשמע את הדברים.

אני מבין שהיו הבנות כאלה ואחרות ונשמע אותן.

הנושא של מדרג בין מי שלא מילא את חובת התיקוף לבין מי שלא שילם את דמי הנסיעה, שאלה שני דברים שונים.

המדרג בין שור מועד לבין אדם שפעם אחת קרה לו דבר כזה, או פעמיים, או אני לא יודע על מה נחליט בדיוק בסופו של דבר.

יש שלוש נקודות נוספות.

בחלק גדול מן הקווים המדינה הרי משלמת עדיין לפי קילומטר.

דיברנו על זה, אני חוזר על דברים שאמרנו בישיבות הקודמות.

למה הקנס צריך להגיע לחברה ולא למדינה?

כדי להסביר למה אני כל כך רוצה שזה יגיע למדינה, כי אני חושב שגם התקבולים של הקנסות הללו צריכים להגיע בסופו של דבר לשיפור של תחבורה ציבורית.

אני אומר את ההערות.

בואו נראה על הדרך מה נצליח.

איתן כבל: זאת הערה רחבה.

אני יודע.

הגשתי פעם הצעת חוק בעניין הזה.

גם הנקודה שזה חייב להיות עובדי משרד התחבורה.

נדבר על זה.

אולי בצורה כזאת.

נקודה נוספת, כפי שיש את הקנסות, צריך גם להיות מצב שבו אם למישהו ניתן קנס שלא היה ראוי, זאת אומרת התנהגות לא נכונה או שיקול דעת לא נכון, צריך להיות גם בונוס, צריך להיות גם פיצוי במקרה שאדם הוכיח שהייתה התערבות לא נכונה.

אורי מקלב: קנס למערכת.

קנס למערכת.

כשיש את זה, זה עושה בלנס.

פקח – ולא משנה אם הוא ממשרד התחבורה או ממקום אחר – יודע שאם הוא יתנהג באופן לא ראוי ובלהיטות-יתר הוא בסוף יכול לחטוף.

ונקודה אחרונה, צורת העסקת הפקחים צריכה להיות כך שיהיו תחנות ביניים של בדיקה, כמובן על פי משאבי האנוש של החברה, לראות: אם זה פקח שהיו עליו הרבה תלונות, הוא פקח מוּעד והוא צריך ללכת הביתה.

הוא צריך לדעת שיש תחנה כזאת.

אם יש תחנה כזאת, אולי בסוף זה יעבוד נכון.

תודה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני לא רוצה לדבר בכלל על הפרטים אלא על הקו המנחה שצריך לדעתי להנחות אותנו בדיון הזה.

דב חנין: אני מפנה את הדברים שלי לנציגי משרדי הממשלה: התחבורה, האוצר והמשפטים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בראשותך ניהלנו פה שימוע על התחבורה הציבורית, ואת התחבורה הציבורית צריך להזרים, את האוטובוסים צריך להזרים הרבה יותר מהר.

דב חנין: לכן המהלך הזה, של עלייה מכל הדלתות, הוא מהלך חיוני שצריך להתחיל אותו.

דב חנין: הנה הבעיה, אני אומר בדיון הזה, ואתם לא תשכנעו אותי שאני טועה: המערכת לא מוכנה לזה, המערכת באמת לא מוכנה לזה.

דב חנין: עם כל עבודת ההכנה שנעשית, של רב-קו והכנות והכשרות וכדומה, המערכת לא מוכנה למצב הזה.

דב חנין: אז מה, נעצור במקום ונגיד שלא נאפשר עלייה מכל הדלתות?

דב חנין: זו תהיה טעות.

קרן טרנר אייל: למעשה כרטוס ללא נהג כבר התחלנו.

דב חנין: כבר התחיל, בדיוק.

דב חנין: זאת תהיה טעות.

דב חנין: אי אפשר לעצור את הדבר הזה, כי המשמעות של עצירת הדבר הזה היא משמעות כבדה מאוד.

דב חנין: כשאנחנו מבינים שהמהלך הזה הכרחי, מצד אחד, אבל מצד שני, לפחות לדעתי, המערכת לא מוכנה לו, עלינו לשאול את עצמנו איזו טעות אנחנו מעדיפים.

דב חנין: תמיד יש טעות מסוג א' וטעות מסוג ב'.

דב חנין: טעות מסוג א', ואני מניח שאת זה משרד האוצר לא יראה כטעות, היא להחמיר מאוד עם האנשים כדי למנוע זליגה וכדי למנוע שהמערכת תספוג הפסדים.

דב חנין: לדעתי זו בסופו של דבר ראייה צרה.

דב חנין: היא מחמיצה את הדבר העיקרי.

דב חנין: הדבר העיקרי הוא שאנחנו רוצים לייצר אצל האנשים חוויה טובה, תחבורה ציבורית שעובדת, שנוסעת.

דב חנין: בהתחלה נפסיד כסף, לאט-לאט נפסיד פחות כסף, נתקדם בהדרגה.

איתן כבל: נכון, זו הכוונה.

דב חנין: אבל קודם כול שהתחבורה הציבורית תיסע, שהאוטובוסים ייסעו.

דב חנין: קצת נספוג עלויות, אבל התחבורה הציבורית תתקדם.

דב חנין: המשמעות של זה מבחינת עלויות למשק ולציבור הרבה יותר רחבה.

דב חנין: לכן אני מציע לכולנו להעדיף בדיון הזה את המבט הרחב על המבט הצר.

דב חנין: לאפשר למהלך להתקדם, להבין שאנחנו נישא בעלויות מסוימות כחברה בדרך אבל נרוויח הרבה יותר.

איתן כבל: אני רוצה לומר משפט אחרון לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לאיתי עצמון.

איתן כבל: אני לא רוצה לבחון את ההצלחה בעוד חודש.

איתן כבל: עיתונאים כבר יוצאים לשטח לבדוק האם זה מתקף, כן או לא, האם כבר עונה על הצרכים – ברור, אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: לא לזה אני מכוון.

איתן כבל: אני רוצה שנחשוב כולנו בדיוק בכיוון של דב חנין, בואו נחשוב בעוד שנה, שאדע להגיד: וואו, זה נותן עבודה.

קרן טרנר אייל: ביום שישי האחרון הוספנו 60 מיליון שקלים לתוספות שירות לתחבורה הציבורית בירושלים.

איתן כבל: אני לא בא ממקום אחר.

איתן כבל: כוונתי היא שחייבים לראות את זה בפרספקטיבה הרחבה.

איתן כבל: יש מקומות שבהם גביית הארנונה נמוכה.

איתן כבל: זה לא כי התושבים כל הזמן אומרים שהם לא רוצים לשלם, לא, אלא כי רמת השירות כל כך נמוכה.

איתן כבל: אדם אומר: למה אלך לשלם?

איתן כבל: בשביל מה?

איתן כבל: לא אוספים לי אשפה, לא מפנים לי ולא עושים לי ולא מנקים, אז לשם מה?

איתן כבל: זה כמו אותה תחושה שמתקיימת כאשר אתה הולך בחו"ל ברחוב כל כך נקי – גם כשאף אחד לא רואה אותך אתה מתבאס לזרוק נייר על הרצפה.

איתן כבל: זה משנה את התחושה.

איתן כבל: אנחנו חייבים לגרום לכך שתהיה תחבורה כל כך נעימה למשתמש שלא יהיה לו נעים בכלל להגיע למצב הזה שהוא בכלל שוקל או חוכך בדעתו שלא לשלם.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: זה הכיוון שאליו אני רוצה שנלך, באמת באמת.

איתן כבל: אני לא עושה פה דברים מצוות אנשים מלומדה: אוקיי, הביאו לי הצעת חוק, עלייה, משלם, נוסע.

איתן כבל: ממש לא, זאת איננה הכוונה.

איתן כבל: אנחנו חייבים לראות את זה כחלק מתהליך גדול, אמיתי, משמעותי שאנחנו רוצים לשנות פה.

איתן כבל: בבקשה, איתי עצמון.

איתי עצמון: אני רוצה להזכיר, בשני הדיונים הכלליים שקיימה הוועדה על הצעת החוק עלו כאן סוגיות משמעותיות שנוגעות להסדר המוצע, בין היתר נוכח מה שנראה כמו הפרטה של סמכויות מעין שלטוניות לנציגי חברות פרטיות, וקשיים נוספים שהעלו חברי הכנסת, חלק מהם חזרו עליהן גם עכשיו.

איתי עצמון: אני רוצה להזכיר כאן את ההצעה של יושב-ראש הוועדה ושל חברי הוועדה, שההסדר המוצע ייקבע כהוראת שעה כדי לבחון את ההשלכות שלו.

איתי עצמון: אלא שבישיבות עבודה פנימיות שקיים יושב-ראש הוועדה עם נציגי הממשלה התברר שקביעת ההסדר המוצע כהוראת שעה יעלה קשיים שונים, בין היתר פגיעה בוודאות העסקית של המפעילים וקשיים אחרים, שאני חושב שיושב-ראש הוועדה שוכנע שיש בהם טעם.

איתי עצמון: חלף ההצעה הזאת, המתווה שעליו הוסכם הוא שהחוק לא ייכנס לתוקף אלא לאחר שהתמלאו מספר תנאים, ואזכיר אותם בקצרה.

איתי עצמון: חלק מהם יעוגנו בהצעת החוק.

איתי עצמון: הם קבועים בסעיף התחילה שנגיע אליו בסוף הקראת הצעת החוק.

כשזה יעבוד כבר.

כלומר הקמפיין לא יהיה רק לפני.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: החוק לא יהיה בתוקף ללא זה.

איתן כבל: הכוונה לפני כניסה לתוקף.

איתי עצמון: יתחילו כבר בקמפיין כדי שכאשר החוק ייכנס לתוקף ידעו איך לנהוג.

איתי עצמון: התנאים האחרים הם תנאים שייקבעו בחקיקה.

איתי עצמון: אחד מהם נועד להבטיח את מעטפת הפיקוח של משרד התחבורה על עבודתם של המפעילים ונציגי המפעילים, דהיינו להבטיח שהחוק לא ייכנס לתוקף אלא לאחר שימונה ממונה במשרד התחבורה ושהוסמכו מפקחים במספר נאות, שבאמת יבטיח שהם יוכלו לבצע את עבודת הפיקוח שלהם על המפעילים.

איתי עצמון: כמו כן ייקבע נוהל אכיפה ארצי אחיד שיקבע משרד התחבורה, באישור היועץ המשפטי לממשלה, שבו ייקבעו הנורמות לגבי אופן הפעלת הסמכויות של נציגי המפעילים בכל הארץ, כדי שלא כל מפעיל ינקוט במדיניות משלו ותהיה בכל זאת איזו בקרה ואיזו נורמה אחידה, וכן שייקבעו בנוהל הזה הוראות מיוחדות לעניין אופן הפעלת הסמכויות כלפי קטינים ואנשים עם מוגבלות.

איתי עצמון: זה סוגיה שעלתה כאן בשני הדיונים.

לאה ורון: קטינים, אנשים עם מוגבלות וקשישים.

איתי עצמון: ברגע שנגיע לסעיף כמובן אפשר יהיה לדון בפרטים שלו.

איתי עצמון: שני תנאים נוספים נוגעים לאישור מערכי הטיפול בתלונות הציבור אצל המפעילים.

איתי עצמון: משרד התחבורה יצטרך לאשר או לקבל לידיעתו ולראות אם מערך פניות הציבור אצל כל מפעיל מקובל עליו, שהוא להנחת דעתו; וכן שמתקני התיקוף פועלים כראוי ונמצאים בפריסה מספקת, שתאפשר לציבור לשלם עבור הנסיעה באמצעות הכרטיסים.

אורי מקלב: מה עם הפריסה וכל זה?

איתן כבל: הוא אמר את זה.

איתי עצמון: פריסה מספקת, מתקני תיקוף שעובדים.

איתן כבל: טעינה.

איתן כבל: לא תיקוף.

איתן כבל: תיקוף זה כאשר אתה עולה לאוטובוס.

איתי עצמון: גם שם הם צריכים לפעול כראוי, אחרת לא יוכלו לשלם.

איתן כבל: זה כבר בעיה שלהם.

איתן כבל: אל תדאג, התיקוף יעבוד בסדר, לא יהיו תקלות בתיקוף, זה לא יהיה.

איתן כבל: חזקה עליהם שלא תהיה בזה תקלה.

אורי מקלב: אם מכונות הטענה היו בכל אוטובוס, הכול היה נראה אחרת.

קרן טרנר אייל: יש עם זה בעיה.

קרן טרנר אייל: זה לא בטיחותי.

איתן כבל: גברתי המנכ"לית, למה לנו לפתוח נושא שכבר דנו בו?

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את הנקודות האלה.

איתן כבל: כאן שמנו את הדגשים.

איתן כבל: בין היתר בהנחיות שהוציא היועץ המשפטי יהיה העניין הזה, שנקרא לו במירכאות כפולות ומכופלות: "פקח נגח", כלומר אחד שמוצא את עצמו במוטיבציית-יתר, יש גם כאלה.

במקום לקבל צל"ש מן החברה, הוא יקבל טר"ש וילך הביתה.

אורי מקלב: האחראי על הפיקוח בסיטיפס בזמנו היה אדם שהודח מן המשטרה בגלל אלימות כלפי אזרחים, והוא נהיה האחראי על הפקחים בסיטיפס.

אורי מקלב: רק לצורך הידיעה את מי קלטו כאחראי על הפקחים.

יעקב נחום: אני מחברת "קווים".

יעקב נחום: בישיבה הקודמת, אדוני היושב-ראש, העליתי את הנושא של חופש המידע.

איתן כבל: איזו חברה עובדת בראש העין?

יעקב נחום: אפיקים עובדת בראש העין.

איתן כבל: קודם פעלה שם חברת קווים.

איתן כבל: לא אתייחס לא לזאת ולא לזאת, עדיף.

יעקב נחום: העליתי את הנושא – ואתה הנחית את משרד המשפטים לבדוק את הנושא – אם אפשר לקבל את כל המידע מכרטיס הרב-קו על מנת שנוכל, אם נוסע באוטובוס לא מוכן להזדהות אבל יש לנו את הפרטים שלו, את מספר כרטיס הרב-קו, שממנו נוכל להוציא את הפרטים ולשלוח תעריף מוגדל אליו הביתה.

איתן כבל: אלה דברים שהיועץ המשפטי לממשלה יצטרך לקבוע בנוהל, כפי שהוא יצטרך לקבוע בעניין מי שקראתי לו פקח נגח, איך מתייחסים למי שהוא מצטיין-באובר, שיש עליו יותר מדי תלונות.

אורי מקלב: סמכות להחרים את הרב-קו יש לו?

איתן כבל: יש עוד נקודות שביקשנו לבדוק, כמו למשל רב-קו שייכנס למינוס.

איתן כבל: קודם כול, זה קיים, זה עובדה וזה מתקיים, ואין סיבה שלא.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, אני אלחם עד חורמה במכשירים שלא מחזירים עודף.

קרן טרנר אייל: לכן אנחנו לא רוצים להרחיב כאלה.

קרן טרנר אייל: אני גם לא אישרתי אותם.

איתן כבל: אדוני הרכז, הראל שליסל, וחבריי חברי הכנסת – אמרתי את הדברים כדי שהם יהיו ברורים.

איתן כבל: זה לא יהיה.

איתן כבל: יש אנשים שעבורם כל שקל הוא שקל משמעותי.

תמיד אומרים שהמכשירים האלה לא חכמים.

הם הכי חכמים.

הם לוקחים כסף.

הם חכמים להרע.

איתן כבל: בחוכמת הלקיחה – אין עליהם.

איתן כבל: חוה ראובני, בבקשה.

איתן כבל: בואו נראה אם נגיע לאפודים הזוהרים.

איתן כבל: את רוצה שנכניס את האפודים הזוהרים דרך זה?

חוה ראובני: עדיין לא פתרנו את בעיית ה - - -

איתן כבל: רציתי לראות אותך רוכבת עם אפוד זוהר על הקורקינט או על האופניים.

איתן כבל: אפרופו, ואני אומר את זה למנכ"לית, שתי ההחלטות שקיבלנו היו החלטות נכונות שנתקבלו בשום שכל.

איתן כבל: גם העניין הזה, שלא כל מדינת ישראל מתחילה להסתובב עם אפודים זוהרים בלילות, כאילו כולם פועלים, כולם עובדי כפיים.

דב חנין: זה חלק מאיזו מחאה חברתית.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: פס הסימון הלבן הזוהר שיהיה מאחור יכול לתת את העבודה.

איתן כבל: זה דבר אחד שקבענו.

איתן כבל: והעובדה שגם נתנו זמן של חצי שנה.

איתן כבל: חוה ראובני, בבקשה.

איתן כבל: כמובן כל אחד מכם שירצה להעיר ולהתייחס מוזמן.

איתן כבל: אני רוצה לסיים את זה הכי מאוחר בשעה 17:10.

איתן כבל: זה הזמן שאני מקציב לדיון.

איתן כבל: אין סיבה שלא נסיים עד אז.

איתן כבל: מקסימום, דב חנין יחליף אותי, או יעקב אשר.

אני מציע שתשאיר את הדברים הפחות חשובים לסוף ותגמור את הדברים החשובים קודם.

חוה ראובני: זה סעיף של הגדרות.

חוה ראובני: המשמעויות יתבהרו בהמשך הדרך.

חוה ראובני: האם יש שאלות ספציפיות?

איתי עצמון: תסבירי אולי את השינוי שנערך בהגדרה "תיקוף כרטיס" לעומת הנוסח שעבר בקריאה הראשונה.

חוה ראובני: הנוסח שעבר בקריאה הראשונה מתייחס לטכנולוגיה מסוימת מאוד הקיימת היום של תיקוף כרטיסים מול מתקנים שנמצאים באוטובוסים.

חוה ראובני: בהמלצת היועץ המשפטי החרוץ והמסור של הוועדה כתבנו נוסח קצת יותר רך, שמאפשר לאמץ טכנולוגיות מתקדמות יותר, שיכול להיות שלא יהיו כרוכות בהצגת כרטיס עם מתקן ספציפי – אולי באמצעות כרטיסי אשראי או דברים שיהיו שונים.

חוה ראובני: אבל המהות ממשיכה להיות אותה מהות.

יער אמיר: יש לי הערה בדיוק לנושא הזה.

יער אמיר: אני מנהל פורום חברות התחבורה הציבורית הפרטיות.

יער אמיר: ההגדרה "תיקוף כרטיס" ועשיית פעולה בכרטיס משתמשת שוב בכרטיס.

יער אמיר: אנחנו חוזרים לכרטיס.

יער אמיר: השאלה אם זה מגביל או לא מגביל שימוש באמצעים אחרים כגון סמרטפונים וכן הלאה.

יער אמיר: אולי כדאי לשנות את הנוסח.

איתן כבל: הניסוח צריך להיות רחב, שיודע להתכתב עם ההתפתחות הטכנולוגית.

חוה ראובני: זה קשור כבר להגדרת "כרטיס".

הראלי מזרחי: לפי הפקודה ההגדרה "כרטיס" היא "אישור על תשלום דמי פעולה".

הראלי מזרחי: זה יכול להיות בכל מיני דרכים.

הראלי מזרחי: זה לא אומר באיזו פלטפורמה האישור הזה יוצג אלא אומר שיש אישור, ולכן "כרטיס" יכול להיות אפליקציה, יכול להיות בכל מיני דרכים אחרות.

הראלי מזרחי: זה בעצם זכות נסיעה.

קרן טרנר אייל: מה שאמרת לגבי המינוס היה קצת קשה.

קרן טרנר אייל: אנחנו כן רוצים שבשנת 2019 הרב-קו שלך לא יהיה עליו כסף, הוא רק יחובר לאשראי מאחורה, ואז לא יהיה עניין של מינוס או לא מינוס.

קרן טרנר אייל: כמה שתעשה – כך יהיה.

קרן טרנר אייל: כלומר לא תצטרך להטעין את זה.

קרן טרנר אייל: אז חיוב יגיע אחרי.

איתן כבל: זה בדיוק הנקודה שאני אומר לכם, גם מה שיער אמיר אמר, שההגדרות כאן חייבות להיות ממש בראייה צופה פני העתיד, שלא חוסמות.

איתן כבל: אלה נושאים שההתפתחות בהם מהירה מאוד ומשמעותית מאוד.

הראלי מזרחי: המילה "כרטיס" בפקודת התעבורה מוגדרת כ"אישור על תשלום".

הראלי מזרחי: זה יכול להיות גם לא בכרטיס.

הראלי מזרחי: אין הכוונה לכרטיס פיזי.

הראלי מזרחי: זה בעצם אישור על כך ששילמת כסף.

הראלי מזרחי: לכן ההגדרה הזאת רחבה מספיק.

איתי עצמון: זאת הגדרה שקיימת היום, לא נגענו בה.

איתי עצמון: אבל לגבי ההגדרה "תיקוף כרטיס" – אכן מדובר על תוקף לתשלום מראש?

קרן טרנר אייל: אם נרצה לעשות post pay ולא pre pay יש לנו בעיה?

לאה ורון: אז לא צריך את המילה "מראש".

אליסה דברה: סליחה, הגיעה שאלה מן הציבור שצופה בדיון.

אליסה דברה: אפשר לשאול?

אליסה דברה: האם מי שנתקע ללא כרטיס מוטען יכול בכל זאת לקנות נסיעה יומית, כרטיס מעבר או כל אמצעי אחר?

איתן כבל: זה לא קשור להגדרות, אבל זאת שאלה שיצטרכו לדון עליה בהמשך.

קרן טרנר אייל: הוא יוכל לשלם 10.90 שקלים באוטובוס, לקנות רב-קו אנונימי ב-5 שקלים ולהטעין אותו ב-5.90 שקלים.

קרן טרנר אייל: כלומר הנסיעה תעלה לו 10.90 שקלים במקום 5.90 שקלים.

קרן טרנר אייל: את הרב-קו שלו הוא צריך להטעין מראש.

אליסה דברה: תודה שהשבת לי.

אליסה דברה: הדבר הזה ידוע לציבור ויש ממש מורת רוח בציבור על הפתרון הזה, רק שתדעי.

קרן טרנר אייל: צריך להיערך מראש.

אליסה דברה: אבל אנשים לפעמים הולכים שני קילומטרים בשביל לקנות כרטיס.

איתן כבל: אנחנו לא מדברים על המצב הזה.

איתן כבל: אנחנו מדברים שזה יהיה נגיש.

איתן כבל: אני מדבר על כך שאם לא יהיה הבדל אז כולם יחזרו להיות על יד הנהג, אז לא עשינו כלום.

אליסה דברה: בהחלט, אבל שיהיו מקומות הטענה.

איתן כבל: על זה אין ויכוח.

קרן טרנר אייל: אפשר להיכנס למפה שמפורסמת באינטרנט, לציין איפה אתה עומד.

אליסה דברה: גברתי היקרה, אני לא יכולה ללכת 2.5 קילומטרים כדי לקנות כרטיס.

אליסה דברה: זאת הערה חשובה.

אליסה דברה: הציבור מעלה אותה.

איתן כבל: שני דברים יקרו.

איתן כבל: קודם כול, יהיו חבלי לידה.

איתן כבל: אין מה לעשות – יהיו כתבות, יגידו.

איתן כבל: בדיוק לכן קבענו שהחוק לא ייכנס לתוקף עד ש.

איתן כבל: לא לחינם קבענו את זה – בדיוק כדי לוודא שבתקופה הראשונה אכן הדברים מטופלים ומתוקנים.

איתן כבל: כלומר אם יבוא אזרח בעוד שלושה חודשים ויגיד: עדיין אין מכשירים, ואז נגיד לו: סליחה – האוכלוסיות המדוברות, בחלקן הגדול הן אוכלוסיות מוחלשות.

איתן כבל: חשוב לי שתראו את הדברים כך.

איתן כבל: הרי על מה הקרב?

איתן כבל: אם בעזרת השם אנשים כמונו, או רובנו פה, אני לא רוצה לדבר בשם כולם, יראו בתחבורה הציבורית תחבורה לגיטימית – היום התחבורה הציבורית איננה לגיטימית בחלקים שלמים בחברה.

איתן כבל: את מכירה, עשינו שימוע ולא נחזור על כל הדברים.

איתן כבל: בא אליי איש מבוגר ואני אומר לו: לא גלשת באינטרנט, אם היית גולש באינטרנט היית רואה שאתה יכול.

אליסה דברה: ממש מפריע לי שאתה אומר את זה, כי אנחנו הסדרנו אלפי עמדות טעינה בסופרפארם, בצומת ספרים.

אליסה דברה: כל הכבוד על מה שעשיתם, אבל יש עוד הרבה לעשות.

איתן כבל: גברתי, את רואה שאני נותן לך רוח גבית.

איתן כבל: בואו נתקדם.

אורי מקלב: אדוני, העלית נושא והתשובה שלך כאילו צריכה להניח את דעתה, אבל שים לב עד כמה בשטח הסיפור הרבה יותר מורכב.

אורי מקלב: למה לאותו קשיש אין עכשיו רב-קו מוטען?

אורי מקלב: בגלל שהוא לא ידע כמה יש לו וכמה אין לו.

אורי מקלב: לכן כשהוא מגיע לאוטובוס הוא לא יודע שבעצם הוא לא מוטען.

אורי מקלב: ולמה הוא לא מוטען?

אורי מקלב: כי המכשירים האלה לא נותנים לו את המידע.

יעקב נחום: קשישים יכולים לקנות כרטיס מן הנהג, זה בסדר.

אורי מקלב: אז לא קשיש, אז מישהו אחר, אז ילדים.

אורי מקלב: הילד לא ידע.

אורי מקלב: ההורה שלו גם לא יודע איך לבדוק את זה.

איתן כבל: מקלב, לא נצא מזה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר נקודה אחת.

איתן כבל: זה לא דיון על מקרים ותגובות.

איתן כבל: אני גם לא נכנס לדיונים כלליים.

איתן כבל: בגלל זה כבר קבענו את העניין, אמרנו:

איתן כבל: אם לא יתקיים תנאי מן התנאים שקבענו אז ממילא זה לא ייכנס לתוקף.

איתן כבל: זו הכוונה.

איתן כבל: אנחנו רוצים לייצר מצב שלכולם יש מוטיבציה לפעול ולהסדיר את הדברים.

איתן כבל: דב חנין, בבקשה תחליף אותי לכמה דקות.

קרן טרנר אייל: אז ההגדרה "כרטיס" צריכה להשתנות.

איתי עצמון: ההגדרה "תיקוף כרטיס".

קריאה: כדי לאפשר את ה-post pay.

איתי עצמון: המילה "מראש" תימחק בהגדרה "תיקוף כרטיס".

הראלי מזרחי: יש שם כמה מילים שצריכות להימחק כי כתוב שם פעמיים "תשלום".

הראלי מזרחי: זה צריך להיות "הנותנת תוקף לתשלום דמי נסיעה".

הראלי מזרחי: המילים "לתשלום מראש של" נמחקות כך שההגדרה תהיה: "עשיית פעולה בכרטיס הנותנת תוקף לתשלום דמי נסיעה".

קרן טרנר אייל: ותודה ליער אמיר.

דב חנין: ותודה ליער אמיר.

איתי עצמון: אם כך, סעיף 61א2, עם התיקון, ניתן לאשר אותו, אם אין הערות נוספות.

לאה ורון: חבר הכנסת מקלב מחליף את מקומו של חבר הכנסת יעקב אשר.

דב חנין: מי בעד?

דב חנין: מי נגד?

דב חנין: מי נמנע?

דב חנין: בעד – 2 פה אחד

דב חנין: אין מתנגדים ואין נמנעים.

דב חנין: הסעיף אושר.

חוה ראובני: סעיף 61ב הנוכחי מדבר בסעיף קטן (א) על חובת התשלום.

חוה ראובני: כיום מוסיפים בהצעת החוק את חובת התיקוף שקיימת.

חוה ראובני: לגבי חובת התיקוף, הוסבר בדיונים הכלליים – אחזור בקצרה מאוד – כאשר מוטען כרטיס הרב-קו של אדם בדמי נסיעה, הכסף אמנם נכנס אבל הוא מגיע לידי המדינה, לקופה כללית שמתחלקת בין המפעילים.

חוה ראובני: המפעיל מקבל תשלום עבור ההסעה רק אם יש תיקוף.

חוה ראובני: לפיכך הנוסע חייב לתקף את כרטיסו כדי שהוא ייספר במניין הנוסעים שהמפעיל הזה הסיע.

חוה ראובני: אנחנו רוצים להשאיר מצב של אפשרות לפטור במצבים מסוימים מחובת תיקוף.

חוה ראובני: היום אין תיקוף כאשר אדם קונה כרטיס חד פעמי.

חוה ראובני: לא בכל מקום בארץ זה עדיין אפשרי אבל יש מקומות שזה עדיין קיים.

חוה ראובני: כרטיס נייר כזה אין צורך לתקף אותו.

חוה ראובני: אנחנו משאירים פתח לשר לקבוע מצבים נוספים שבהם לא תהיה חובת תיקוף, ושיקבע את זה בתקנות.

אליסה דברה: חשוב מאוד שהדבר ייחשב תיקוף, בשל שני טעמים.

אליסה דברה: חברות הנסיעות ייצגו את עצמם, אבל אני רוצה לייצג את האנשים, למשל הקשישים.

דב חנין: גברתי, רק תאמרי את שמך לפרוטוקול.

אליסה דברה: שמי אליסה דברה מעמותת "עוז – בנקים לא מעל לחוק".

אליסה דברה: חשוב מאוד שכרטיס הנייר כן ייחשב תיקוף כי אחרת הקשישים שכן יכולים לקנות כרטיס אצל הנהג צריכים לשלם פעמיים והרי זה כאילו קנסנו אותם.

אליסה דברה: על מה קנסנו אותם?

חוה ראובני: למה פעמיים?

אליסה דברה: למשל בירושלים להגיע מנקודה לנקודה צריך גם אוטובוס וגם רכבת קלה, ולפעמים עוד אוטובוס.

אליסה דברה: אם שילמת כרטיס אצל הנהג וקיבלת כרטיס שעלה 3 שקלים, קיבלת כרטיס נייר, אינך מורשית להמשיך עם הכרטיס הזה לכלי התחבורה הבא.

חוה ראובני: זה לא בגלל התיקוף אלא בגלל שרק עם כרטיס רב-קו, עם כרטיס חכם אפשר לעשות נסיעת המשך.

חוה ראובני: ההסדר הזה אושר בבג"ץ לפני כשנה וחצי.

אליסה דברה: אפשר בכל זאת לבוא לקראת האוכלוסיות המוחלשות ולהכניס איזשהו תיקון שייטיב עם העם, בבקשה, ברשותכם.

אליסה דברה: אני מבקשת מאוד.

הראלי מזרחי: תסבירי מה את מתכוונת.

הראלי מזרחי: הסעיף הזה פוטר מחובת תיקוף במצבים שבהם היום אפשר עוד לשלם במזומן באוטובוס.

הראלי מזרחי: הוא אומר: אתה לא חייב לתקף.

חוה ראובני: הבקשה היא לאפשר לעשות נסיעות המשך בכרטיס נייר.

חוה ראובני: זה לא מה שנמצא פה על השולחן.

דב חנין: ההערה של גברתי חשובה מאוד, אבל היא לא שייכת לסעיף הזה.

דב חנין: הסעיף הזה אומר שיש מצבים שבהם אדם לא צריך לתקף את הכרטיס.

דב חנין: נגיע להערה של גברתי, בטוח, אבל רק בהמשך הדרך.

דב חנין: חברי הכנסת, מישהו מכם רוצה להתייחס?

אורי מקלב: אני רוצה להעיר לגבי "בתחילת הנסיעה או בתכוף לאחר תחילתה".

אורי מקלב: מה המשמעות של זה בהגדרה המשפטית אני לא יודע.

אורי מקלב: אני רוצה לתת נקודת הנחה לדבר העקרוני.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים להחיל את הקנסות האלה בהתניה, או בהבנה שאנשים לא יתעכבו אצל הנהג, אלא רק באוטובוסים שיש להם מכונות תיקוף מאחורה.

אורי מקלב: מה דינם של אוטובוסים – והיום יש הרבה אוטובוסים כאלה – שאין להם מכונות תיקוף מאחורה ואז כל הנוסעים עוברים דרך הנהג?

אורי מקלב: האם גם במקרה הזה אתה רוצה לתת להם סמכות להטיל קנסות?

אורי מקלב: כל התכלית של הקנסות האלה היא כדי שאנשים לא יתעכבו ליד הנהג.

אורי מקלב: החברה המפעילה היום, משרד התחבורה, חברות התחבורה הציבורית מפעילות מכונות תיקוף מאחורה ואז אנשים אין להם ממשק עם הנהג.

אורי מקלב: אבל מה קורה עם אוטובוסים שאין בהם מכונות תיקוף מאחורה וכולם עוברים דרך הנהג?

ואין כניסה מאחורה.

אורי מקלב: אין כניסה מאחורה ואין שם מכונת תיקוף.

אורי מקלב: אפשר להיכנס רק דרך הנהג.

חוה ראובני: גם אז הם חייבים לתקף.

חוה ראובני: הם לא פטורים מתיקוף.

אורי מקלב: כלומר אתם רוצים להחיל גם את זה.

אורי מקלב: בעצם אתם רוצים להכין מערך פיקוח לא בגלל שאתם רוצים לזרז את הכניסה לאוטובוס אלא אתם רוצים עכשיו להפעיל מערך פיקוח.

אורי מקלב: נכון?

אורי מקלב: למה?

חוה ראובני: בוודאי.

חוה ראובני: כשנכנסת דבוקה צפופה ליד הנהג, גם כשזה בדלת שסמוכה לנהג יכולים אנשים להיכנס בלי לשלם.

למה חיכיתם עם זה עד היום?

חוה ראובני: יש הסדר קיים, אבל הוא לא מספיק טוב.

חוה ראובני: יש את תקנות התעבורה משנות ה-60.

אורי מקלב: אז נשאיר את ההסדר הקיים.

אני רוצה שיהיה לכם אינסנטיב שבכל האוטובוסים יוכלו כן לעלות מאחורה.

חוה ראובני: אנחנו רוצים את זה.

קרן טרנר אייל: הנוהל שלנו אומר שמספר מכונות התיקוף כמספר הדלתות מינוס אחד.

קרן טרנר אייל: כלומר דלת אחורית נפתחת רק כאשר באוטובוס יש מכשיר אחד ליד הנהג, פלוס עוד אחד מאחורה, זה המינימום כדי לפתוח דלת אחורית, ואם לא אז לא פותחים דלת אחורית.

זה מה שהוא אומר, שגם לא יחולו.

קרן טרנר אייל: אני חייבת להגיד שלפעמים, ובצדק, אם נהג אוטובוס פותח דלת אחורית כדי להוריד נוסעים ונוסע עולה מאחור וכבר מתקף, כי יש כבר היום מכשיר תיקוף בחלק גדול מן האוטובוסים, כי נערכנו לפתיחת דלת אחורית, אני שמחה שהוא לא סוגר על הנוסע הזה את הדלת.

קרן טרנר אייל: זה נושא בטיחותי.

קרן טרנר אייל: אם אדם עולה, אז עולה.

קרן טרנר אייל: צריך להגיד: פותחים דלת אחורית כי אנשים יורדים משם.

אורי מקלב: ההנחיות שלכם קיימות בצדק.

אורי מקלב: יש אוטובוסים שכל החלק הקדמי שלהם מלא בנוסעים ואילו מאחור הם ריקים.

אורי מקלב: בא הנהג, כשירות טוב, כדי לא להשאיר נוסעים בתחנה, ואומר: תעלו מאחורה.

אורי מקלב: אין שם מכשיר תיקוף.

קרן טרנר אייל: אני לא מכירה דבר כזה, שאומרים לעלות מאחורה כאשר אין מכשיר תיקוף מאחורה.

אורי מקלב: זאת המציאות.

איתן כבל: זאת הבעיה, כאשר זו חווית הנסיעה.

אורי מקלב: איפה הבעיה?

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני מדבר אתך על מעשים שהיו.

אורי מקלב: אתה לא רוצה שיקרו מקרים כאלה.

אורי מקלב: פניות שכבר יש לי, פניות באמת קורעות-לב, גם מאנשים שעלו מהדלת האחורית על סמך שהנהג אמר להם, ואין מכונת תיקוף.

אורי מקלב: הנה, היא יודעת.

כוכי שבתאי: אני עולה בקו 31 מרמות.

כוכי שבתאי: הנהג פותח את הדלתות בתחנה המרכזית ונכנסים מאסות של אנשים.

כוכי שבתאי: אין אפשרות שהוא יעלה את כולם מקדימה, אחרת הוא לא ייצא משם.

כוכי שבתאי: את יכולה לבדוק בכל יום ובכל שעה ולראות.

כוכי שבתאי: הוא פותח דלתות מכל הצדדים וברוב הפעמים אין בכלל מכונות תיקוף.

אורי מקלב: אלה ההנחיות, והן הנחיות טובות.

כוכי שבתאי: אין לי שום אפשרות להגיע לנהג לשלם בשל הצפיפות ושל מספר האנשים.

כוכי שבתאי: יום-יום זה קורה, בכל שעה.

אורי מקלב: אנשים לא מצליחים להגיע לנהג ואז הפקח מטיל קנסות.

אורי מקלב: הגיעו ללשכה שלי פניות מאנשים שהוטלו עליהם קנסות בתקופה האחרונה, וזאת לאחר שהנהג נתן לנוסע לעלות מאחור, ובצדק, וכך צריך להיות, אוי ואבוי אם זה לא יהיה כך, אז האוטובוסים ייסעו חצי ריקים ואנשים יישארו בתחנות.

אורי מקלב: באיזו צורה מבישה הפקח עוצר אדם לפני כולם ומתנהלים ויכוחים.

אורי מקלב: אנשים אומרים לפקח: יש כאן זקן שלא יכול להגיע קדימה והוא היה בדרכו לנהג, ומוטלים קנסות.

חוה ראובני: זה דבר שצריך לבוא על פתרונו בהוראות לפקחים.

אורי מקלב: אל תנסי להמעיט בנזק ובפגיעה שנגרמת לאנשים.

אורי מקלב: אנשים נפגעים.

אורי מקלב: אנחנו יושבים מסביב לשולחן, מסביב לאור היפה ועם כוס קפה.

אורי מקלב: אנשים נוסעים באוטובוסים ונפגעים מאוד וסובלים מאוד.

קרן טרנר אייל: אנחנו הולכים לטפל בזה כבר היום.

כוכי שבתאי: אנשים מחכים חצי שעה לקו 31 בירושלים שמגיע עמוס.

קרן טרנר אייל: את זה צריך לתקן היום כי זה המצב היום.

קרן טרנר אייל: החוק הזה יאפשר פתיחת דלתות רשמית והיערכות רשמית שלנו לוולידטורים בכל הכניסות.

קרן טרנר אייל: היום קו שאין בו פתיחה של דלת אחורית, המון פעמים אין בו ולידטור מאחורה.

קרן טרנר אייל: זה קצת מין ביצה ותרנגולת.

קרן טרנר אייל: דווקא מה שאתם אומרים עכשיו, שמצער אותי מאוד לשמוע, אנחנו צריכים לטפל בצפיפות ובמצב הזה בכל מקרה, דווקא החוק הזה יאפשר פתיחת דלתות רשמית, כלומר תהיה שם חובה לוולידטורים.

איתן כבל: אמרתי את זה בפתיח.

אורי מקלב: אז אוטובוס שאין בו ולידטור – אי אפשר לתת לנוסעים קנס.

אורי מקלב: את צודקת במאה אחוז.

אורי מקלב: כפי שנאמר: לא מקדימים את הביצה לפני התרנגולת.

אורי מקלב: במקרה הזה אנחנו לא מקדימים.

אורי מקלב: תהיה תרנגולת – תהיה ביצה.

דב חנין: אני רוצה לחדד את השורה התחתונה.

דב חנין: קודם כול, כוכי שבתאי, באמת תודה שהבאת את הניסיון הזה כי זה ניסיון שגם אני נתקל בו.

דב חנין: זה קורה גם בתל אביב ולא רק בירושלים.

דב חנין: אנחנו צריכים שיהיה ברור מאוד, שאם אין ולידטור בסמוך לדלת האחורית, באותו אוטובוס אפשר להיכנס בדלת האחורית אבל אי אפשר להחיל על הנוסע את החובות הדרקוניות שאנחנו מטילים כי פשוט האנשים לא יעמדו בזה.

דב חנין: אנחנו בעד שהם יעלו ושהאוטובוס ייסע, ועד שיהיה הוולידטור נפסיד קצת כסף, לא נורא.

אורי מקלב: זה בדיוק הדוגמה שמשתלבת עם מה שאתם אמרתם.

אורי מקלב: מה קורה במקרה שבכלל לא עובדות כל מכונות התיקוף?

אורי מקלב: לעתים קורה דבר כזה, או שעובדת רק מכונה אחת.

אורי מקלב: לפי דעתי, ולפי הייעוץ של העוזר שלי, יש זמן.

אורי מקלב: מה זה "בתכוף לאחר תחילת הנסיעה"?

אורי מקלב: שיהיה זמן סביר שבמהלכו הנוסע יכול להגיע למכשיר תיקוף תקין.

אורי מקלב: גם באותו אוטובוס, יכול להיות שהמכשיר לצד הדלת שדרכה הוא עלה לא תקין ואילו המכשיר השני תקין.

אורי מקלב: צריך לתת לו זמן סביר.

אורי מקלב: כולם מבינים שלעתים המכשירים לא תקפים וקורה שאין קשר.

אורי מקלב: וכי יעלה על דעתו של מישהו שאפשר להטיל קנס במקרה כזה?

רעות בינג: אולי אפשר להתייחס לזה בנוהל.

אורי מקלב: אנחנו לא מחכים לנוהל.

חוה ראובני: "זמן סביר" זה לא פחות מעורפל מ"בתכוף אחרי".

איתן כבל: אני רואה לפעמים אוטובוסים שבהם אין שום סיכוי בעולם שנוסע יצליח להגיע לעמדת התיקוף, אין סיכוי.

חוה ראובני: אם יש ליד כל דלת לפחות מכשיר תיקוף אחד.

אורי מקלב: ואם הוא לא תקין?

איתן כבל: עזבו עכשיו תקין או לא תקין, אל תיקח אותי לרזולוציות כאלה.

איתן כבל: אפשר להגיד: ומה יקרה אם הנהג יתעלף בדרך?

איתן כבל: אל תיקח אותי למקומות הללו.

איתן כבל: אני מדבר לא על יוצאי הדופן.

איתן כבל: אני מדבר על המקרים לפני שהכול כבר פועל כתיקונו.

איתן כבל: לא על אירועים חריגים.

איתן כבל: עולה אדם מאחור, יש מבוגרים.

איתן כבל: אין סיכוי בעולם שהנוסע יצליח להגיע לנהג בלוח הזמנים התכוף.

חוה ראובני: מי שעולה בדלת האחורית לא צריך להגיע לנהג.

חוה ראובני: ליד הדלת האחורית יהיה מכשיר תיקוף.

הכוונה לאותם אוטובוסים שאין בהם מכשיר תיקוף מאחור.

לא תחול כל האופרציה הזאת של הקנסות באוטובוס שאין בו מכשיר תיקוף מאחור.

איתן כבל: דיברנו על דבר אחר.

איתן כבל: בעזרת השם המשיח יגיע והכול יהיה כפי שצריך וגם בחלק האחורי של האוטובוס אפשר יהיה לתקף.

איתן כבל: יש עדיין אוטובוסים, כפי שכוכי שבתאי תיארה עכשיו, גם בירושלים, ודב חנין אומר שכך קורה גם בתל אביב, שמעלים נוסעים מאחור, בגלל הסיטואציה, כדי לא להשאיר את האנשים בתחנה.

זה שיקול דעת נכון של הנהג.

איתן כבל: הם עולים.

איתן כבל: אין עדיין בכל האוטובוסים מכשיר תיקוף בחלק האחורי של האוטובוס.

קרן טרנר אייל: זה מצב שלא יהיה בעוד רגע.

איתן כבל: בסדר, אין בעיה.

איתן כבל: חברים, אני קובע.

אורי מקלב: את זה חופשי חודשי יסדיר.

אליסה דברה: אדוני יודע לבחון כוונות לב?

אליסה דברה: מה זה השטויות האלה?

אליסה דברה: סליחה.

אליסה דברה: אתה יודע מה מתכוונים?

יעקב נחום: כן, הם עלו לאוטובוס מבלי לשלם.

אליסה דברה: איך אתה יודע?

אליסה דברה: אולי אתה יודע גם מה אני מתכוונת?

אורי מקלב: איך אתה יודע?

אורי מקלב: בדקת אותם?

יעקב נחום: בוודאי.

יעקב נחום: מבקר שלי היה בתוך האוטובוס.

איתן כבל: אני אסיים את הדיון, חבר'ה, זה לא רציני.

איתן כבל: אין לי סבלנות.

אליסה דברה: הם לא שילמו.

אליסה דברה: זה לא כוונות.

איתן כבל: גברת, אוציא אותך.

איתן כבל: כל פעם את עושה לי את זה.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אני רוצה שנבין: אני לא מקבל את ההערות של יעקב נחום כי אני לא מוכן להפוך את האנשים בחברה הישראלית כולם לנוכלים, רמאים, גנבים או שקרנים.

איתן כבל: לא יקום ולא יהיה.

יעקב נחום: גם אני לא מתכוון לזה.

יעקב נחום: אני פשוט מציין עובדה.

איתן כבל: אני לא מתכוון שעל כל אחד שתתפסו תגידו שזה כל הכיתה, ועל כל שניים שתתפסו תגידו כבר שזה כל בית הספר.

איתן כבל: לא שאין מי שלא משלם.

איתן כבל: בשביל זה ברוך השם יש פרנסה למשטרה ויש פרנסה להורים, יש אלף ואחד דברים.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: אל תכניסו אותי ל-"חמישה עלו בדבוקה".

איתן כבל: אני מדבר על עקרונות.

איתן כבל: חקיקה היא קודם כול עקרונות והיא אמורה לדעת להכיל אירועים והיא לעולם גם לא תכיל את כל האירועים, גם אין זו כוונתנו.

איתן כבל: יש כאן שני מצבים.

איתן כבל: גברתי, אם תקבלו את זה – תקבלו, ואם לא תקבלו – תודה רבה, נלך הביתה ואגיע לפגישה שלי אפילו עשר דקות לפני הזמן.

איתן כבל: אני רוצה שנבין, כשמשיח צדקנו יגיע ואפשר יהיה לתקף בכל אחד מן המקומות – אין שום בעיה, כל מה שכתוב פה יחול, אין שום בעיה.

איתן כבל: באוטובוסים שעדיין אין בהם יכולת לתקף מאחור ונהג פותח את הדלתות כי הוא יודע שזה הדבר הנכון לעשות – אי אפשר להפעיל את כל כללי הענישה האלה על הנוסעים אם עדיין זה במצב הלא שלם.

כי זה מציאות אחרת, זה הכול.

איתן כבל: אין לי בעיה לזרז את התהליך, אנחנו לא נגד.

איתן כבל: אין מצב שאתן, כשאני יודע שאיש מבוגר עולה מאחור - - -

הראל שליסל: יש לי הצעה.

איתן כבל: לשים להם כנפיים?

הראל שליסל: אפשר לחדד בנוהל האכיפה את הדבר הזה.

קרן טרנר אייל: כלומר אנחנו נתחייב פה, גם לפרוטוקול, חבר הכנסת כבל, שאנחנו נבהיר.

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא יודע מתי נוהל האכיפה ייקבע.

קרן טרנר אייל: אפשר לומר כאן שנוהל האכיפה יתייחס לזה.

הראלי מזרחי: התחולה של החוק מותנית בנוהל.

אורי מקלב: ומה עם הסיבה השנייה שאמרתם?

אורי מקלב: זה לא סיבה?

אורי מקלב: אז תכניסו את זה.

אורי מקלב: גם היום יש לכם סמכות לפי החוק הישן.

יש לכם סמכות לפי החוק הקיים היום.

אמיר ליפשיץ: אני היועץ המשפטי של אגף התכנון במשטרה.

אמיר ליפשיץ: אנחנו מגיעים להסכמים עם מרבית מפעילי התחבורה הציבורית.

אמיר ליפשיץ: אנחנו משלמים מראש עבור השוטרים.

אמיר ליפשיץ: אני מדבר על הארגון שלנו.

אמיר ליפשיץ: בעצם כל שוטר שעולה היום לרכבת או לאוטובוס מציג תעודה ונכנס פנימה ללא כל תיקוף.

אמיר ליפשיץ: אני רק מבהיר לפרוטוקול: ברמה הטכנית, חיילים מתקפים ואילו שוטרים לא מתקפים, זה בדיוק ההבדל.

אמיר ליפשיץ: כדי שזה לא יהיה חסם חלילה אז אני מצהיר לפרוטוקול שההסכם הזה מתקיים.

הדס פטר: שהשר יכול לקבוע את זה גם לגבי שוטרים, שאנחנו לא צריכים לתקף.

חוה ראובני: אני קצת מופתעת שגוף של ממשלת ישראל לא טרח להעיר להצעת חוק שכללה את חובת התיקוף.

קרן טרנר אייל: הוא מדבר על זה שמחקנו אותה מראש.

חוה ראובני: לא, זה מדבר על סעיף אחר.

אמיר ליפשיץ: לא, אדוני.

אמיר ליפשיץ: אנחנו חושבים שהסעיף כפי שמנוסח נותן מענה.

אמיר ליפשיץ: אנחנו חושבים שלפחות ברישה לא אמורה להיות בעיה משמעותית אם זה יובהר בנהלים הפנימיים.

אמיר ליפשיץ: אני לא חושב שאמורה להיות כאן בעיה.

חוה ראובני: השר יכול להתקין תקנות על פטורים מתיקוף.

אמיר ליפשיץ: נכון.

אמיר ליפשיץ: זו הכוונה.

אמיר ליפשיץ: רק הבהרתי.

הדס פטר: אדוני, זו ממש לא הייתה הכוונה.

איתן כבל: אין לי בעיה שזה ייכנס במסגרת הפטורים שהשר רשאי לקבוע.

אמיר ליפשיץ: זו הייתה הכוונה.

אמיר ליפשיץ: חלילה שלא יתפרש אחרת.

הראל שליסל: אפשר להכניס בנוהל האכיפה, שמתנה את כל הכניסה - - -

איתן כבל: נראה לי שאתה כבר בתפקיד הבא, כפי שנהוג אצלכם.

איתן כבל: אל תיקח אותי לשם.

איתן כבל: יש דברים שבהם אני לא מחכה לנוהל אכיפה כי עד שיהיה נוהל אכיפה, בינתיים יש אכיפה.

איתן כבל: שמעת אותי?

הראל שליסל: אבל החוק לא נכנס לתוקף.

הראלי מזרחי: לבקשתכם אין עדיין חוק.

איתן כבל: מה קורה כאשר אני עולה לאוטובוס, כאשר כוכי עולה לאוטובוס?

קרן טרנר אייל: מתבקש, אחד, לתקן את נוהל האכיפה היום, ושניים, לגבי החוק החדש, גם נוהל האכיפה העדכני יבהיר את זה.

קרן טרנר אייל: אז עדיף שלא יבוא פקח, ואם בא פקח שלא יוטל קנס.

איתן כבל: אני שואל אותך מה קורה בפועל.

איתן כבל: האם הפקח הזה יכול לעצור אותה?

קרן טרנר אייל: היום גם אם היא לא רוצה להזדהות היא לא מזדהה.

איתן כבל: לא משנה, עזבי עכשיו את ההזדהות.

איתן כבל: הוא יכול לעשות לה סוג של שיימינג?

איתן כבל: להגיד לה: גברתי, תציגי את הכרטיס, תראי לי אם שילמת?

חוה ראובני: הוא מבקש מכולם להציג את הכרטיס.

חוה ראובני: זה לא שיימינג.

איתן כבל: אתם לא עמדתם במקרים שכאלה.

קרן טרנר אייל: אני אומרת שזה לא בסדר.

קרן טרנר אייל: זה מה שקיים היום.

קרן טרנר אייל: את זה אנחנו צריכים לתקן עכשיו, בלי קשר לחוק.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: זה מה שאני אומר.

איתן כבל: אין לי עכשיו עניינים כאלה ואחרים.

איתן כבל: מה מטריד אותי כל הזמן?

איתן כבל: אני אומר: אני רוצה, אני מבקש.

איתן כבל: רק אל תקבעו את הכללים על פי ההתקדמות שלכם.

איתן כבל: אני אקבע את ההתקדמות על פי תפיסת העולם שלי, לא להיפך.

איתן כבל: אתם תרוצו, תתקדמו, תביאו את מכשירי התיקוף, תוציאו את הצו שלשוטר מספיקה תעודה ומה שאתם רוצים, אין לי בעיה.

איתן כבל: אני לא נגד, אני בעד.

איתן כבל: להיפך, אני פה כדי לקדם.

איתן כבל: אני היום, ביום ראשון, בשעה כזאת עוד יושב פה, והאמינו לי שיש לי פגישה שחשובה לי מאוד ברמה האישית, ואני כאן.

איתן כבל: אני אומר לכם: אני לא מוכן בשום פנים ואופן.

איתן כבל: לכן אני רוצה לקבוע מרגע זה את הכללים.

איתן כבל: אם תרצו – תאכלו, אם לא תרצו – נסגור את הישיבה ונלך.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: אני פה כדי לקדם את הצעת החוק בצורה ברורה מאוד.

איתן כבל: די.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: ואחר כך השר יצייץ.

עמאר אבו סמעאן: אני יושב-ראש הוועד בחברת אגד תעבורה, סניף מעלה אדומים – האומה.

עמאר אבו סמעאן: אני יושב פה כבר חצי שעה.

עמאר אבו סמעאן: לצערי הרב אני שומע פה שמעניין אתכם רק כסף.

עמאר אבו סמעאן: לא מעניין אתכם לא חיי אדם, לא נהגים, לא כל האנשים האלה שמביאים לכם את כל הכסף הזה.

עמאר אבו סמעאן: בזמן האחרון נהיינו רק מכונה בשביל לייצר לכם כסף.

עמאר אבו סמעאן: אתם לא מסתכלים על זריקות אבנים והשפעתן על הנוסעים, לא מסתכלים על נהג שרק הבוקר ירו עליו, לא מסתכלים על המשפחות שלנו שיושבות בבית ודואגות, ובכל דקה שאשתי שומעת שיש איזה אירוע היא מתקשרת אליי 20,000 פעמים בטלפון ובסוף אני עונה לה והיא בוכה בטלפון: האם זה אני הנפגע או לא אני הנפגע.

עמאר אבו סמעאן: אתם צריכים לקחת אחריות על חיי בני אדם.

איתן כבל: אדוני, אפשר לענות לך בכבוד?

עמאר אבו סמעאן: ישבתי אתך הרבה, אדון איתן כבל, ובכל פעם אמרת לי: אני אטפל בזה.

עמאר אבו סמעאן: שום דבר לא קורה.

איתן כבל: אפשר לענות לך?

איתן כבל: אדוני התבלבל, ואני אומר בכבוד.

איתן כבל: אני האחרון שאפשר לומר שלא עזר לאגד תעבורה, לעובדים שם במאבקים הפנימיים שהיו להם, ולקואופרטיבים נוספים לתעבורה.

איתן כבל: אני לא ממשלה.

איתן כבל: יש פה כל הזמן בלבול.

איתן כבל: בגלל העשייה המרובה שלנו מתבלבלים.

איתן כבל: אח שלי, באהבה גדולה, תבחר בי לראש הממשלה, תבחר בי לשר התחבורה ואני מבטיח לך שהדברים האלה ישתנו.

איתן כבל: מה העניין – אתה יודע, יש אצל יהודים בשר וחלב.

איתן כבל: עכשיו אנחנו עוסקים בעולם תוכן אחר לגמרי.

איתן כבל: אין לו דבר וחצי דבר עם הבעיות האמיתיות שאתם מתמודדים איתן.

איתן כבל: אזכיר לך שעשיתי פה שימוע ואתם גם הייתם בו, התעסקנו וכתבנו דוח שלם שהונח גם בפני הממשלה על כל הבעיות שנוגעות לנהגים ועל הצורך לטפל בתחבורה הציבורית, וקידמנו ואנחנו לוחצים כדי שיהיו פינות התרעננות לנהגים.

איתן כבל: עם כל הכבוד - - -

עמאר אבו סמעאן: מה שמעניין אותנו זה הביטחון שלנו.

עמאר אבו סמעאן: בכל יום יש זריקת אבנים על אוטובוסים.

איתן כבל: נשמה, אני לא שילוב של שר התחבורה והשר לביטחון פנים.

איתן כבל: זה לא כאן.

עמאר אבו סמעאן: מנכ"לית משרד התחבורה נמצאת פה.

עמאר אבו סמעאן: תמצאי לנו פתרון.

קרן טרנר אייל: אני חושבת שכרטוס ללא נהג ייתן אפשרות לשים מחיצה שתגן עליכם.

עמאר אבו סמעאן: אין לנו מכשירי כרטוס.

עמאר אבו סמעאן: עד היום אנחנו גובים כסף ישירות מהנוסעים.

עמאר אבו סמעאן: בכל יום זה אותו דבר.

קרן טרנר אייל: אבל זה השינוי.

איתן כבל: גברתי המנכ"לית, אני מתנצל, גם כרטוס חכם לא ימנע את זריקת האבנים.

קרן טרנר אייל: אבל זה ימנע אלימות של נוסעים.

איתן כבל: זה לא הדיון עכשיו, אני מצטער מאוד.

איתן כבל: אם גברתי לא רוצה להעביר את החוק – אנחנו עוסקים בכרטיסים, בכרטוס.

איתן כבל: אין לזה דבר וחצי דבר עם כל הטענות הצודקות שאתה מעלה.

עמאר אבו סמעאן: אני מדבר אתך על חיי אדם.

איתן כבל: אבל זה לא הדיון.

איתן כבל: הלוואי והייתי יכול לעזור לך עכשיו.

איתן כבל: גם אם אני רוצה לעזור לך בחוק הזה - - -

אורי מקלב: אפשר להכניס לחוק שצריך לשמור על חיי אדם.

עמאר אבו סמעאן: תשימו מאבטחים, תשימו מחיצות לנהגים.

עמאר אבו סמעאן: אנחנו לא מכונות של כסף, אחי.

איתן כבל: מפאת כבודך אני נותן לך.

איתן כבל: זה בשר וחלב.

איתן כבל: זה לא דיון של ההסתדרות, זה לא דיון בין מעסיקים למועסקים.

איתן כבל: זה דיון על איך משלמים באוטובוסים.

איתן כבל: נקודה.

עמאר אבו סמעאן: אם לא יהיו נהגים לא יהיו אנשים שנוסעים באוטובוס, לא יהיו אוטובוסים שנוסעים בארץ.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אח שלי, אם לא יהיו כבישים לא ניסע, אם לא יהיה זה אז לא יהיה זה.

איתן כבל: אני איתך, אבל זה סיפור אחר שלא קשור לנושא הזה.

איתן כבל: אין לזה דבר וחצי דבר עם הצעת החוק.

איתן כבל: גם אם הייתי רוצה עכשיו – זה לא הדיון בהצעת החוק.

איתן כבל: אף אחד מאיתנו חס וחלילה לא רוצה – די, גמרנו, תודה.

עמאר אבו סמעאן: ולמה בחברה שלנו אנחנו עדיין גובים כסף ישירות מהנוסעים?

קרן טרנר אייל: זה לא הנושא.

קרן טרנר אייל: אנחנו עושים כרטוס ללא נהג.

קרן טרנר אייל: זה יאפשר לנו לשים מחיצה ואז לא תהיה אלימות כלפי הנהגים.

קרן טרנר אייל: זה הקשר היחיד לנושא.

איתן כבל: אני רוצה להתקדם.

איתן כבל: באמת, כיבדתי אותך ונתתי לך לדבר.

איתן כבל: בדרך כלל לא הייתי מאפשר, הייתי אומר: טורח הציבור, כפי שאומרים אצלנו בבית הכנסת.

איתן כבל: אני מסכם את סעיף 2.

איתן כבל: אמרנו שנביא אותו באישור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: באישור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אם זה מתאים לכם – תודה.

איתן כבל: אני רואה שיש כאן יותר מדי עניינים ויותר מדי שאלות, יותר מדי נושאים.

איתן כבל: אתם תביאו את הכללים לפה.

איתן כבל: יהיה ויכוח על הכללים במסגרת הדיונים האלה ואז כל המקרים והתגובות שכל אחד ואחד מאיתנו רוצה להעלות יוכלו להיות מובאים לתוך הכללים.

אורי מקלב: התוקף ייכנס אחרי שיהיו נהלים?

איתן כבל: בוודאי.

אורי מקלב: לא הבנתי את הסיכום שלך.

איתי עצמון: עד שיותקנו התקנות האלה יחול הפטור מחובת תיקוף על מי ששילם את דמי נסיעתו לנהג בכרטיס חד-פעמי בכל הקווים שבהם ניתן לשלם בכרטיסים כאלה, אבל ניתן את ההסמכה לשר התחבורה, באישור הוועדה, לקבוע עוד נסיבות ומקרים.

אורי מקלב: איפה נכנס מה שסיכם היושב-ראש, שכל זמן שאין באוטובוס - - -

חוה ראובני: בנוהל אכיפה.

איתן כבל: זה נוהל אכיפה.

איתי עצמון: יש גם סעיף תחילה בסוף הצעת החוק.

איתן כבל: חבר'ה, אני מנסה באמת.

איתן כבל: אני גם לא רוצה להעמיד את עצמי במצב שמרוב כללים ותקנות האוטובוס לא ייצא כי כולם יהיו עם הכללים והתקנות.

איתן כבל: בואו לא נגזים, יש גבול.

איתן כבל: אני לא יכול כל אירוע להפוך לסעיף בחוק.

איתן כבל: יש אלף ואחד אירועים שיכולים להתקיים.

איתן כבל: מי בעד סעיף 2 להצעת החוק, עם השינויים?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 3 פה אחד

איתן כבל: הסעיף נתקבל.

חוה ראובני: אלה סעיפים שיבואו בהמשך – חובת הזדהות וחובת זיהוי.

חוה ראובני: הם נמצאים במקום אחר בהמשך ההצעה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 3 פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

חוה ראובני: אני עוצרת כאן.

חוה ראובני: הסעיפים שהקראתי עניינם בתשלום המוגדל שמוטל על נוסע שהפר או את חובת התשלום או את חובת התיקוף, המכוּנה קנס אבל זה חיוב אזרחי לא פלילי, זה תעריף מוגדל.

חוה ראובני: על פי החוק הקיים הוא מדורג, והוספנו הבניה של שיקול הדעת של המפקח על התעבורה, שיקולים שהוא צריך להביא בחשבון בעת שהוא קובע את המדרג.

איתי עצמון: הוא קובע את התעריף המוגדל בעצם.

חוה ראובני: התקרה של התעריף המוגדל היא 180 שקלים שקבועים כבר בחוק מ-2010.

חוה ראובני: הוא קובע מדרג מתחת ל-180 שקלים האלה, כאשר היום מדובר רק על דמי הנסיעה שלא שולמו, ואנחנו מוסיפים שהוא צריך להתחשב גם בעמידה בחובת התשלום, דהיינו הבחנה – חבר הכנסת מקלב, אולי חשוב שתשמע – בין מי ששילם לבין מי שתיקף, זה יצטרך לבוא לידי ביטוי, או תשלום דמי נסיעה חלקיים.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים לכתוב את זה.

אורי מקלב: זה היה הסיכום בינינו.

אורי מקלב: ביקשנו אחרי דיונים רבים שצריך להיות הבדל בין נסיעה עם תיקוף לבין נסיעה בלי תשלום כלל.

איתי עצמון: הבדל בין חובת התשלום לבין חובת התיקוף.

אורי מקלב: זה חייב להיות.

אורי מקלב: וסיכמנו גם את הנוסח, וגם דיברנו על גובה הקנס: שבנסיעה עירונית יהיה עד 100 שקלים ובנסיעה בין-עירונית עד 180 שקלים.

הראל שליסל: על 50% – לא הסכמנו.

חוה ראובני: סיכום כזה עם מספרים לא הגיע אליי.

אורי מקלב: אנחנו יוצרים הבדל בין - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, עשה לי טובה, אני מקבל את זה.

איתן כבל: מי שצריך לשלם 5 שקלים ומוטל עליו קנס, הקנס חייב להיות באיזו פרופורציה.

אורי מקלב: על זה דיברנו וזה הסיכום, אמרת את זה בצורה חזקה מאוד בישיבות הקודמות.

איתן כבל: נכון, אבל אני לא רוצה לחזור על זה שוב.

אורי מקלב: אבל זה לא מופיע.

איתן כבל: בבקשה, אני רוצה לשמוע.

חוה ראובני: התעריף המוגדל, המדרג שכבר היום קיים אומר למשל שבנסיעה שמחירה עד 10 שקלים או 40 התעריף המוגדל הוא 100 שקלים.

טרנר אייל: ההבדל בין עירוני ובין-עירוני קיים.

חוה ראובני: אם זה מישהו שזכאי להנחות – זה 95 שקלים.

אורי מקלב: היום אתם עושים כך.

אורי מקלב: מחר אני לא יודע.

קרן טרנר אייל: היום כבר ההפרדה בין עירוני ובין-עירוני קיימת בסעיף.

קרן טרנר אייל: זה נשאר.

אורי מקלב: אבל זה הצהרה שלכם.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שזה יופיע בחוק.

קרן טרנר אייל: זה כבר היום בחוק בסעיפים רבים, ה-100 וה-180.

קרן טרנר אייל: מה שלא מופיע בחוק היום הוא ההבדל בין תיקף ללא תיקף.

אורי מקלב: את אמנם מנכ"לית ואני לא משפטן, אבל זה לא מה שכתוב.

חוה ראובני: הוא לא בחוק אלא בתעריף המוגדל.

הראל שליסל: דיברנו עם חבר הכנסת מקלב וגם אתך על כך, אדוני היושב-ראש, למרות שזה קיים היום, כפי שהמנכ"לית אמרה, נכתוב שבנסיעה עירונית הקנס לא יהיה מעל 100 שקלים בכל מקרה.

הראל שליסל: זה מה שסיכמנו איתכם.

לאה ורון: איפה זה קיים?

לאה ורון: אני רואה את ה-180 שקל.

הראל שליסל: את זה צריך להוסיף.

איתי עצמון: ההוראה הזאת לא מופיעה בנוסח הצעת החוק היום.

הראל שליסל: בסדר, זה דרישה של הוועדה.

זאת הדרישה של הוועדה ועכשיו יוסיפו את זה.

קרן טרנר אייל: "ובלבד שבנסיעה עירונית לא יעלה התעריף המוגדל על 100 שקלים חדשים.

קרן טרנר אייל: "

אורי מקלב: הוספנו גם שכאשר לנוסע יש מנוי חופשי או כרטיס מעבר והוא שכח לתקף, על אי תיקוף אנחנו נותנים עד 50% מהקנס שנקבע לאותה נסיעה.

אורי מקלב: אם זה 100 שקלים אז זה עד 50%.

אורי מקלב: חשבנו על הרבה פחות אבל כאן הגענו לפשרות, שזה דבר סביר, שיש הבדל בין מי שנוסע ללא תשלום לבין מי שרק לא תיקף.

אורי מקלב: 50% נראה לי סביר.

איתי עצמון: אתה יכול בבקשה לחזור?

איתי עצמון: בשל אי-תיקוף עד 50%.

איתי עצמון: מאיזה סכום?

אורי מקלב: מסכום הקנס שנקבע לאותה הפרה.

איתי עצמון: מהתעריף המוגדל.

קרן טרנר אייל: על כרטיסים ששולם בגינם מראש, כלומר חופשי יומי, חופשי שבועי או חופשי חודשי.

קרן טרנר אייל: לא ערך צבור שיותר דומה לארנק.

איתי עצמון: אני לא בטוח איך ניכנס בדיוק לכל הרזולוציות האלה בחקיקה ראשית.

הראל שליסל: אולי נגדיר את זה בנוהל אכיפה.

קריאה: נוהל אכיפה לא יכול להתייחס לזה.

דב חנין: אני לא רואה בזה קושי.

איתי עצמון: להגדיר את סוגי הכרטיסים?

דב חנין: לא.

דב חנין: אני מדבר על העיקרון.

דב חנין: ובלבד שאם הנוסע אוחז בכרטיס תקופתי כלשהו, או כרטיס זמני כלשהו - - -

איתי עצמון: ערך צבור.

דב חנין: לא ערך צבור.

דב חנין: כרטיס תקופתי ששולם מראש, שהנסיעות שולמו בו, הקנס לא יעלה על 50% מסכום הקנס שקבוע.

אורי מקלב: או כרטיס מעבר.

אורי מקלב: המנכ"לית אומרת דבר נכון, שהערך הצבור הוא בסך הכול הארנק שלך, זה לא תשלום.

הראלי מזרחי: בצו התעריפים יש הגדרה ל"כרטיסי מנוי".

הראלי מזרחי: פשוט נשאב את ההגדרה משם.

אורי מקלב: ובתנאי שזה מכסה את הדברים שאנחנו רוצים.

הראל שליסל: דיברנו רק על בעל מנוי.

קרן טרנר אייל: רק מי ששילם מראש, כמו בחופשי יומי, שבועי או חודשי ומסטריאלי, שזה ה-90 דקות.

אורי מקלב: או כרטיס מעבר.

קרן טרנר אייל: כרטיס שהוא שילם כבר מראש, רק לא תיקף.

עד 50% מגובה הקנס.

אורי מקלב: גם הקנס הוא עד 100 שקלים ועד 180 שקלים.

יער אמיר: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להעיר הערה קטנה לגבי גובה הקנס.

יער אמיר: חייבים למצוא מנגנון שיפשט את מספר הקנסות וגובה הקנס.

יער אמיר: היום למשל הפקחים מסתובבים עם טבלאות של 15 שורות ושש עמודות.

יער אמיר: אין שום אפשרות פרקטית לנהל את זה.

אורי מקלב: זה בעצם שניים.

קרן טרנר אייל: הכיוון הוא 100 ו-180, ו-50% אם זה בגין אי-תיקוף.

זה נשאר שניים.

זה לא כל כך מורכב.

אורי מקלב: אם המפקח החליט באמצע שהוא קובע קנס של 120 שקלים – זה בסמכותו.

אורי מקלב: דרך אגב, זה כן בסמכותו.

אורי מקלב: אם הוא יחליט על סוג נסיעה מסוימת שהוא יכול להטיל קנס של 120 שקלים ולא של 180 שקלים, אז יכולים להיות שלושה סוגים של קנסות.

קרן טרנר אייל: כדאי לעשות פשטות בעניין הזה.

אורי מקלב: זה כבר החלטה שלכם.

נשארה לו עדיין האפשרות להטיל קנס נמוך יותר.

הלאה.

לאה ורון: ברור שהם התפשרו על 100 ועל 180.

איתן כבל: אני רוצה שהעיקרון הזה יהיה ברור לכל סיטואציה.

איתן כבל: הפערים לא יכולים להיות גדולים יותר מאשר אנחנו דיברנו.

איתן כבל: אני לא יודע אם ערך צבור או לא צבור.

הקנס צריך להיות שקוף מול התשלום.

איתן כבל: גובה הקנס – שזה בסדר, צריך שיהיו קנסות – חייב להתכתב עם חומרת העבירה.

איתן כבל: זה חייב להיות ברור.

הראל שליסל: הוספנו עוד הגדרה בפקודה הראשית.

קרן טרנר אייל: עד 100 שקל בעירוני.

בהתכתב עם מחיר הנסיעה ועם סוג העבירה.

איתי עצמון: הוועדה מצביעה על פסקאות (1) ו-(2) של סעיף 4, עם התובנות שאושרו.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 2 פה אחד

איתן כבל: אושר.

חוה ראובני: ביטול סעיף קטן (ג) עניינו ביטול החובה לשלם לנציג המפעיל על אתר.

חוה ראובני: אין להם קופות רושמות.

חוה ראובני: לא נכון שיהיו להם קופות רושמות, שיסתובבו עם כסף ויאספו תשלומים במקום.

חוה ראובני: אנשים יקבלו חשבון לתשלום וישלמו אותו.

חוה ראובני: ולכן ביטול סעיף קטן (ג).

חוה ראובני: סעיף קטן (ד) הוא תיקון נוסח לצורך התאמה למבנה החדש של הסעיפים.

חוה ראובני: אדוני רוצה להצביע על פסקאות (3) ו-(4) לפני שנעבור לפסקה (5), שזה כבר האכיפה של התשלום?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מי בעד פסקאות (3) ו-(4)?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 2 פה אחד

איתן כבל: אושר.

יער אמיר: אדוני היושב-ראש, לגבי היכולת לשלם לפקח במקום, יש אפליקציות ומנגנונים שמאפשרים תשלום לפקח בכרטיס אשראי, לא במזומן.

יער אמיר: אנחנו כן מבקשים לאפשר את זה כי זה מפשט גם לנוסע.

חוה ראובני: אז שישלם במקום באפליקציה.

חוה ראובני: לא אוסרים את זה עליו.

איתן כבל: אם הוא לא רב-תכליתי – אני לא מוכן.

איתן כבל: לא תכתיב עכשיו לאנשים עם מה להסתובב בכיס.

איתן כבל: רוב האוכלוסיות האלה, בכל הכבוד, חברות וחברים, אנחנו מתייחסים כאילו - - -

חוה ראובני: אני לא אוסרת את זה.

חוה ראובני: אני רק אומרת שאין חובה.

הראל שליסל: אנחנו לא מונעים את זה.

איתן כבל: רק דבר אחד, שלא יהיה מצב שהוא אומר לו: אח שלי, יש לי רק כרטיס אשראי, ואז יגידו לו: רק אם יש לך כרטיס אשראי של זה, אני לא מקבל דביט, לא מקבל זה, לא מקבל פה, לא מקבל שם.

איתן כבל: נו, עזוב.

אורי מקלב: הסיכום של "בתוך 30 ימים" לא מקובל.

אורי מקלב: זה צריך להיות "90 ימים".

הראל שליסל: זה לא הסיכום.

אורי מקלב: אין סיכום – אז אין סיכום.

אורי מקלב: אז אין סיכום על שום דבר.

הראל שליסל: לא אמרתי שאין סיכום.

הראל שליסל: אתה רוצה שיהיה פה "90 ימים".

הראל שליסל: זה נראה לי - - -

איתן כבל: שנייה, אני רוצה להבין על מה אתם מדברים.

איתן כבל: תמשיכו לשוחח.

אורי מקלב: במשטרה ובעירייה ניתן לשלם דוחות תוך 90 ימים.

אורי מקלב: מה ההבדל כאן?

חוה ראובני: אדוני, אסביר שני דברים.

חוה ראובני: אחד, דוחות משטרה למשל יכולים להגיע עד 1,500 שקל ושם אדם גם צריך לקבל החלטה אם הוא רוצה לבקש ביטול או אם הוא צריך להסב.

איתן כבל: "60 ימים".

איתן כבל: סעו.

חוה ראובני: גם קל יותר לשכוח כשיש הרבה זמן.

אורי מקלב: הנסיבות שהיא אומרת יותר מפריעות לי.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: "60 ימים".

איתן כבל: אגיד לך למה – אם אתה נותן 90 ימים, זה שצריך לשלם כבר שוכח.

יעקב נחום: אפשר לקבוע "30 ימים" כדי שלא ישכח בכלל.

איתן כבל: אפשר גם שיעלה לאוטובוס ושם יהיה מרווח והוא יוכל לשבת ויהיה לו Wi-Fi ויהיה לו סבבה.

יעקב נחום: Wi-Fi יש.

איתן כבל: לא בכל המקומות.

איתן כבל: אז עשה לי טובה.

איתן כבל: הרי אני רואה איך האוטובוסים נוסעים.

כשכל זה יהיה – תתקשר אלינו.

איתן כבל: בדיוק, תודיע לי.

איתן כבל: כל מה שתרצה אאשר לך.

יעקב נחום: אקח אותך איתי לסיור.

איתן כבל: בחיאת דינכ, תגיד לי, אני כל בוקר נוסע בזימבבואה?

איתן כבל: אני פה.

איתן כבל: אני כל יום עובד פה.

לאה ורון: הוא עובד עם גברת כוכי שבתאי בכל יום.

איתן כבל: אני יודע מה קורה לילדה שלי.

איתן כבל: אני צריך לנסוע עד כוכי, עד קו 31?

איתן כבל: מה רע בקווים בראש העין?

איתן כבל: במקרה יש לי כמה דוגמאות וכמה סיפורים, ידע אישי.

איתן כבל: עזבו.

איתי עצמון: סוכם "60 ימים".

אורי מקלב: בדרישה לתשלום צריכה להיות מצוינת קודם כול האפשרות לשלם את זה גם באינטרנט, גם בכרטיס אשראי, גם בטלפון.

אורי מקלב: על ההודעה על אותו קנס צריכים להיות כתובים כל הפרטים, איך הוא יכול לשלם, כדי להקל עליו לשלם את זה ושלא ישכח, כפי שנהוג בכל הקנסות שמוטלים.

אורי מקלב: דבר שני, שיהיה כתוב בפירוש שהוא יכול להגיש ערר ומה הן דרכי הערר שלו.

איתי עצמון: זה כתוב.

אורי מקלב: כתוב רק "השגה".

אורי מקלב: הרי זה לא רק השגה אלא מדברים גם על הערר עצמו.

איתי עצמון: כרגע בהצעת החוק מוצע רק מנגנון של השגה, לא מוצע מנגנון של ערר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני מרגיש שיש כאן בעיה כי חוזרים מן הסיכומים, אבל זה דבר ברור.

אורי מקלב: היום לגבי סיטיפס הוצרכנו לעשות חקיקה פרטית - - -

איתן כבל: חברים, יהיה מנגנון ערר.

איתן כבל: לא יעזור לכם.

איתן כבל: הולכים פה לשנות מערכת מן הקצה אל הקצה.

איתן כבל: הרי ממה נפשך, אם הכול יהיה בסדר והאוטובוסים יהיו מרווחים ולא יצטרכו להיכנס כמו סרדינים אז הבעיות האלה ירדו באופן משמעותי.

איתן כבל: חלק גדול מן הבעיות נובע מן הדחיסות ומן הלחץ.

מן התנאים האובייקטיביים הרעים.

איתן כבל: יש גם מי שמנצלים, גורמים לאנשים לנצל.

איתן כבל: לא שאני נותן למישהו חס וחלילה איזה תירוץ.

אורי מקלב: צריך לכתוב את זה.

אורי מקלב: אבל מתי אתה רוצה שנדבר על ועדת הערר?

אורי מקלב: עכשיו או אחר כך?

אורי מקלב: איך תהיה ועדת הערר, מה הסמכויות שלה – גם על זה היה לנו דיבור.

אורי מקלב: השאלה אם אתה רוצה לפתוח את זה עכשיו.

אורי מקלב: אם זה מתאים לך עכשיו אעשה את זה עכשיו, זה יפתור את הבעיה.

לאה ורון: צריך להכניס את זה לכאן.

איתי עצמון: אני מציע שהנושא של ועדת הערר, הוועדה תדון בו כשנדבר על השגה.

איתי עצמון: בכל מקרה, אולי את הסעיפים האלה עדיף לא לאשר כרגע מכיוון שצריך לאזכר בהם את האפשרות להגיש ערר גם לעניין הימים.

איתן כבל: אבל קראנו אותם עד הסוף?

איתן כבל: תסיימי ואחר כך נעשה את ההתאמות.

אורי מקלב: בסעיף 61יא.

איתן כבל: עזוב את זה עכשיו.

איתן כבל: בואו נקרא.

איתן כבל: נגיע לזה.

חוה ראובני: אומר באופן עקרוני על מה הסעיף הזה מדבר.

איתי עצמון: בפרט אני מבקש שתתייחסי, את או נציג אחר של הממשלה, למשמעות של החלת ההוראות מחוק ההוצאה לפועל כלפי החייבים.

חוה ראובני: מכיוון שמדובר בחוב אזרחי ולא בקנס, אכיפה של התשלום למי שניתן לו דוח והוא חייב בתשלום היא במסלול של הגשה להוצאה לפועל.

חוה ראובני: מכיוון שמדובר בחיובים בסכומים קטנים, רוצים מסלול שהוא גם יעיל וגם זול, הן למפעיל והן לחייב, בלי עלויות של אגרות, עורכי דין וכולי אלא למינימום האפשרי, אנחנו מנחים לעשות את זה בשימוש דרך מסלול מקוצר שיש בחוק ההוצאה לפועל, כולל להשתמש בו במצבים שבדרך כלל אי אפשר להשתמש במסלול החיוב של האכיפה המקוצרת.

חוה ראובני: נמצאים פה נציגי רשות האכיפה והגבייה כדי שהם יסבירו את הדקויות של ההסדר.

איתי עצמון: בוודאי יהיה צריך לתת על כך את הדעת.

ענת הר אבן: אני היועצת המשפטית של רשות האכיפה והגבייה.

ענת הר אבן: רשות האכיפה והגבייה חולשת על שני ארגונים: על מערכת ההוצאה לפועל ועל המרכז לגביית קנסות.

ענת הר אבן: מאחר ומדובר פה בחוב אזרחי, תשלום מוגדל ולא קנס – אתם משתמשים פה במינוח "קנס" אבל זה תשלום אזרחי מוגדל – אז נגבה אותו בהוצאה לפועל.

שם יש פחות אגרות?

ענת הר אבן: יש אגרה קבועה.

למשל על 100 שקל, מה גובה האגרה?

ענת הר אבן: 1%, ולא פחות מ-157 שקלים.

יותר מן הקנס.

ענת הר אבן: זה יהיה אגרה של 157 שקלים.

איתן כבל: מה?

איתן כבל: כפרה עליך, 157 שקלים אגרה?

איתן כבל: מה עוד אתם רוצים?

איתן כבל: 157 שקלים אגרה, עוד 100 שקל קנס.

איתן כבל: אז אדם יקנה אוטו.

אליסה דברה: ריבית, הצמדה, קנסות, בלי התרעה.

ענת הר אבן: כי זה חוב אזרחי.

תמרה לב: זה במקרה שלא שילמו את החוב ואז הולכים או להליך רגיל, ואז מושתות עלויות של עורך דין פרטי, שזה מאות שקלים בדרך כלל, וכדי להימנע מזה הולכים פה דרך המסלול - - -

ולמה לא במרכז לגביית קנסות?

ענת הר אבן: המרכז לגביית קנסות בעיקרון גובה קנסות עבור המדינה ועבור רשויות מקומיות, עבור אורגנים של המדינה.

ענת הר אבן: הוא לא גובה עבור חברות פרטיות.

אורי מקלב: אי אפשר בחוק להכניס את זה?

ענת הר אבן: אפשר להגיע להסדר ביחס לאגרה אבל לא במסגרת החקיקה הראשית.

אם היה אפשר, כמה זה היה עולה?

פה אמרת: 157 שקלים.

כמה זה היה עולה אילו אתם יכולתם לעשות את זה?

ענת הר אבן: במרכז לגביית קנסות היינו גובים 3% מן החוב.

תמרה לב: אבל זה לא יכול להיות במרכז לגביית קנסות.

שהמרכז לגביית חובות – מאחר ומדובר כאן שהביצוע הוא על ידי החברות אבל בעצם זה המדינה קובעת - - -

תמרה לב: זה בעצם הטבה למפעילים, שהמדינה תגבה עבורם את הקנסות.

אז תגבו מן המפעילים.

ענת הר אבן: יש עוד הרבה חובות שהם בסכומים נמוכים מאוד.

זה או 3% או 157 שקלים.

ענת הר אבן: זה לא אחד מול השני.

ענת הר אבן: ה-3% קבוע בחוק המרכז לגביית קנסות.

ענת הר אבן: התעריף של המסלול המקוצר קבוע בתקנות ההוצאה לפועל (אגרות שכר והוצאות).

אליסה דברה: אדוני היושב-ראש, תאפשר לי בבקשה משפט.

ענת הר אבן: רק אשלים מה זה המסלול המקוצר.

ענת הר אבן: המסלול המקוצר נקבע בתיקון 29 לחוק ההוצאה לפועל.

איתן כבל: אני מקווה שהתחבורה תעבוד קצת יותר טוב מהכנת הצעת החוק.

ענת הר אבן: המסלול המקוצר התחיל לעבוד באוגוסט 2009.

ענת הר אבן: נגבים בו חובות אזרחיים עד 25,000 שקלים, ללא מעורבות של עורכי דין.

ענת הר אבן: מי שמפעיל את המסלול המקוצר זה בעצם עובדי המסלול המקוצר.

אליסה דברה: במקום 5 שקלים.

איתן כבל: אליסה דברה, נראה לך שאני מדבר שוטף או לא?

אליסה דברה: אדוני, כואב לי, סליחה.

איתן כבל: גם לי כואב.

קרן טרנר אייל: זה לא 5 שקלים.

קרן טרנר אייל: זה 100 שקלים.

קרן טרנר אייל: אבל צריך לדבר על האגרה.

איתן כבל: חבר'ה, בחייאת דינכום.

ענת הר אבן: אנחנו יכולים לדבר על האגרה אבל זה לא הסדרים שקובעים אותם במסגרת - - -

איתן כבל: סליחה, אני לא יכול כך, אני מתנצל.

איתן כבל: אני מרגיש עכשיו מובך.

איתן כבל: אלה דברים שהיו אמורים להיות - - -

הראל שליסל: זה כבר מזמן מופיע.

איתן כבל: הראל שליסל, עכשיו ברצינות, אתה יודע כמה כבוד אני רוחש לך.

איתן כבל: סליחה גברתי, אני לא פונה אליך עכשיו.

איתן כבל: אל תיכנסי במקום שאת לא צריכה.

איתן כבל: למה לך?

איתן כבל: אני מנסה להגיד לכם, אלה דברים שהייתי צריך רק לבוא ולקבל בהם החלטות, לחתוך אותם: כן ועדת ערר או לא ועדת ערר; כן עד 100 שקלים או לא 100 שקלים – בסוגיות הגדולות.

איתן כבל: לא על כל הזוטות האלה שאחר כך הופכות להיות נטל על הכתפיים של האזרח.

זה נותן תמריץ לחברות שיגיעו להוצאה לפועל.

קרן טרנר אייל: אם הם ישלמו תוך 60 ימים הם לא ילכו להוצאה לפועל.

יעקב אשר, לקחת מילה שלי והשתמשת בה לא נכון.

לא התכוונתי שזה זוטות.

לאה ורון: הזוטות לא היו הכספים אלא הנהלים.

איתן כבל: אמרתי שהזוטות הפכו עכשיו לסיפור, למהות.

איתן כבל: אני לא יכול.