ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 751, 2018-12-30 21:00

ניסן סלומינסקי: ערב טוב.

ניסן סלומינסקי: באיזה עמוד אנחנו?

נועה ברודסקי לב: היינו בסעיף 27.

מזי מקונן אבבה: אם אפשר לפני שמתקדמים, כמה הערות.

ניסן סלומינסקי: אחורה?

ניסן סלומינסקי: לא.

מזי מקונן אבבה: אני חייבת לכם תשובה לשאלת היושב ראש לגבי מי הגורם שצריך לקבוע את הכללים.

מזי מקונן אבבה: מפקד היחידה הוא קצין בדרגת אלוף משנה והוא נמצא בראש המחלקה הזו והוא זה שאחראי על החקירות.

מזי מקונן אבבה: אנחנו חושבים שהוא צריך לקבוע.

ניסן סלומינסקי: אלוף משנה גם יש לנו במשטרה.

נועה ברודסקי לב: בהקשר של הוצאת מידע.

ניסן סלומינסקי: לא תת-ניצב אלא ניצב משנה.

ניסן סלומינסקי: זאת כנראה פונקציה מכובדת.

נועה ברודסקי לב: לגבי סעיף 24, הרשימה של העבירות.

נועה ברודסקי לב: עברנו עליהן.

נועה ברודסקי לב: אכן יש שם עבירות שאולי נכון שהן לא יהיו אבל בגלל שממילא יש את ההגבלה שצריכה להיות, שלצד העבירה צריך להיות עונש של 10 שנות מאסר ומעלה, ושהוא קיבל בפועל חמש שנות מאסר ומעלה, אז אני חושבת שאפשר לקבוע את זה כך, כי כל התוספת השלישית, ושזה בעצם עושה את הסינון ממילא.

נועה ברודסקי לב: באמת יש שם עבירות שלא צריכות להיות אבל בגלל הסינון שנעשה בגלל המגבלות האלה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, הנוסח שלנו הוא בסדר.

נועה ברודסקי לב: הנוסח שהם ביקשו.

מזי מקונן אבבה: כן, התוספת השלישית.

ניסן סלומינסקי: מה הם ביקשו?

נועה ברודסקי לב: הם ביקשו שלעניין העבירות שלא מתיישנות, תהיה התוספת השלישית בדבר הוראות הביטחון.

נועה ברודסקי לב: כמו שאמרתי, ממילא הסינון נעשה בכך שרק העבירות בצדן יש 10 שנות מאסר ומעלה ושקיבלו בפועל חמש שנות מאסר ומעלה, רק לגביהן לא תהיה התיישנות.

ניסן סלומינסקי: התוספת השלישית לצו בדבר הוראות הביטחון.

נועה ברודסקי לב: כן.

נועה ברודסקי לב: נכון.

ניסן סלומינסקי: את בדקת וזה על אחריותך.

נועה ברודסקי לב: בדקנו.

נועה ברודסקי לב: כמו שאמרתי, נשארנו כאן צוות ועשינו בדיקה.

נועה ברודסקי לב: העבירות שהטרידו, יש שם כמה עבירות כמו הפרעה לחייל או כל מיני דברים כאלה שהם בחומרה יותר נמוכה.

נועה ברודסקי לב: אבל בגלל שממילא יש את הסינון שזה לא יחול על עבירות שהעונש בצדן הוא פחות מ-10 שנים, זה כבר עושה את הסינון מה העבירות שבאמת ברשימה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אני סומך עליכם.

ניסן סלומינסקי: אתם אומרים שזה בסדר, אני סומך עליכם.

ניסן סלומינסקי: טוב שעשינו את ההפסקה.

גבי פיסמן: עוד הערה אחת לגבי חוק המאבק בטרור.

גבי פיסמן: יש עבירות חמורות, אם אתה זוכר, דיברנו על כך ביום חמישי, שהעונש עליהן הוא שבע שנות מאסר ומעלה, חשבנו שיהיה נכון לגבי חוק המאבק בטרור להפנות את זה לעבירות שהעונש שלהן הוא שבע שנות מאסר ומעלה.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: את מה להפנות?

ניסן סלומינסקי: על מה את מדברת?

גבי פיסמן: בסעיף 24, אחד מהחוקים שמנויים הוא חוק המאבק בטרור.

גבי פיסמן: באופן עקרוני כל ההוראה חלה לגבי עבירות שהעונש עליהן הוא מעל 10 שנות מאסר והעונש שניתן בפועל הוא חמש שנות מאסר ומעלה.

גבי פיסמן: רצינו לבקש שלגבי חוק המאבק בטרור, זה יהיה לגבי עבירות שהעונש עליהן הוא מעל שבע שנות מאסר.

ניסן סלומינסקי: במקום 10.

גבי פיסמן: במקום 10.

גבי פיסמן: אם אתה זוכר, דיברנו בהתיישנות.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בעד כוחות הביטחון, לתת להם כוח וכולי, כל עוד זה לא פוגע בזכויות.

נועה ברודסקי לב: עדיין ברור שהם צריכים לקבל חמש שנות מאסר ומעלה בפועל.

גבי פיסמן: כן.

ניסן סלומינסקי: מדברים רק על התקופות.

מזי מקונן אבבה: אמירה נוספת.

מזי מקונן אבבה: שתי הערות לגבי שני סעיפים.

מזי מקונן אבבה: הסעיף הראשון הוא סעיף 25 שקובע למעשה את סמכות נשיא המדינה לקצר או לבטל תקופות התיישנות, תקופת מחיקה.

ניסן סלומינסקי: לגבי מרחבי ארצנו.

ניסן סלומינסקי: כן, אנחנו מסכימים שהוא יהיה גם נשיא מרחבי ארצנו.

ניסן סלומינסקי: ביהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: אין לכם התנגדות שהנשיא יהיה גם על יהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: היא רוצה להחיל את זה גם על יהודה ושומרון.

מזי מקונן אבבה: אני אשלים את המשפט שלי.

מזי מקונן אבבה: הבקשה היא בסעיף 9 להצעת החוק, שם יש את ההוראה שקובעת החלה של המרשם הפלילי על הרשעות איו"שיות, ושם לגבי ההרשאות האלה, האמור ב-25 לא יחול.

מזי מקונן אבבה: כלומר, הסמכויות שרשומות בסעיף 25 לא יחולו על הרשאות איו"שיות.

ניסן סלומינסקי: היום הנשיא נותן חנינה או משהו גם לתושבים?

נוחי פוליטיס: לא.

נוחי פוליטיס: זה בסמכות המפקד הצבאי.

ניסן סלומינסקי: מה לגבי ישראלים?

גיא דוד: ישראלים לא עומדים לדין בחוק הזה.

גיא דוד: לא לפי צו בדבר הוראות ביטחון.

ניסן סלומינסקי: הם עומדים בבתי דין צבאיים, אבל בישראל.

גיא דוד: לא בתי משפט צבאיים.

גיא דוד: יש הבדל בין בית דין צבאי לבין בית משפט צבאי.

גיא דוד: בית משפט צבאי, זה החוק של המפקד הצבאי באזור.

ניסן סלומינסקי: מה בדיוק הייתה ההערה עכשיו?

נועה ברודסקי לב: הם מבקשים להחריג במפורש מסעיף 25, מסמכות הנשיא, את התחולה שלו על סעיף 9 לאותן עבירות שמדווחות מתוך המרשם הישראלי.

נועה ברודסקי לב: זה לא כל כך פשוט כי לפי מיטב הבנתי אין סמכות באיו"ש מקבילה לזה – תקנו אותי אם אני טועה – יש לאלוף סמכות לקצר תקופות של העונש אבל לפי מיטב הבנתי אין לו סמכות לקצר את תקופת הרישום.

נועה ברודסקי לב: לכן נראה לי מאוד בעייתי שאנחנו נבוא ונגיד שכן מדווחים בתוך המרשם הישראלי ולא יהיה אף אחד שיש לו את הסמכות המקבילה לקצר את תקופת הרישום.

ניסן סלומינסקי: על כל זה נדבר לקראת שעה 12:00, אם יהיה לנו זמן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא חוזרים אחורה.

מזי מקונן אבבה: אני מבקשת להשלים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הצלחת פעם אחת, גמרנו.

מזי מקונן אבבה: זה סעיף שהוא מאוד חשוב לנו.

ניסן סלומינסקי: למה קודם הוא לא היה חשוב?

מזי מקונן אבבה: כי היינו בשיח משולש עם היועצת המשפטית של הוועדה ועם גבי לגבי הסעיף הזה, שיח מאוד ארוך.

מזי מקונן אבבה: בסופו של דבר מה שחשוב לומר זה שסמכות הנשיא, כמו שגם אני חושבת שכולנו מסכימים כאן, היא סמכות בהקשר לעבירות וההרשעות שמתקיימות בישראל ולא מחוץ לישראל, באזור.

מזי מקונן אבבה: הסמכות היא סמכות של אלוף הפיקוד.

נועה ברודסקי לב: השאלה אם אתם מתכוונים להוציא צו אלוף שמאפשר לו את הסמכות הזאת.

מזי מקונן אבבה: כרגע השיח הוא על סמכות הנשיא.

נועה ברודסקי לב: אבל ככל שאין סמכות לגורם אחר לקצר להם את התקופה, ואנחנו כן מאפשרים אתך זה בתוך המרשם הישראלי, זה לא שאנחנו אומרים שסמכות הנשיא תהיה באיו"ש אלא אנחנו מדברים על סמכות על המרשם הישראלי, לא על מרשם האיו"ש.

נועה ברודסקי לב: על המרשם הישראלי עצמו.

נועה ברודסקי לב: להגיד שלא תהיה שום סמכות, אז לאף אחד, דווקא על העבירות האלה, גם לאפשר את הקיצור של תקופת הרישום, נראה לי שכל עוד אין סמכות מקבילה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: על מי אנחנו מדברים?

ניסן סלומינסקי: תגידו לי ברחל בתך הקטנה.

נועה ברודסקי לב: אנחנו מדברים על מי שהורשע בבית משפט צבאי באיו"ש.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל זה ישראלי?

נועה ברודסקי לב: לא.

ניסן סלומינסקי: מקומי תושב האזור.

נועה ברודסקי לב: כן.

ניסן סלומינסקי: שהורשע ונשיא מדינת ישראל רוצה לחון אותו?

נועה ברודסקי לב: לא.

נועה ברודסקי לב: הם רוצים להחריג.

מזי מקונן אבבה: זכות השיפוט היא של מפקד האזור.

ניסן סלומינסקי: מה הבקשה עכשיו?

נועה ברודסקי לב: מדובר לתוך המרשם הישראלי.

נועה ברודסקי לב: הם מבקשים לומר במפורש שסמכות הנשיא לא תחול לגבי הרישום של אותן עבירות.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש סמכות הנשיא?

ניסן סלומינסקי: אמרת שאין לו סמכות.

גבי פיסמן: נכון.

גבי פיסמן: אין לו סמכות.

נועה ברודסקי לב: אני אומרת משהו אחר.

נועה ברודסקי לב: אני אומרת שלאלוף לפי מיטב הבנתי, ויתקנו אותי אם אני טועה - - -

מזי מקונן אבבה: אני גם לא חושבת שרוצים בסמכות הזאת.

ניסן סלומינסקי: על מה אנחנו מדברים?

מזי מקונן אבבה: מבחינתנו זה מאוד פשוט.

מזי מקונן אבבה: כל מה שאנחנו מבקשים זה שהמצב הקיים כיום יעוגן גם בהצעת החוק הזאת.

ניסן סלומינסקי: מה זה המצב שקיים כיום?

ניסן סלומינסקי: תגידי לי למה אנחנו מתכוונים.

מזי מקונן אבבה: שאין לנשיא המדינה סמכות לגבי כאלה שהורשעו על ידי בתי משפט צבאיים.

ניסן סלומינסקי: לא כתוב את זה.

נועה ברודסקי לב: גם לא כתוב היום בחוק.

מזי מקונן אבבה: אם אני יכולה בבקשה להשלים.

ניסן סלומינסקי: כבר הסברת.

ניסן סלומינסקי: הבנתי מה שאת מתכוונת.

מזי מקונן אבבה: אדוני שאל ואני רוצה להשיב.

מזי מקונן אבבה: אני רוצה להשיב לשאלתך.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל זאת פעם אחרונה שאנחנו עושים את זה.

מזי מקונן אבבה: המצב הקיים היום הוא שלנשיא המדינה אין סמכות על כאלה שהורשעו בבתי המשפט הצבאיים.

מזי מקונן אבבה: אם אנחנו משאירים את המצב כפי שהוא בהצעת החוק, יתפרש כך שלנשיא כן יש סמכות כזאת ואנחנו מבקשים בסך הכול להבהיר את המצב ולהחריג את ההרשעות האיו"שיות האלה מסמכות הנשיא.

מזי מקונן אבבה: זה הכול.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: איך שאני מבין, מכאן לא מתפרש שום דבר כי הנשיא בכלל לא רלוונטי ליהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: הדבר היחיד שאם הייתי עושה, הייתי כותב שיש לו כן סמכות.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שאם אני אצטרך כבר לשנות, אני אשנה רק שיש לו סמכות.

מזי מקונן אבבה: לא אדוני.

מזי מקונן אבבה: מרגע שהחלנו בהצעת החוק הזאת גם את ההרשעות של בתי המשפט הצבאיים ואנחנו לא אומרים מי בעל הסמכות ואנחנו קובעים רק סמכות לנשיא המדינה, אני לא רואה פרשנות אחרת מאשר תחולה של סמכות הנשיא על ההרשעות האלה.

מזי מקונן אבבה: כדי לא ליצור את הבלבול הזה, וסמכות של אלוף הפיקוד בהקשר הזה ותחיקת הביטחון וכולי הן חשובות, חשוב להחריג את זה.

ניסן סלומינסקי: שמענו.

ניסן סלומינסקי: לא קיבלתי את זה כי אני אומר שאין צורך וזה מיותר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב שאם כבר הייתי כותב משהו במפורש, הייתי כותב רק שכן יש לו סמכות אבל מאחר ואנחנו לא הולכים לעשות את זה, אז נשאיר את זה כך וממילא אין לו סמכות ולא צריכים לכתוב ולא להעיר ולא לעורר את הדברים.

נועה ברודסקי לב: זה לא שיש לו סמכות באיו"ש.

נועה ברודסקי לב: השאלה אם יש לו סמכות לגבי המרשם הישראלי.

מזי מקונן אבבה: המרשם הישראלי כולל את ההרשעות האו"שיות ומכאן הבעיה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: לא קיבלנו.

נועה ברודסקי לב: אני חוזרת לסעיף 27.

נועה ברודסקי לב: עצרנו בהערה שהייתה לגבי העניין של החלטה שלא לחקור לפי סעיף 59 ועלתה שאלה אם זה צריך להיות במרשם.

נועה ברודסקי לב: אנחנו בסעיף 27, עמוד 23.

נועה ברודסקי לב: אנחנו מדברים על פרטי רישום במרשם המשטרתי שכולל את אותם תיקים תלויים ועומדים, לגבי העניין של תיקים סגורים - ועוד מעט נדבר על כל אחד מהם - אישומים שבוטלו וכן הלאה.

נועה ברודסקי לב: עלתה שאלה לגבי הסיפור של תיקים שהייתה בהם החלטה אפילו שלא לחקור.

נועה ברודסקי לב: עלתה השאלה אם הם בכלל צריכים להיכלל במרשם.

נועה ברודסקי לב: מה שגבי הסבירה זה שיש תיקים שבהם באמת מלכתחילה לא חקרו בכלל, זה לא מעלה שום דבר, ומצד שני יש תיקים בהם חקרו והחליטו שלא להמשיך לחקור ועדיין יש בהם משהו ולכן הם כמו תיקים סגורים אחרים.

נועה ברודסקי לב: אנחנו מציעים כאן להוסיף הסמכה בתקנות שמאפשרת להחליט איזה סוג של תיקים כן ייכללו במרשם באותם תיקים שהוחלט שלא לחרוג בהם ואילו לא.

ניסן סלומינסקי: שזה יהיה בתקנות?

נועה ברודסקי לב: כן.

ניסן סלומינסקי: וזה יבוא לאישור הוועדה?

נועה ברודסקי לב: כל התקנות ביקשנו שיהיו באישור הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אתם תדעו לעשות את ההבחנה בין מה שנקרא שראו שאין כלום לבין מה שהתקדמו?

ניסן סלומינסקי: אתם יודעים לעשות את ההבחנות האלה?

גבי פיסמן: אנחנו מכירים את הדברים.

גבי פיסמן: יש כבר היום נהלים פנימיים של המשטרה.

גבי פיסמן: יש שורה של תיקים שלא נכללים כבר היום, תיקים שיש בהם הוראה שלא לחקור, שלא נכללים במרשם הפלילי בהתאם להנחיות שלנו.

ניסן סלומינסקי: גם תיקים שמחוסר אשמה, גם הם לא נכנסים.

נועה ברודסקי לב: הם לא נכנסים.

גבי פיסמן: לגבי חוסר אשמה, יש סעיף מפורש בחסד"פ.

ניסן סלומינסקי: ומשהו שלא התחילו או רק התחילו ועזבו, זה דומה כאילו חוסר אשמה, לא?

גבי פיסמן: לא בהכרח.

ניסן סלומינסקי: כי אחרת, למה לא המשיכו?

גבי פיסמן: אדוני מכיר את העילה.

גבי פיסמן: העילה אומרת שנסיבות העניין אינן מצדיקות העמדה לדין.

גבי פיסמן: יכול בהחלט להיות שיש ראיות ורף הראיות אפילו מספק להעמדה לדין אבל מבחינת האינטרס הציבורי אין פשוט הצדקה להמשיך לחקור באותו תיק ספציפי.

גבי פיסמן: מבחינת סדרי עדיפויות של המשטרה יש שיקולים אחרים.

ניסן סלומינסקי: תיקים של זיכוי, גם הם באותו סטטוס?

גבי פיסמן: לא.

ניסן סלומינסקי: כי דיברנו על הזיכוי.

קריאה: זה המרשם המשטרתי.

גבי פיסמן: לגבי תיקים של זיכוי, קבענו את הכלל שבאופן עקרוני אף אחד לא זכאי לקבל את המידע.

ניסן סלומינסקי: זאת אותה שאלה שכל פעם עולה לנו.

ניסן סלומינסקי: לו המשטרה והתביעה כן היו ממשיכים הלאה, האיש הזה היה יוצא זכאי.

קריאה: או שלא.

גבי פיסמן: לא.

ניסן סלומינסקי: אם לא, המשטרה הייתה ממשיכה.

ניסן סלומינסקי: לא יעלה על הדעת שלא.

ניסן סלומינסקי: אם היה מגיע לשופט, הוא היה יוצא זכאי.

ניסן סלומינסקי: המשטרה אומרת את זה במפורש.

ניסן סלומינסקי: אין לה ראיות.

ניסן סלומינסקי: היא סוגרת.

ניסן סלומינסקי: מאחר והיא לא הביאה את זה לשופט, אז כאילו נשאר.

ליאורה סולטן: אבל זה תלוי במה היא סוגרת.

ליאורה סולטן: אם זה חוסר אשמה, אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: לא חוסר אשמה.

ניסן סלומינסקי: חוסר ראיות.

ניסן סלומינסקי: במצב הזה, אם ילכו לשופט, מה השופט יגיד?

ניסן סלומינסקי: זכאי.

ניסן סלומינסקי: נכון?

ליאורה סולטן: יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: אם אין ראיות, בטח כן.

ניסן סלומינסקי: אבל בגלל שהמשטרה מחליטה שלא, אז המשטרה היא זו שגורמת.

ניסן סלומינסקי: טוב, זה אבסורד אבל לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: אין לנו את הזמן אבל זה אבסורד.

ניסן סלומינסקי: את לא מרגישה שזה אבסורד?

ליאורה סולטן: אדוני, לכן דיברנו והסברנו שפרקליט המדינה שינה, והנה יניב כאן, גם את ההנחיות.

ליאורה סולטן: אנחנו ישבנו יחד ועשינו באמת מדרג אחר ושונה על מנת שאפשר יהיה לבחון אם זה חוסר ראיות - במדרג מסוים יישאר חוסר ראיות, ואם לא – ייסגר ויהיה חוסר אשמה ואז זה יוצא לחלוטין מהמרשם המשטרתי.

ליאורה סולטן: שיפרנו את העניין.

ניסן סלומינסקי: שיפרתם אבל אני חושב שעדיין זה אבסורד.

ליאורה סולטן: לא תמיד אפשר להגיע למיצוי ראיות, לא בגלל שהמשטרה לא רוצה אלא כי אי אפשר.

ליאורה סולטן: אבל יש שם משהו חזק מעל ספק סביר.

ניסן סלומינסקי: מי קובע את זה?

ניסן סלומינסקי: שוטר.

ליאורה סולטן: או התובע.

ניסן סלומינסקי: אז לך לשופט, תן לו את זה.

ניסן סלומינסקי: מה את חושבת שיצא?

ניסן סלומינסקי: את יודעת שהוא יצא זכאי.

ניסן סלומינסקי: תשימו לב מי קובע.

ניסן סלומינסקי: לא שופט קובע אלא הפרקליט קובע ושם את העננה ואת כל הדברים.

ניסן סלומינסקי: עזבו.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להיכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: חבל.

ניסן סלומינסקי: אין לנו זמן.

ניסן סלומינסקי: עזבו.

ניסן סלומינסקי: טיפלנו בזה פעם ונישאר בחילוקי דעות.

נועה ברודסקי לב: כמו שאמרנו, זה יבוא לאישור ועדת החוקה בכל מקרה לגבי הנושא הזה בתקנות.

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא יופעל לפני שיבואו התקנות.

ניסן סלומינסקי: אם הם לא יביאו תקנות, מה יקרה בינתיים?

גבי פיסמן: הסברתי.

גבי פיסמן: קודם כל, כבר היום יש תיקים שנסגרים הם לא כלולים במרשם הפלילי כי זו המדיניות וכך הנחינו וכך זה פועל.

גבי פיסמן: גם אין לנו כוונה כרגע לשנות את המדרג הזה.

גבי פיסמן: אנחנו כן נבקש לעגן בתקנות אתך הפרקטיקה הקיימת.

ניסן סלומינסקי: אבל כל זמן שזה לא מעוגן בתקנות, הפרקטיקה לא חוקית.

גבי פיסמן: הפרקטיקה נמשכת.

גבי פיסמן: מה זאת אומרת?

גבי פיסמן: אין חובה לכלול.

ניסן סלומינסקי: אין חובה?

ניסן סלומינסקי: אז מה אנחנו עושים?

ניסן סלומינסקי: אם אין חובה, למה אנחנו נכנסים לזה?

ניסן סלומינסקי: אני מניח שאנחנו כאן יוצרים את המצב.

גבי פיסמן: נכון.

ניסן סלומינסקי: אבל אם אנחנו מתלים את זה בתקנות ושם זה יהיה, ואתם לא תביאו את התקנות, מה יקרה?

גבי פיסמן: אולי האמירה צריכה להיות כדי שנשווה את זה למצב המשפטי הקיים היום.

ניסן סלומינסקי: מתי זה נכנס לתוקף?

גבי פיסמן: שנתיים.

ניסן סלומינסקי: אם כן, התקנות יצטרכו להיות לפני כן.

ניסן סלומינסקי: שנתיים זה הרבה זמן בשביל תקנות כאלה פשוטות.

ניסן סלומינסקי: את יכולה לתת לי אותן תוך שבועיים.

גבי פיסמן: נראה לי שהגענו כבר ל-10 סטים של תקנות.

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים להתלות את זה בתקנות.

ניסן סלומינסקי: האלטרנטיבה הייתה שזה ייכנס בחוק.

ניסן סלומינסקי: תקנות רק באות להקל כי אחרת זה היה צריך להיכנס לחוק עצמו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו באים ואומרים שנותנים לכם זמן לחשוב, שנתיים זה זמן רב.

ניסן סלומינסקי: בעיקרון את יכולה תוך שבוע לסיים את התקנות האלה ואפילו פחות.

גבי פיסמן: יש לי עוד כמה דברים שאני עושה.

ניסן סלומינסקי: מהיום שנסיים, יש לך עוד מה לעשות?

ניסן סלומינסקי: לא חושב.

ניסן סלומינסקי: התקנות יהיו עד שייכנס החוק.

ניסן סלומינסקי: זה הרבה זמן.

נועה ברודסקי לב: סעיף קטן (ד) נוגע לעניין של אישום שבוטל ויש בקשה – גם בסעיף הזה וגם בסעיף קטן (ה) – לגבי אישום שבוטל בשל טענה מקדמית להתאים את הסעיפים גם בחוק השיפוט הצבאי שנוגעים לאותן סיטואציות כאשר מדובר - - -

ניסן סלומינסקי: מה פירוש אישום שבוטל?

ניסן סלומינסקי: מה קורה אז?

נועה ברודסקי לב: זה תלוי אם זה לפני או אחרי הקראה.

נועה ברודסקי לב: אם זה אחרי הקראה, זה כבר חשב כזיכוי.

נועה ברודסקי לב: אם זה לפני הקראה, זה נחשב כביטול כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: זה מופיע ברישום כאישום שבוטל.

ניסן סלומינסקי: אם זה ביטול, מה אנחנו עושים?

ליאורה סולטן: יורד לסגורים כתיק סגור.

ליאורה סולטן: ביטול כתב אישום ובאיזו עילה הוא בוטל.

ניסן סלומינסקי: ומה אנחנו עושים עם זה?

נועה ברודסקי לב: בחוק השיפוט הצבאי, כאשר מעמידים חיילים לדין בבית דין צבאי, יש בחוק השיפוט הצבאי את הסעיפים ואנחנו הרי דרשנו שהם גם ידווחו למרשם.

נועה ברודסקי לב: הם ביקשו לעשות את אותן התאמות.

ניסן סלומינסקי: בית דין צבאי הוא בארץ?

נועה ברודסקי לב: כן.

נועה ברודסקי לב: בית דין צבאי נוגע לחיילים.

נועה ברודסקי לב: אז הם מועמדים לדין בבית דין צבאי על עבירות פליליות ובעצם זו התאמה.

נועה ברודסקי לב: זה סעיף 351(ב)69 לחוק השיפוט הצבאי.

נועה ברודסקי לב: בפסקה (ה) זה לפי סעיף 388(א) לחוק השיפוט הצבאי.

ניסן סלומינסקי: זה על דעתה של מזי?

נועה ברודסקי לב: זה לבקשתה של מזי.

מזי מקונן אבבה: זה לבקשתנו.

מזי מקונן אבבה: הסעיפים הם סעיפים מקבילים.

נועה ברודסקי לב: אני עוברת לסעיף 30, סעיף המב"דים.

נועה ברודסקי לב: דיברנו בו רבות וארוכות.

נועה ברודסקי לב: בסעיף קטן (ג) עשינו את התיקון שנגע לתקופות כך שלמעשה בסופו של דבר הקביעה של הוועדה הייתה שמעבירים מב"דים והגבלנו את זה בתקופה.

נועה ברודסקי לב: בדיון נאמר 18 חודשים ממועד פתיחת התיק עד להגשת כתב אישום אלא אם כן.

נועה ברודסקי לב: השר יקבע לעניין הזה, באישור הוועדה כמובן, עבירות או נסיבות שבהן כן תהיה תקופה ארוכה יותר.

ניסן סלומינסקי: מעל 18 חודשים עושים?

נועה ברודסקי לב: לגבי יש הערה לגבי תקופות ההתיישנות שעשיתם עכשיו.

נועה ברודסקי לב: לפני התקופה עצמה, לא משנה איזו תקופה נקבע, הרעיון הוא שמגבילים את התקופה שבמהלכה אפשר להעביר מידע לגבי מב"דים.

נועה ברודסקי לב: זאת אומרת, ככל שלדוגמה התיק מתנהל – לא משנה, בין אם עברה שנה וחצי, שנתיים, מה שהוועדה תקבע – לאחר המועד הזה, כל עוד לא הוגש כתב אישום, מפסיקים להעביר מידע על כך שקיים מב"ד.

נועה ברודסקי לב: אם הוגש כתב אישום, אין בעיה.

נועה ברודסקי לב: כל עוד לא הוגש כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: אלא אם כן תהיה הסמכה לתקנות שבנסיבות מסוימות או בעבירות מסוימות, לדוגמה יש תחום עבירות מאוד מורכבות שלוקח הרבה מאוד זמן לחקירה.

ניסן סלומינסקי: נניח בתוך ה-18 חודשים אנחנו מעבירים ואחר כך לא?

נועה ברודסקי לב: נכון.

נועה ברודסקי לב: לגבי יש הערה לגבי התקופה.

גבי פיסמן: אני מניחה שלא הספקת לשכוח שלפי המודל שקבענו ביום חמישי בעצם משך תקופות החקירה ומשך טיפול התביעה ייקבעו בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה בנהלי המשטרה.

גבי פיסמן: אני חושבת שלקבוע בחוק המרשם הפלילי כרגע תקופה שהמשמעות שלה היא בעצם תקופת החקירה פלוס תקופת התביעה, בעצם התקופה הנכונה לכאורה להגשת כתב אישום, זה לא סביר שבחוק אחר השארנו את זה בכפוף לנהלים ולהנחיות.

גבי פיסמן: אני חושבת שזה הדבר הנכון.

גבי פיסמן: צריכה להיות גם קוהרנטיות בתוך החקיקה ואני חושבת שנכון יהיה גם כאן לחזור למודל שבעצם הצענו בהצעת החוק הממשלתית, קרי, להשאיר את זה לקביעת השר בתקנות.

גבי פיסמן: אני לא אומרת שבהכרח צריך לקבוע את התקופות של הנהלים וההנחיות.

גבי פיסמן: יכול להיות שיש איזשהו מקום לדיפרנציאציה.

גבי פיסמן: אנחנו לא חייבים להגיע הרי לפרק הזמן המקסימלי אבל אנחנו כן חייבים לשמור על איזושהי קביעות בתוך החקיקה ואנחנו כן צריכים לעשות התאמות.

ניסן סלומינסקי: כמה זה היום לפי הנחיות היועץ המשפטי או האח"מ?

גבי פיסמן: יש לנו פרקי זמן של חצי שנה וחצי שנה ל-ח'.

ניסן סלומינסקי: כאן אנחנו לא מפרקים?

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: כאן עשינו תקופה כוללת.

ניסן סלומינסקי: לקחנו את החומרה?

גבי פיסמן: לא, לא לקחנו את החומרה.

גבי פיסמן: לקחנו 18 חודשים.

גבי פיסמן: בפשע חמור יש תקופות יותר ארוכות.

גבי פיסמן: עשינו את הקטגוריה – אני מזכירה לך – של עוון מיוחד שייחדנו לכל מיני עבירות כלכליות ועבירות מורכבות, עבירות מרמה.

גבי פיסמן: אין כאן את ההבחנות האלה.

גבי פיסמן: זה נכון לעשות את זה בתקנות בצורה מסודרת.

גבי פיסמן: יהיה לנו מאוד קל לעשות את זה עכשיו אחרי החקיקה של ההתיישנות אבל לקבוע עכשיו בתוך החוק הזה תקופה שהיא תקופה פיקס, סגורה, בלי לעשות את ההבחנות - - -

ניסן סלומינסקי: איך נכתוב כאן?

גבי פיסמן: נמחק את זה ונכתוב אם חלפה התקופה שקבע השר ולעניין זה באישור ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: מה זה שקבע השר?

גבי פיסמן: התקופה שקבע השר, זה בתקנות.

ניסן סלומינסקי: שוב לא תהיה לך כאן התאמה.

ניסן סלומינסקי: בחוק שאישרנו ביום חמישי מדובר על כך שהכנסת מחייבת את הפרקליטות לציית להנחיות היועץ המשפטי ואת המשטרה לציית להנחיות האח"מ, בתאריכים.

ניסן סלומינסקי: נכון?

גבי פיסמן: נכון.

ניסן סלומינסקי: איפה השר נכנס כאן לתמונה?

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: השר יקבע תקופות.

גבי פיסמן: אמרתי, לא חייבים שתהיה התאמה מוחלטת.

גבי פיסמן: אנחנו לא חייבים להגיע לפרק הזמן המקסימלי.

גבי פיסמן: אנחנו הרי לא נכניס כאן את תקופות ההארכה של היועץ.

גבי פיסמן: זה לא אמור להיות פרטני פר תיק.

גבי פיסמן: אבל הכללים הגנריים שייקבעו כאן, כן צריכים להיות קוהרנטיים ממה שנקבע.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה צריך להיות דומה.

ניסן סלומינסקי: כשאנחנו נקבל את הכללים, אנחנו נראה ונדע שה פחות או יותר תואם להנחיות?

גבי פיסמן: זה אמור להיות.

גבי פיסמן: תואם לתקופות המצטברות של נהלים פלוס הנחיות.

גבי פיסמן: זאת אומרת, תקופות החקירה פלוס תקופות התביעה.

גבי פיסמן: צריך ללכת על איזשהו רף סביר.

גבי פיסמן: לא להגיע לתקופות המקסימליות האפשריות שם.

גבי פיסמן: אנחנו לא רוצים להגיע כאן למתווה.

ניסן סלומינסקי: כי מי ערב לי?

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיבוא שר ויגיד שלא מעניינות אותו הנחיות היועץ המשפטי והוא קובע דברים אחרים בתקנות.

ניסן סלומינסקי: אז את מאבדת את הקשר בין לבין.

גבי פיסמן: לכן חשוב לי שייאמר כאן לפרוטוקול שחשוב לשמור על קוהרנטיות בין התקופה שתיקבע כאן לבין התקופות.

ניסן סלומינסקי: אני שואל איך את עושה את זה.

ניסן סלומינסקי: אם את כותבת לפי התקנות שהשר יעשה, איפה החיבור בין השר להנחיות היועץ?

ניסן סלומינסקי: זה לא חייב להיות.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שלשר יש מחשבות אחרות וכבר ראינו דברים.

גבי פיסמן: אין לי בעיה לומר בכפוף להנחיות יועץ ונהלי משטרה.

גבי פיסמן: זה אפילו עדיף.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו רוצים לשמור על קוהרנטיות, כך צריך להיות.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שזה צריך להיות באישור ועדה.

ניסן סלומינסקי: אם זה השר, זה אישור ועדה.

גבי פיסמן: אם זה השר, זה באישור ועדה.

ניסן סלומינסקי: אם זה היועץ, זה לא באישור ועדה?

גבי פיסמן: אדוני יודע שלא.

גבי פיסמן: דיברנו על כך.

ניסן סלומינסקי: איך זה יכול להיות?

ניסן סלומינסקי: את מבינה מה שאנחנו עושים כאן?

גבי פיסמן: יכול להיות שאתה צודק.

גבי פיסמן: נעשה את זה בהתאם לנהלי משטרה והנחיות.

גבי פיסמן: פשוט הקושי בהקשר הזה הוא שאנחנו מדברים על תקופות מצטברות.

גבי פיסמן: אנחנו הרי מדברים על התקופה שכוללת גם את החקירה וגם את הגשת כתב האישום.

גבי פיסמן: מישהו צריך לתכלל את כל התקופה הזאת והתכלול של התקופה הזאת, אפשר לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אם כן, מה אנחנו מציעים?

ניסן סלומינסקי: לכתוב תקנות של השר באישור הוועדה או לכתוב הנחיות היועץ והאח"מ?

גבי פיסמן: הנחיות.

נועה ברודסקי לב: אני חייבת לומר, בגלל שהסנגוריה לצערה הרב לא יכלה להישאר, הנציג שלה לא היה יכול להישאר לשעה זו, שזה כן היה דבר שחגית לרנאו חזרה ואמרה כמה פעמים, שזה דבר חשוב בכל ההתלבטות לגבי המב"דים.

נועה ברודסקי לב: זה כן היה להגביל את התקופה.

ניסן סלומינסקי: כן, אני רוצה להגביל אבל השאלה עכשיו היא איך להגביל.

ניסן סלומינסקי: האם להגביל באופן טוטלי בלי קשר למה שקבענו את משך הזמן?

ניסן סלומינסקי: זה יהיה אבסורד.

נועה ברודסקי לב: לא.

ניסן סלומינסקי: איך אנחנו עושים את הקשר?

ניסן סלומינסקי: מצאנו כאן שתי אפשרויות, או לכתוב מה שכתבנו שם בכפוף להנחיות היועץ המשפטי והנחיות אח"מ, שזה החוק שביום חמישי מחייב, או לכתוב בתקנות השר באישור הוועדה ואז הוועדה תבדוק אם הנחיות השר חופפות או לא.

ניסן סלומינסקי: אם כן, יאשרו את זה, אם לא, ינסו ללכת לקולה או למשהו.

ניסן סלומינסקי: מה עדיף שנעשה?

נועה ברודסקי לב: חשבתי על תקנות שיובאו לאישור הוועדה.

ניסן סלומינסקי: נלך על תקנות שהשר יכתוב באישור הוועדה.

ניסן סלומינסקי: את תזכרי שהוועדה תצטרך לבדוק את הנחיות היועץ המשפטי וללכת לקולה.

נועה ברודסקי לב: זה ברור.

נועה ברודסקי לב: לא הייתי שותפה לדיונים שלכם על ההתיישנות.

מזי מקונן אבבה: אם אפשר, שאלת הבהרה.

מזי מקונן אבבה: הסעיף הזה, סעיף (ג), הכוונה – אולי גם בהמשך לשאלה הקודמת של מתן זכות לביטול זכות – היא שהוא יחול גם על גופי הביטחון?

מזי מקונן אבבה: כולל צה"ל?

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: רק על גופים של מתן זכות.

קריאה: אמרתם שתגדירו את זה.

מזי מקונן אבבה: כן, כי כרגע זה לא ברור מהסעיף.

גבי פיסמן: זו אותה שאלה שעולה באופן עקבי.

גבי פיסמן: צריך להיות כל הגופים שמכוח סעיף 12 וגופים ספציפיים מכוח סעיף 11 שאנחנו צריכים לציין את שמותיהם.

ניסן סלומינסקי: אני רואה שכל פעם יש בעיות עם הנושא של איו"ש.

ניסן סלומינסקי: בואו נגמור את זה פעם אחת ולתמיד.

ניסן סלומינסקי: אוטומטית, כל מה שאנחנו עושים חל גם על יהודה ושומרון עד הירדן.

ניסן סלומינסקי: מעבר לירדן יש לנו עוד שניים וחצי חלקים אבל זה לשלב הבא.

גבי פיסמן: אני חיה בשלום עם כל אחת מהאופציות.

ניסן סלומינסקי: זה שאמרתי שזה יחול עד הירדן?

ניסן סלומינסקי: עם זה את חיה בשלום?

גבי פיסמן: זה לא במנדט שלי.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שכן שנכניס את השר ואת תרשמי אצלך שיבדקו להשוות את זה למה שיותר לקולה.

נועה ברודסקי לב: אני חייבת לומר שאני כן חשבתי שצריך לקחת איזושהי תקופה בכל זאת שניתנת בתקנות לשינוי בהתאם.

נועה ברודסקי לב: אני מבינה שעשיתם משהו אחר בהתיישנות.

ניסן סלומינסקי: הפשרה הייתה שאנחנו לקחנו את הנחיות היועץ המשפטי ושל האח"מ והוא יכול כן לשנות את זה מפעם לפעם.

ניסן סלומינסקי: הפכנו את זה עכשיו לחוק.

ניסן סלומינסקי: זה היה הוויכוח.

ניסן סלומינסקי: החוק מחייב לשמוע להנחיות יועץ.

ניסן סלומינסקי: זה מה שקיים.

ניסן סלומינסקי: אם כאן את קובעת נניח תקופה מסוימת ואם נניח לפי הנחיות היועץ המשפטי – מה שהחוק שם מחייב – זו תקופה שונה, יש כאן פערים שלא מסתדרים כל כך טוב.

ניסן סלומינסקי: צריך לעשות איזו התאמה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: נכתוב תקנות באישור הוועדה.

ורד וינדמן: צריך לומר, אפרופו ההערה של נועה, שתהיינה עבירות מסוימות ביחס לקצינים שאנחנו מלווים ילדים כאלה בתוכנית הליווי, נפגעי עבירה.

ורד וינדמן: 18 חודשים זו תקופה מאוד קצרה מהבחינה הזאת.

ורד וינדמן: מדובר בתקופה מאוד קצרה שלא מוגשים כתבי אישום בגלל המורכבות.

נועה ברודסקי לב: גם אם היינו קובעים תקופה בחקיקה הראשית ואומרים, ממילא הכוונה הייתה שבתקנות תהיה בכל מקרה סמכות לקבוע בדיוק או סוגי עבירות או נסיבות בהן בכל מקרה ימשיכו להעביר מידע גם אם טרם הוגש כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: זו בכל מקרה הייתה הכוונה.

ניסן סלומינסקי: יש חלוקה בסוגי עבירות, הנחיות וכולי.

ניסן סלומינסקי: מה שכתבנו ביום חמישי זה שיש הבדלים בסוגי העבירות ולפי זה נקבעות התקופות, שזה יותר סביר.

גבי פיסמן: אם כן, הוחלט על תקנות.

ניסן סלומינסקי: תקנות באישור הוועדה.

גבי פיסמן: הרעיון הוא שהתקנות ייקבעו ברוח הנחיות היועץ המשפטי לממשלה ונהלי המשטרה.

ניסן סלומינסקי: כן.

נועה ברודסקי לב: אני לא אכתוב את זה, אבל זה ברור.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שאחרי שזה ייקבע, מכאן ולהבא הנחיות היועץ המשפטי ייקבעו בהתאם לתקנות שאושרו.

ניסן סלומינסקי: אחר כך זה יתהפך.

ניסן סלומינסקי: בפעם הראשונה ילכו לפי זה כי זה מה שקיים.

ניסן סלומינסקי: אחרי שכבר יהיו קיימות התקנות של השר שאושרו בוועדה, מאז היועץ המשפטי כבר יתאם את זה עם זה, אם הוא ירצה לשנות.

גבי פיסמן: זה כבר לא מה שיהיה.

נועה ברודסקי לב: סעיף 32, לגבי הנושא של מסירת מידע הנוגע לזיכוי.

נועה ברודסקי לב: היה לנו דיון.

מזי מקונן אבבה: סעיף 31, לפני סעיף 32.

נועה ברודסקי לב: התוספת השישית.

נועה ברודסקי לב: השאלה אם לעשות את זה עכשיו או להגיע לתוספת השישית בסוף.

נועה ברודסקי לב: סעיף 31 נוגע למסירת מידע על תיקים סגורים או תיקים שהובאו בהם ההליכים.

נועה ברודסקי לב: זו התוספת השישית.

נועה ברודסקי לב: עוד לא עברנו עליה אפילו לא פעם אחת.

נועה ברודסקי לב: אנחנו חייבים להגיע אליה.

נועה ברודסקי לב: השאלה אם להגיע אליה עכשיו או בסוף.

נועה ברודסקי לב: התוספת השישית היא האחרונה.

ניסן סלומינסקי: נגיע לזה שם.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נדבר על זה כי עבדנו על זה.

נועה ברודסקי לב: לגבי מידע הנוגע לזיכוי, סעיף 32.

נועה ברודסקי לב: היה לנו דיון בוועדה ואחר כך המשך דיון חסוי בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: הוועדה השתכנעה מהגופים הביטחוניים.

ניסן סלומינסקי: קל לכם לשכנע אותנו.

ניסן סלומינסקי: הוועדה השתכנעה כן ללכת לזה.

ניסן סלומינסקי: הבנו שיש בראייה הכוללת של הגופים שהיו בפנינו – גוף אחד, אני לא בטוח שהיה, המוסד לא היה.

שירי: אם לא היו אבל הם ביקשו שאני אייצג אותם בדיון.

ניסן סלומינסקי: בישיבה ההיא הם היו?

שירי: בישיבה שכולנו היינו, הם לא היו.

שירי: הם ביקשו שאני אייצג אותם.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן השתכנענו מהגופים שבראייה שהם מסתכלים, שיש גם משמעות לתיק של הזיכוי, ושוב, לא בגין התיק עצמו.

ניסן סלומינסקי: כלומר, מהרגע שיש זיכוי, אין להם צורך כי הוא זוכה אלא יש לזה הקשרים רוחביים.

ניסן סלומינסקי: ברגע שיש לך את הדבר, אתה רואה גם כל מיני דברים, איך זה היה, מי היה, ולפי זה אתה יכול לראות קצוות שלך חשובים מאוד.

ניסן סלומינסקי: הסבירו לנו שהם לא צריכים את הדבר עצמו אלא מבחינתם דווקא הקצוות כל הדברים האלה, יש להם כן חשיבות ויכולות מעקב והמשך כדי לראות מי הקשרים ומה זה, מה שאותם מעניין יותר מאשר התיק עצמו כי הוא יצא זכאי מהבחינה הזאת.

ניסן סלומינסקי: הוועדה השתכנעה.

קריאה: רק את התוספת שביקשנו לגבי הליך ההטבה הביטחונית.

ניסן סלומינסקי: תכף נאמר את זה.

ניסן סלומינסקי: לגבי הזיכוי, מאחר וזה היה בישיבה חסויה, אנחנו לא נפתח את זה כאן.

נועה ברודסקי לב: הוועדה החליטה כן למסור את המידע על זיכויים באותן עבירות והגופים שמתייחסים אליהם כאן בסעיף, הגופים של הגישה הישירה.

נועה ברודסקי לב: כן עלתה שאלה – ושוב, הסנגוריה לא כאן ומעבר לכך שהיא התנגדה בכלל להעברת המידע, במיוחד לרשימה של כל הגופים בגישה הישירה – אם לא לפחות לצמצם את זה רק לאותן חקירות ביטחוניות.

נועה ברודסקי לב: זאת אומרת, עבירות הביטחון.

יניב ואקי: דיברנו על זה ושללנו את זה באותה ישיבה.

יניב ואקי: זה עלה כבר באותה ישיבה.

ניסן סלומינסקי: למרות שבתפיסה הראשונית שלי לפחות היה למה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אם אתם זוכרים, הסברתי לכם את ההבדל בראייה.

ניסן סלומינסקי: כשאני שומע שמישהו זוכה, מבחינתי זה רק שבח.

ניסן סלומינסקי: תכתוב את זה באותיות ראשיות בעיתון.

ניסן סלומינסקי: מבחינת החוקרים, זה יכול להיות הפוך.

ניסן סלומינסקי: לכן היה לי את הגמגום אם לתת להם כי אמרתי שאם הם היו חושבים כמוני, אז בשמחה, לא היה לי בכלל גמגום.

ניסן סלומינסקי: אבל לא תמיד הם חושבים כמוני כי הם חוקרים.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אחרי ששמענו את הסיבות ואת ההקשרים הרחבים שמסביב שיכולים להיות, אז כן קיבלנו את הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: מבחינה זאת, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: עלה שם עוד נושא שלא הספקנו לדון בישיבה ובסוף אני אמרתי שאין צורך שזאת תהיה ישיבה חסויה כי זה כבר פחות וזה הנושא השני ולצורך כך ישבתי אתכם בנפרד ואת הבאת את מי שאחראית, את הסגנית.

ניסן סלומינסקי: לא נרשום את שמה בפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: ניתחנו את זה.

ניסן סלומינסקי: בואי תעלי את זה כי זה לא נושא חסוי.

שירי: ביקשנו להרחיב את זה לצורכי השב"כ במסגרת הליך התאמה ביטחונית.

שירי: שתהיה אפשרות לקבל מידע על זיכויים.

שירי: הסברנו ליושב ראש את הסיבות ואת הטעמים.

ניסן סלומינסקי: הישיבה החסויה לא הייתה לגבי העסקה.

שירי: לא.

שירי: היא נגעה גם בעניין הזה אבל אמרנו שנדון בזה בנפרד.

שירי: שוב, לאור האחריות שלנו.

קריאה: אני חייבת לומר שאין לנו הרבה זמן לדון בזה ושוב, עם האילוץ שגם הסנגוריה לא כאן להביע עמדה על זה.

קריאה: לדעתי קצת קשה להכניס את זה.

שירי: זה לא קשור לעולם החקירות.

קריאה: זה כן קשור להעסקה בסופו של דבר.

שירי: לא.

שירי: זה קשור להתאמה ביטחונית, לאחריות שלנו לפי חוק כדי שנוכל לעשות את התפקיד שלנו כמו שצריך ואז אנחנו צריכים לקבל את כלל המידע הרלוונטי.

שירי: הסברנו גם באריכות ליושב ראש.

קריאה: אני חושבת שזה קצת בעייתי עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אני כל הזמן מושך דווקא לכיוון, לראות את זכותו של האדם ולא להעמיס עליו, לשחרר וכולי.

ניסן סלומינסקי: כאן כן שוכנעתי מהשיחה.

ניסן סלומינסקי: הייתה פגישה ארוכה וכן שוכנעתי.

ניסן סלומינסקי: היה קשה לשכנע אבל כן שוכנעתי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שכן אפשר לגמור את זה אלא אם כן חברי ועדה אחרים ינסו לשכנע.

קריאה: אין לנו זמן לפתוח את זה.

נועה ברודסקי לב: גם אין אפשרות לפתוח את זה יותר מדי.

קריאה: אבל זה לא היה בשום דרך בוועדה.

ניסן סלומינסקי: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו זה בוועדה.

ניסן סלומינסקי: אפשר לשמוע את המקסימום שאפשר לשמוע.

ניסן סלומינסקי: הוועדה שומעת את זה.

קריאה: אני חושבת שזה בכל זאת שונה.

קריאה: שוב, אני לא אומרת שבסופו של דבר – הוועדה כמובן תחליט - זה בכל זאת שונה מצורכי החקירה עליה דיברנו בסעיף 32 לצורך מניעה וסיכול של עבירות ביטחוניות.

נועה ברודסקי לב: אני לא חושבת שלסנגוריה דווקא יש כאן – להבדיל אולי מהליך החקירה שיכול להשליך בצורה כזאת או להשפיע.

נועה ברודסקי לב: שוב, צריך לבחון את זה אבל אני אומרת שמבחינת הסנגוריה זה לא צריך להשפיע, הליך ההתאמה הביטחונית שהוא בכלל לא נוגע לסוגיה.

קריאה: אני מרגישה שכן צריך לתת את העמדה שלהם.

קריאה: אני לא יודעת מה העמדה שלהם ספציפית בסוגיה הזאת והם לא כאן לומר אותה וזה לא עלה בדיון בוועדה.

ניסן סלומינסקי: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: זה עולה עכשיו.

קריאה: אני רוצה לומר שההתנגדות שלהם הייתה באופן כללי על כך שהיה להם חשש מזה שהיום לא מועברים, אין הסדרה על העברת מידע על זיכוי וככל שאנחנו מרחיבים יותר ויותר, החשש שלהם היה גם שזה היום לבקשה הזאת ומחר זה יהיה עוד גופים.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר כאן על משהו שהוא סיווג ביטחוני ושזה גוף אחד.

ניסן סלומינסקי: הפעם זה לא כמו בחלק הקודם שדיברתי על כמה זרועות ביטחון שכל אחת שמענו בנפרד וניסינו להבין מה חשוב לו במיוחד.

ניסן סלומינסקי: כאן מדובר רק על גוף אחד כי הם נותנים לכולם את הסיווג.

ניסן סלומינסקי: מדובר על גוף אחד ואני חושב שיש כאן חשיבות כי זו אחריות גדולה.

ניסן סלומינסקי: גם בזיכוי יש הרבה דברים ששווה שידעו לפני כן.

ניסן סלומינסקי: חזקה עליהם שלהפך, זיכוי לא יגרום לכך שהם ישנו את עמדתם מאשר אם לא היה כלום על האיש.

ניסן סלומינסקי: לא מוסרים כלום.

ניסן סלומינסקי: זה שאומרים זיכוי, זה לא יגרום להם לכך אבל זה כן ייתן להם אפשרויות להסתכל על התמונה הרחבה מאוד שיכולה להוביל הרבה דברים וזה חשוב להם.

ניסן סלומינסקי: זה חשוב.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה כן בסדר.

ניסן סלומינסקי: אם לא תהיה דעה אחרת בוועדה, אנחנו נתקדם עם זה.

נועה ברודסקי לב: אני רוצה לחדד עוד משהו שאני חושבת שצריך להיזהר מזה כאשר מדובר על בדיקת מהימנות נוכח הסעיפים שמתייחסים לכך שהבן אדם לא מחויב להעביר מידע בכל מיני סיטואציות, שלא ליצור איזשהו מצב שבן אדם לא חושב שהוא צריך ליידע על זיכוי שזה באמת יוצא דופן שבכלל מעבירים את המידע לגביו.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין מה את אומרת.

קריאה: רוח החוק שאנחנו מעבירים, שאנחנו דנים בו, היא דווקא לצמצם את העברת המידע ושהבן אדם לא מחויב להעביר מידע שהגוף השני לא זכאי לקבל.

קריאה: בעיקרו של דבר מדובר על זיכוי, שלא תיווצר איזושהי סיטואציה בה אדם חושב שהזיכוי, הוא לא צריך להעביר מידע ואחר כך הוא ייפול בשאלת מהימנות.

קריאה: זה קצת מבלבל.

נועה ברודסקי לב: אין חשש כזה.

ניסן סלומינסקי: דיברנו על זה.

ניסן סלומינסקי: אין חשש.

נועה ברודסקי לב: אם הוא לא מחויב למסור את זה לפי חוק, זה לא אמור לקרות.

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך.

ניסן סלומינסקי: אבל חשוב שהם ידעו מעגל רחב של דברים.

שירי: אתם רוצים שאני אציע איזשהו נוסח או שנעשה את זה לאחר מכן?

ניסן סלומינסקי: תציעי נוסח.

שירי: לצורך קביעת התאמה ביטחונית של אדם לתפקיד או למשרה שסווגו בסיווג ביטחוני לפי סעיף 7ב(3) לחוק שירות הביטחון הכללי.

שירי: אם אתם רוצים לדייק את זה, כמובן שהמידע הזה יהיה גוף שמנוי בסעיף 10א(2).

נועה ברודסקי לב: אנחנו עוד נדבר על הנוסח.

ניסן סלומינסקי: זה רק לגוף אחד ורק לצורך מסוים.

שירי: עוד מילה אחת לגבי סעיף 32.

שירי: אנחנו בשילוב עם הצבא מעוניינים לצרף לעבירות שישנן גם את העבירות של דיני האזור.

שירי: לתוספת השנייה של הצו בדבר הוראות ביטחון.

נועה ברודסקי לב: ביקשו להוסיף לאותן עבירות שמנויות.

נועה ברודסקי לב: בעצם סעיף 32 על הזיכויים מפנה לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה, חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי).

נועה ברודסקי לב: הם רוצים להוסיף את התוספת השנייה.

ניסן סלומינסקי: תפרטי.

מזי מקונן אבבה: קודם כל, גם לבקשת נועה עברנו על הסעיפים ועשינו איזושהי הקבלה או ניסינו לעשות הקבלה לתוספת הראשונה לחסד"פ שמעוגנת בסעיף.

מזי מקונן אבבה: בעיקרון אלה עבירות לפי תקנות ההגנה, עבירות ביטחון מובהקות שהן למעשה אותן עבירות של התוספת השלישית.

ניסן סלומינסקי: תאמרו לי מה זה התוספת השנייה והשלישית.

מזי מקונן אבבה: עבירות שיש להן הקבלה לחוק העונשין, לתוספת הראשונה לחוק סדר הדין הפלילי שמפנה לחוק העונשין.

מזי מקונן אבבה: עדיין אלה עבירות גרימת מוות בכוונה, הריגה, התאחדות בלתי מותרת, בגידה, ריגול, עבירות סמים.

ניסן סלומינסקי: אמרת התאחדות בלתי מותרת?

מזי מקונן אבבה: ארגוני טרור.

מזי מקונן אבבה: חברות בארגון טרור.

מזי מקונן אבבה: גם עבירות פליליות כמו שוד, גניבה שיש לנו גם מקבילה בתוספת הראשונה בחסד"פ.

ניסן סלומינסקי: מה אתם רוצים לגבי זה?

מזי מקונן אבבה: עשינו השוואה בין העבירות שמנויות בצו בדבר הוראות הביטחון לבין העבירות שמנויות בתוספת הראשונה לחוק סדר הדין הפלילי.

מזי מקונן אבבה: לאחר שעשינו בדיקה מול העבירות האלה, לקחנו את העבירות שיש - - -

ניסן סלומינסקי: מה שוד קשור לנושא של ביטחון?

מזי מקונן אבבה: אני אסביר.

מזי מקונן אבבה: היום בתוספת הראשונה לחוק סדר הדין הפלילי - - -

קריאה: סעיף 32 אומר שאפשר בהתאם לעבירות שבתוספת הראשונה לחסד"פ, אפשר יהיה לחקור, אפשר יהיה למסור מידע על זיכוי נאשם לצורך מניעת ביצוע העבירה או סיכולה וכן שמירה על ביטחון המדינה.

קריאה: אנחנו מבקשים להפנות לאותן עבירות מקבילות לתפיסת הביטחון.

נועה ברודסקי לב: אבל אתם מעבירים איזושהי רשימה או שאתם עושים את התוספת השנייה?

נועה ברודסקי לב: התוספת השנייה כוללת.

נועה ברודסקי לב: זה דומה להערה שהייתה לנו לגבי סעיף 24 אלא ששם הייתה הגבלה של התקופות.

מזי מקונן אבבה: יש סעיפים מתוכם שהורדנו.

ניסן סלומינסקי: תאמרו מה.

ניסן סלומינסקי: כי כל מה שלא קשור לביטחון פרופר, אני לא רוצה להוסיף.

ניסן סלומינסקי: על ההצדקה שלנו היא רק בגלל ההיבט הביטחוני.

ניסן סלומינסקי: נניח, שוד או דברים כאלה – אני אומר סתם – אני לא רואה כל סיבה.

מזי מקונן אבבה: אלה בדיוק העבירות שמופיעות גם בחסד"פ .

מזי מקונן אבבה: לצורך זה עשינו את ההקבלה.

מזי מקונן אבבה: גם בחסד"פ היום, מה שמורה למעשה סעיף 32 לתוספת הראשונה לחסד"פ, מפנה גם לעבירות פליליות.

נועה ברודסקי לב: אתם יכולים לומר לנו איזה עבירות?

מזי מקונן אבבה: כן.

מזי מקונן אבבה: הרשימה ארוכה.

מזי מקונן אבבה: את רוצה שאני אומר את הסעיפים עכשיו או שיגיע אליך עם הסעיפים?

נועה ברודסקי לב: אנחנו מאשרים את החוק היום ואני צריכה לדעת מה נכנס בו.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: בסעיף 32 אמרנו שאנחנו מסכימים לנושא של הזיכוי.

ניסן סלומינסקי: זה רק לנושא של ביטחון.

ניסן סלומינסקי: בתוך זה כלולים גם דברים שהם לא קשורים לביטחון המדינה?

נועה ברודסקי לב: כן.

נועה ברודסקי לב: יש גם עבירות פליליות.

נועה ברודסקי לב: זאת השאלה ששאלתי בתחילת השיח על סעיף 32.

ניסן סלומינסקי: למה להם אנחנו כן מעבירים את הזיכוי?

ניסן סלומינסקי: הוועדה השתכנעה רק בהיבטים של הביטחון, של הגופים הביטחוניים שהיו והסבירו לנו וכולי.

ניסן סלומינסקי: אני לא זוכר שהייתה שם המשטרה שהסבירה לנו על שוד או דברים כאלה.

נועה ברודסקי לב: הייתה שם ליאורה.

נועה ברודסקי לב: זה מה ששאלתי בתחילת הדברים לגבי סעיף 32.

ליאורה סולטן: שכחת את מה אמרתי.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: את הסברת לנו על שוד ולמה צריך?

נועה ברודסקי לב: לא.

נועה ברודסקי לב: לא ספציפית על שוד.

נועה ברודסקי לב: היא דיברה על עבירות אחרות.

נועה ברודסקי לב: היו שם גם עבירות.

נועה ברודסקי לב: זו השאלה ששאלתי בתחילת הדברים על סעיף 32.

נועה ברודסקי לב: האם רוצים לסייג את זה רק לעבירות ביטחון כי נכון לעכשיו, איך שהסעיף מנוסח, נכון שהרבה מהגופים שמקבלים את זה הם גופים ביטחוניים שמנהלים חקירות ביטחוניות אבל המשטרה לדוגמה שם.

ניסן סלומינסקי: אני חשבתי שמדובר רק על העבירות הביטחוניות.

נועה ברודסקי לב: לא.

נועה ברודסקי לב: אמנם הגופים הדומיננטיים שדיברו בדיון היו באמת הגופים הביטחוניים אבל דובר גם על כך שבעבירות שמופיעות בחוק סדר הדין הפלילי - - -

ניסן סלומינסקי: תני לי דוגמה.

ליאורה סולטן: אני רוצה להעיר על הזיכוי שאת מבקשת לגבי העניין של המהימנות.

ליאורה סולטן: הדברים האלה מבחינתנו - - -

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו חוזרים לסעיף הבסיסי.

ליאורה סולטן: כן אבל זה יחד עם זה.

ליאורה סולטן: כשאנחנו הסכמנו על הזיכוי, הדרך לקבל היום את הזיכוי היא ממש בדרך שהיא ידנית.

ליאורה סולטן: אם אנחנו נעשה את זה משהו ממוחשב ולכל אחד יהיה זיכוי וזה לא רלוונטי, אז נעביר משהו שאולי אנחנו לא רוצים להעביר, כמו שאדוני אומר רק על הרלוונטיות.

ליאורה סולטן: עכשיו, אם זאת תהיה מהימנות, צריך בעצם לעשות איזשהו ממשק בינינו לבין הגוף הדורש, שזה רק גוף אחד וזה לא נלקח מבחינתנו בחשבון.

נועה ברודסקי לב: צריך לפנות אליכם.

נועה ברודסקי לב: גם לפי סעיף 32 היום, ואנחנו לא משנים.

ליאורה סולטן: כן, אבל אז זה כבר יהיה בכמויות אחרות.

ליאורה סולטן: אני חוששת שזה יצטרך להיות ממוחשב אתם וזה כבר משנה את כל תוכנית העבודה.

שירי: לא.

שירי: זה לא אמור לשנות.

ליאורה סולטן: בסדר אבל אני חייבת להגיד את זה כי אחר כך, אם זה לא יהיה ויקרה משהו שהוא לא בסדר וכן יוסכם כאן, זה לא נכנס מבחינתנו לתוכנית.

שירי: אין בעיה.

שירי: אני רק אומר מילה אחת.

שירי: גם כאן אנחנו שצריכים לפנות אליכם כדי לבקש וכפי שגם אמרנו ליושב ראש במסגרת הדיון החסוי שאני לא יכולה לפרט, אלה יהיו מקרים מאוד מאוד חריגים שיעלו במסגרת הבדיקה שלנו ואני לא אוסיף יותר.

שירי: לכן זה לא אמור לשנות באופן דרמטי.

ניסן סלומינסקי: זה לא אוטומטי.

שירי: זה לא אוטומטי.

ניסן סלומינסקי: רק אם זה עולה בדברים של האיש - שוב, אני לא רוצה יותר מדי להיכנס לזה – וכתוצאה מזה הם מחליטים שהם רוצים - - -

קריאה: אני מניחה שזה יהיה מספר מאוד קטן של מקרים.

ניסן סלומינסקי: אבל לא אוטומטי.

ניסן סלומינסקי: הם יפנו.

ניסן סלומינסקי: אותי מדאיג עכשיו רק הנושא של מה שלא ביטחוני.

ליאורה סולטן: אנחנו דיברנו על רלוונטיות.

ליאורה סולטן: בעיקר רלוונטיות, אם הדברים עולים ורוצים להראות איזשהו דפוס התנהגות חרף הזיכוי עצמו.

ניסן סלומינסקי: אתם מדברים על ארגוני פשע או על כל אדם?

ניסן סלומינסקי: אם ארגוני פשע, אולי עוד יש משהו.

ליאורה סולטן: שוב, זה תלוי מי חוקר.

ניסן סלומינסקי: אם אדם רגיל נניח, למה להעביר עליו את הזיכוי?

ליאורה סולטן: זה מה שאני אומרת.

ליאורה סולטן: אם יש רלוונטיות, כמו שאז אמרנו, ואנחנו מוכיחים שבאמת יש כאן משהו שעובר כחוט השני, איזושהי התנהלות שהיא מעשים דומים, אנחנו רוצים להוכיח זאת.

ניסן סלומינסקי: כל חצי שנה הוא יוצא זכאי.

נועה ברודסקי לב: צריך לומר שגם מנויות כאן העבירות החמורות ביותר.

ליאורה סולטן: זה לא קורה כך אדוני ואוי ואבוי אם כל חצי שנה הוא עולה לדיון.

ליאורה סולטן: זה אומר שאו שאצלו משהו לא בסדר או בית משפט וכל המערכת היא לא נכונה.

ליאורה סולטן: אנחנו לא מדברים על זה.

ליאורה סולטן: אנחנו מדברים באמת, אם אנחנו רוצים להראות משהו בהתנהגות שלו שהוא חוזר על עצמו ואנחנו יודעים שכך זה היה וחרף הזיכוי רוצים להראות לא את הזיכוי עצמו, זה לא מה שמעניין - ההתנהלות עצמה, להוכיח את הרלוונטיות.

ליאורה סולטן: זה מה שאמרנו אז.

יניב ואקי: אפשר לקחת לדוגמה עבירות מין.

יניב ואקי: פדופיל שמבצע עבירות בקטינים.

יניב ואקי: לא פעם אנחנו מעמידים לדין ואנשים מזוכים לא כי בית משפט לא מאמין שזה נעשה או כי הוא לא מאמין לחוקרת הילדים אלא כי אין תוספת ראייתית מספקת.

יניב ואקי: בן אדם כזה שמזוכה וממשיך לבצע את אותן עבירות שוב, חשוב מאוד – דרך אגב, זו גם הלכה פסוקה – להשתמש בדברים שהוא עשה.

ניסן סלומינסקי: על זה אמרתי שאם הוא כל פעם מצליח לצאת זכאי, אבל זה אולי בעבירות מין.

יניב ואקי: זאת רק דוגמה.

ניסן סלומינסקי: אם מדובר על ארגוני פשע, אולי אני יכול להבין כי זה כבר שלב קצת פחות מהביטחון אבל עדיין.

ניסן סלומינסקי: אבל סתם אדם, אני לא מדבר על עבירות מין, זה בסדר, אני מדבר על פשע.

יניב ואקי: אבל לרוב לא יעשו בזה שימוש.

יניב ואקי: , אנחנו דיברנו גם על כך שהמידע הזה, הרי הראשון שיציג אותו בפני גורמי החקירה זה החשוד עצמו.

יניב ואקי: הרי מי שזוכה, הוא הראשון שיבוא ויגיד הנה, זוכיתי.

יניב ואקי: זה לא איזשהו מידע שבאמת אנחנו הולכים ומגלים אותו.

יניב ואקי: אנחנו כבר קיימנו את הדיון הזה ולכן אני אומר את הדברים.

ניסן סלומינסקי: מה שנקרא, כי שגגה יוצאת פי השליט.

ניסן סלומינסקי: כבר אמרתי שכן, ושוב, לא שמתי לב אז שגם מדובר כאן בסוג כזה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: שגגה יוצאת, אז שיהיה אבל לא להוסיף.

קריאה: בעיני זאת לא טעות.

ניסן סלומינסקי: אני לא אומר טעות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר כי שגגה יוצאת אבל לא להוסיף יותר.

ניסן סלומינסקי: מה שביקשתם עכשיו, לנושא הזה, זה רק ייחודי לכם וזה מדבר על הכול?

ניסן סלומינסקי: מזי, בזכותך שמתי לב שיש דברים שמלכתחילה אולי, אבל בסדר.

ניסן סלומינסקי: זה נכנס.

מזי מקונן אבבה: לפחות מבחינתנו, לכל הפחות את העבירות הביטחוניות שמנויות בצו.

ניסן סלומינסקי: מה שקשור לנושא שלכם, שוכנעתי שכן.

מזי מקונן אבבה: אני אומרת, גם לגבי תפיסת הביטחון, לכל הפחות אם אפשר יהיה כן לציין את העבירות הביטחוניות.

ניסן סלומינסקי: ביטחוניות, אמרתי כן.

ניסן סלומינסקי: לשירי אמרתי כן.

ניסן סלומינסקי: את מזי ביקשת להוסיף משהו וכתוצאה מכך התעוררנו לעניין.

מזי מקונן אבבה: אנחנו ביקשנו להוסיף את התוספת השנייה לצו.

ניסן סלומינסקי: אל תגידי תוספת שנייה כי אני לא יודע מה זה.

ניסן סלומינסקי: תגידו לי מה.

מזי מקונן אבבה: אנחנו ביקשנו להוסיף לסעיף הזה את העבירות שיש להן הקבלה לעבירות שמנויות גם כך בחוק.

נועה ברודסקי לב: התוספת השנייה היא רחבה.

נועה ברודסקי לב: אין לנו כאן את הסינון של 10 השנים וה-5 שנים עליהן דיברנו בסעיף 24.

נועה ברודסקי לב: צריך רשימה.

מזי מקונן אבבה: עשינו סינון במהלך ההפסקה.

מזי מקונן אבבה: הורדנו הרבה מאוד מהעבירות.

ניסן סלומינסקי: אולי תגידי מה כן.

מזי מקונן אבבה: כמו סעיף 2.

מזי מקונן אבבה: הורדנו את פרט 2 מהתוספת, הורדנו את מרבית העבירות בסעיף 3, בתקנות ההגנה, והשארנו רק את 58, 59, 62, 64, 85.

קריאה: אלו קיימות כבר היום.

מזי מקונן אבבה: 136, 137, 142 ו-143.

מזי מקונן אבבה: את מרבית העבירות הורדנו.

מזי מקונן אבבה: פריטים 4 ו-5 הם פריטים שהם מקבילים לעבירות בחסד"פ.

מזי מקונן אבבה: פריט 1, אלה העבירות הביטחוניות.

ניסן סלומינסקי: כשאומרים לי מספרים, זה לא אומר לי כלום.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי שתפרטי.

ניסן סלומינסקי: אמרת עבירות ביטחוניות – הסכמנו.

מזי מקונן אבבה: נכון, אמרתי עבירות ביטחוניות.

ניסן סלומינסקי: אבל אמרת לי עכשיו מספרי סעיפים שאני לא יודע מה מסתתר מאחוריהם.

מזי מקונן אבבה: אמרתי את העבירות הביטחוניות, אמרתי עבירות לפי תקנות ההגנה שכמו שפירטתי קודם זה ארגון טרור, עבירות נשק, עבירה של מתן מקלט, אי מניעת עבירה.

מזי מקונן אבבה: גם כאן אלה עבירות שהן מובהקות כביטחוניות.

קריאה: אי מניעת עבירה?

מזי מקונן אבבה: כן.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: במה?

גיא דוד: מניעת עבירה לפי החוק הזה.

גיא דוד: לא כל עבירה.

ניסן סלומינסקי: מה זה לפי החוק הזה?

מזי מקונן אבבה: לפי תקנות ההגנה.

גיא דוד: תקנות ההגנה.

גיא דוד: זה חוק שעוסק במניעת טרור.

גיא דוד: רובו עבר לחוק המאבק בטרור.

ניסן סלומינסקי: בואו נתקדם.

נועה ברודסקי לב: אנחנו צריכים רשימה מסודרת.

מזי מקונן אבבה: אנחנו נכין רשימה מסודרת.

ניסן סלומינסקי: מתי תעשו את זה?

מזי מקונן אבבה: עכשיו.

מזי מקונן אבבה: גם כך היא מוכנה.

נועה ברודסקי לב: אם אפשר גם בפסקה (5), כי זה כולל כאן לפי החוק הפלילי הירדני שאני בטח לא יכולה לבדוק מה בצו.

מזי מקונן אבבה: לגבי פסקה (5), עברנו סעיף-סעיף ובדקנו שיש הקבלה.

נועה ברודסקי לב: תאמרו לנו איזה סעיף ואיזו עבירה.

נועה ברודסקי לב: תעבירו לנו רשימה.

מזי מקונן אבבה: אני אעביר.

ניסן סלומינסקי: נתקדם.

נועה ברודסקי לב: לסעיף 34.

נועה ברודסקי לב: הנושא של קטינים מתחת לגיל 12.

נועה ברודסקי לב: זאת בעצם הבהרה.

נועה ברודסקי לב: במקור היה כתוב כאן שלא יימסר מידע על עבירה שעבר קטין בהיותו מתחת לגיל 12.

נועה ברודסקי לב: נאמר בוועדה שבכלל אין אפשרות אפילו לקבוע לו אחריות פלילית ולכן רצינו דווקא לחדד, שלא יישמר במרשם הפלילי או המשטרתי ולא יימסר מידע על עבירה שעבר קטין בהיותו מתחת לגיל 12.

אודיה איפרגן: אני רוצה להעיר.

אודיה איפרגן: אני זוכרת שדיברנו על זה.

אודיה איפרגן: מה שבמרשם, זה לא אמור להיות.

אודיה איפרגן: מה זה לא יימסר מידע על עבירה?

אודיה איפרגן: הרי כל הרעיון של חובת דיווח - - -

גבי פיסמן: לא יימסר מידע, זה מהמרשם.

גבי פיסמן: זאת הבחנה נכונה.

קריאה: לא יישמר במרשם.

קריאה: אין מה למסור מהמרשם.

גבי פיסמן: לא יימסר מידע מהמרשם.

נועה ברודסקי לב: בסדר.

נועה ברודסקי לב: אני עוברת לסעיף 36, אמות המידה לשקילת מידע פלילי.

נועה ברודסקי לב: הוספנו כאן סעיף, בעקבות החלטות הוועדה הקודמות, לעניין מב"דים שיינתן להם משקל נמוך.

נועה ברודסקי לב: אני אקריא את הסעיף.

נועה ברודסקי לב: סעיף קטן (ד): "בהיעדר מידע פלילי אחר, לא תימנע או תישלל זכות מאדם רק בשל רישום משטרתי כאמור בסעיף 30, אלא אם יש לרישום המשטרתי זיקה מהותית למתן הזכות ומפאת חומרת העבירה המיוחסת לו, לא ראוי, לדעת הגורם המחליט, לתת את הזכות עד להשלמת הליכי החקירה והמשפט".

נועה ברודסקי לב: אני אסביר.

נועה ברודסקי לב: זה בעקבות מה שהוחלט בוועדה שלגבי מב"דים צריכים משקל נמוך.

נועה ברודסקי לב: מה שכתבנו כאן זה שכל עוד אין מידע פלילי נוסף, זאת אומרת, הבן אדם הורשע גם בעבירות נוספות, אותה זכות שהוא מבקש לקבל לא תימנע או תישלל ממנו רק בגלל המב"ד הזה אלא אם כן אותו מב"ד יש לו זיקה מהותית לאותה זכות ומפאת החומרה גם של העבירה שהוא חשוד בה לא ראוי לתת את הזכות.

ניסן סלומינסקי: את חוזרת על המילים שכתובות כאן, אבל תני לי קצת הסבר.

נועה ברודסקי לב: אני אנסה.

נועה ברודסקי לב: הכוונה היא שבעיקרון כל מידע פלילי נוסף על האדם, שהוא כבר הורשע, מב"ד לא יהווה סיבה כשלעצמו לא לתת זכות שאותו אדם מבקש או לא להעסיק אותו אלא אם כן הוא חשוד בעבירה חמורה שיש לה זיקה לאותה העסקה או לאותה זכות שעליה מדברים.

נועה ברודסקי לב: זה בעצם מאוד מצמצם את המקרים בהם מב"ד יהווה סיבה לא לתת זכות למישהו.

אודיה איפרגן: ואין הבדל אם יש כתב אישום או אין?

נועה ברודסקי לב: בעיקרון הכוונה הייתה כל עוד אין כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: אם צריך להבהיר את זה, אפשר.

קריאה: כדאי להדגיש את זה.

דני חורין: אני כן חושב שנכון לדבר כאן על זיקה ולא על זיקה מהותית כי בכל זאת בלא מעט מקרים, בכל מה שנוגע למינויים, יש רלוונטיות למב"דים בשלב הזה.

דני חורין: נכון גם להתייחס לא רק לחומרתה של העבירה אלא למהותה ונסיבותיה כי יכולה להיות עבירה חמורה שתהיה רלוונטית במינוי מסוג מסוים ותהיה פחות רלוונטית במינוי מסוג אחר.

דני חורין: לכן אני חושב שנכון ללכת להתייחסות לזיקה למתן הזכות כאשר מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה של העבירה, ראוי להתחשב בעניין.

גיא דוד: זה משהו שגם מבחינתנו חייב יותר הרחבה כי הרבה פעמים הקשר הוא לא ישיר אחד לאחד, כזה שאפשר לומר שהעבירה עצמה קשורה לתפקיד.

גיא דוד: מספיק שהעבירה הזאת היא משליכה על התפקיד.

גיא דוד: צריך זיקה ולא זיקה מהותית מהסוג הזה.

נועה ברודסקי לב: מה שרצינו, וזה בעקבות הדיונים בוועדה כאן, ההחלטה הייתה שככל שזה נוגע למב"דים, צריך להיות הרבה יותר בזהירות, לשלול או לעכב מתן זכות.

גיא דוד: עם זה אנחנו מסכימים אבל הניסוח כאן הוא מצמצם.

דני חורין: הנוסח שאנחנו יכולים להציע בהקשר הזה הוא שבהיעדר מידע פלילי אחר, לא תימנע או תישלל זכות מאדם רק בשל רישום משטרתי כאמור בסעיף 30, אלא אם לרישום המשטרתי יש זיקה למתן הזכות ומפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה של העבירה המיוחסת לו לא ראוי לדעת הגורם המחליט לתת את הזכות.

ניסן סלומינסקי: מאחר שמדובר על המב"דים, אני חושב שנישאר עם הנוסח שלנו.

דני חורין: אם אפשר לפחות לוותר על המילה "מהותית".

דני חורין: זיקה מהותית.

דני חורין: זה יכול לעשות את ההבדל בלא מעט מקרים לשני הכיוונים.

דני חורין: גם אם נוותר על העניין של מהות העבירה או נסיבותיה, לפחות על המילה "מהותית" אפשר לוותר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נוותר על המילה "מהותית" אבל את השאר נשאיר.

קריאה: ומה עם כתב אישום?

גיא דוד: זה צריך להיות.

נועה ברודסקי לב: אני חושבת שאפשר להוסיף.

גיא דוד: שטרם הוגש כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: גבי, להבהיר שטרם הוגש כתב אישום?

גבי פיסמן: כן.

גבי פיסמן: יש לי בכל זאת שאלה.

גבי פיסמן: בסעיף 36 יש רשימה של הפרטים בתוספת הראשונה עליהם חל הנושא של אמות מידה לשקילת המידע הפלילי וכמובן על כל הגופים שהוסמכו בחיקוקים אחרים.

גבי פיסמן: בכל זאת יש כל מיני גופים שלא נכנסו שחשבתי שאולי כן היה מקום להכניס, גם לגבי מינוי בכירים.

גבי פיסמן: עצם המסר של איך שוקלים מידע פלילי, אולי נכון שיחול גם שם.

גבי פיסמן: אני שואלת אם לא היה צריך להרחיב את הגופים עליהם זה חל.

שרונה עבר הדני: בכל הקשר של קבלת מידע.

נועה ברודסקי לב: אני תוהה.

ניסן סלומינסקי: למסור גם להם?

נועה ברודסקי לב: לא.

נועה ברודסקי לב: זה לא למסור.

נועה ברודסקי לב: כאן אלה אמות מידה לשקילת מידע פלילי ואם זה לא היה נכון באמת על כל גוף שמקבל מידע פלילי.

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: זה בוודאי לא נכון לגבי כל גוף שמקבל מידע מהמרשם הפלילי.

גבי פיסמן: ככל שאנחנו מדברים על תכליות שהן תכליות שקשורות להליך הפלילי - - -

נועה ברודסקי לב: ברור, אני מדברת על גופים שהם מחליטים על מתן זכות או העסקה אבל בצורה קצת יותר רחבה.

גבי פיסמן: המיפוי שעשינו כאן

גבי פיסמן: מתייחס לגופים שאנחנו ראינו כגופים נותני זכות.

גבי פיסמן: עשינו מיפוי של התוספת הראשונה בראייה הזו של אילו גופים הם גופים נותני זכות כאשר המשמעות היא כמובן לא לשלול מהגופים האחרים לקבל מידע על מב"דים.

גבי פיסמן: זה כמובן.

נועה ברודסקי לב: אבל השאלה היא לדוגמה במינויים הבכירים שבפרט 4.

נועה ברודסקי לב: שוב, הבניית שיקול דעת, איך שוקלים מידע, אולי היה נכון להכליל את זה גם שם.

גבי פיסמן: תכווני אותי.

נועה ברודסקי לב: בתוספת הראשונה בפרט 4, אותם מינויים בכירים, האם זה לא צריך להיות?

נועה ברודסקי לב: עצם הבניית שיקול הדעת צריכה להיות.

ניסן סלומינסקי: מה המשמעות של זה?

נועה ברודסקי לב: בהצעת החוק המקורית יכול להיות שבאמת לא בכוונה, בעצם קבעו כאן במפורש איזה גופים צריכים לפעול לפי אמות מידה.

נועה ברודסקי לב: שאלתי האם גם במינויים נוספים כמו לדוגמה מינויים בכירים שלא מופיעים כאן, האם זה לא נכון שישקלו את המידע כמו שמוצע כאן על כך שהם מסתכלים על חומרת העבירה ועל משך הזמן שחלף.

נועה ברודסקי לב: זה נכון לשקילת כל מידע פלילי שנוגע לסוג של העסקה או מינוי.

נועה ברודסקי לב: לכן חשבתי שנכון להרחיב, אם יש הסכמה.

גבי פיסמן: יש הסכמה.

ניסן סלומינסקי: איך עושים את זה היום?

גיא דוד: בדיוק כך.

נועה ברודסקי לב: אבל זה לא כתוב בחוק.

גיא דוד: זה לא כתוב בחוק אבל זה נובע מהפסיקה ומהנחיות היועץ.

דני חורין: זה כתוב בנהלים.

גבי פיסמן: בכל מקרה יהיו גם הנחיות כמובן.

מזי מקונן אבבה: אבל פרט 3(3) לא קשור כאן.

נועה ברודסקי לב: בסדר.

נועה ברודסקי לב: הוספנו את (4).

מזי מקונן אבבה: כן, אבל הרמטכ"ל, 3(3), לא קשור.

נועה ברודסקי לב: זה היה בשאלה שלי.

נועה ברודסקי לב: בסדר.

נועה ברודסקי לב: לא.

נועה ברודסקי לב: פרט 4.

נועה ברודסקי לב: אני עוברת לסעיף 38, איסור שקילת מידע פלילי בניגוד להוראות החוק.

נועה ברודסקי לב: זה הסעיף שקובע שבעל סמכות על פי דין לא יביא בחשבון מידע פלילי שהוא לא זכאי לקבל.

נועה ברודסקי לב: אם הוא לא זכאי לקבל על פי החוק, הוא לא יכול לשקול את המידע.

ניסן סלומינסקי: ואיך המידע הגיע אליו?

נועה ברודסקי לב: בדרכים שונות.

נועה ברודסקי לב: זה לא הגיע מהמרשם.

גבי פיסמן: יש כמה דרכים.

קריאה: אדם עצמו יכול למסור.

קריאה: הוא לא יודע שהוא לא חייב למסור את המידע.

גבי פיסמן: בדיוק.

נועה ברודסקי לב: או שהוא ידע על זה קודם, עוד לפני שהמידע לדוגמה התיישן או נמחק.

גבי פיסמן: זה יכול גם להגיע מהאדם עצמו.

גבי פיסמן: זה יכול להגיע מהתקשורת.

גבי פיסמן: זה יכול להגיע מגורמים זכאים אחרים שהדליפו את המידע.

גבי פיסמן: יש דרכים אחרות.

גבי פיסמן: חשוב לנו להבהיר, כדי שלא יהיה תמריץ להעברת מידע שלא כדין, אנחנו רוצים להבהיר שבכל מקרה בעל סמכות - - -

ניסן סלומינסקי: ההיגיון הוא בסדר.

ניסן סלומינסקי: קצת משונה שהאיש מעצמו, בלי שלחצו אותו, סיפר.

ניסן סלומינסקי: את שומעת ואת אומרת שכאילו לא שמעת וזה לא משפיע עליך.

גבי פיסמן: בהקשר הזה יש פסק דין.

ניסן סלומינסקי: הרעיון צודק כי יכול להיות שבמקרה הזה באמת כן היה צריך, כל יוכל להשפיע כי האיש נידב מעצמו אבל אם נגיד שזה בסדר, יכול להיות שיהיו הרבה מקרים שיתחילו ללחוץ אותו לספר.

ניסן סלומינסקי: לכן, כדי לחסום את זה, אנחנו מוותרים גם על משהו שאולי הוא הגיוני.

ניסן סלומינסקי: לכן בשום מצב לא יכול להשתמש.

אודיה איפרגן: רצינו להעיר.

אודיה איפרגן: סעיף 38 מדבר על מידע פלילי וסעיף 38(ב) מדבר על זה שאי אפשר לקחת בחשבון שום מידע אם אתה לא זכאי לפי חוק, ובדיונים הקודמים הבאתי הרבה דוגמאות על מידע שנמצא בעיקר אצל גורמי הטיפול שהוא אמנם מידע שמהבחינה הזאת תיק סגור, תיק שבוצעו בו הליכים, אבל במהות נמצא אצל גורמי הטיפול בגלל הצורך בטיפול סביב אותו אירוע.

אודיה איפרגן: המקרים הקלאסיים הם באמת פגיעה בקטינים ובחסרי ישע שבסופו של דבר התיק נסגר, אז במישור של המרשם הפלילי זה תיק סגור אבל האירוע ממשיך להתנהל ואתה לא יכול שלא להשתמש במידע.

אודיה איפרגן: אני יכולה לתת דוגמה.

אודיה איפרגן: היה לנו לא מזמן תיק של קטין בן 12 שפגע פגיעה מיני מאוד מאוד קשה בשלושה חברים מהכיתה.

אודיה איפרגן: נסגר לו התיק הפלילי, וטוב שנסגר תיק פלילי, אבל בית הספר צריך להתמודד עם זה, מערכת הרווחה צריכה להתמודד עם זה אם אנחנו מדברים על בגירים, שרון תוכל להתייחס.

קריאה: סעיף קטן (ג).

אודיה איפרגן: סעיף קטן (ג) וגם אמרתי לנועה שיש כאן משהו שדיברנו על תוך אבחון, הגנה או טיפול באותו אדם, בבן משפחתו.

אודיה איפרגן: וגם קטין או חסר ישע, הוא לא חייב להיות תלוי בו אלא או בקטין או בחסר ישע כמו הדוגמה שאני מדברת על אותם קטינים שהם חברים לכיתה.

אודיה איפרגן: הם לא תלויים בו אבל זה סביב אותו אירוע ולא לזה הייתה הכוונה לחסום.

שרונה עבר הדני: אני רוצה להוסיף לדברים של אודיה.

שרונה עבר הדני: בהקשר של מערכת הבריאות, ההקשר שזה עולה, זה במיוחד בנושא של אבחון וטיפול.

שרונה עבר הדני: תחילה של הליך אבחוני, ודאי בתחום בריאות הנפש, קשור באבחון אנמנזיה שמתחילה עוד בהריון ולידה ומתייחסת להתנהגות של הפרט לאורך חייו.

שרונה עבר הדני: אם נתייחס לדוגמה לגורם שמופיע כאן בחוק, פסיכיאטר המחוז או פסיכיאטר מטעמו שנותן חוות דעת בהליך הפלילי, נאמר לו שכאשר אתה מנסה לאבחן מישהו לצורך ההליך הפלילי, אתה לא תשאל שאלות שנוגעות לכל ההיסטוריה ההתנהגותית של הפרט בגלל ש-, וכן הלאה?

שרונה עבר הדני: לכן התוספת כאן של לצורכי אבחון – ושוב, זה לא בגלל שלוחצים לקבל את זה אלא בגלל שכך מאבחנים.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי שכאן אני מסכים ביתר קלות.

אודיה איפרגן: אני מקווה שאין תחומים שלא כיסינו אותם.

ניסן סלומינסקי: בחסר ישע תלוי בו, אמרתי, זה לא בהכרח תלוי בו.

אודיה איפרגן: אני לא רוצה לפגוע במה שיש הסכמה, אבל אני תוהה כי אני חושבת על עולמי.

אודיה איפרגן: אם נסתכל על הקריטריונים שבסעיף 10, נדמה לי.

ניסן סלומינסקי: את הולכת לכיוון ההפוך.

נועה ברודסקי לב: אנחנו רוצים להתקדם.

אודיה איפרגן: שמירה על אינטרס ציבור חיוני או פגיעה.

אודיה איפרגן: בסעיף 10, דובר על מניעת פגיעה בגופו של אדם ובבריאותו, שמירה על אינטרס ציבור חיוני והשאלה אם יש עוד משהו שלא כיסינו ויש בו צורך.

ניסן סלומינסקי: בעזרת השם.

ניסן סלומינסקי: אם ייוולדו דברים כאלה, לא אלמן ישראל.

ניסן סלומינסקי: תמיד יהיו עוד הרבה תיקונים ושינויים.

נועה ברודסקי לב: עוד תיקון קטן בסעיף קטן (ב).

נועה ברודסקי לב: "מידע על פרט רישום שהתיישן או שנמחק, על תיק סגור או על תיק שעוכבו בו ההליכים, לא יובא בחשבון בין שיקוליו של מי שאינו זכאי לקבלו לפי חוק זה".

נועה ברודסקי לב: אנחנו מבקשים להוסיף גם תיק תלוי ועומד.

נועה ברודסקי לב: גם מי שלא זכאי לקבל, ויש כמה גופים שלא צריכים לקבל – כנ"ל.

גבי פיסמן: למעשה הרעיון צריך להיות שכל רישום פלילי או רישום משטרתי שאין זכאות לקבל אותו, בעצם לא יובא בחשבון על ידי מי שלא זכאי לקבל.

ניסן סלומינסקי: אם כך, תכתבו גם זיכוי.

ניסן סלומינסקי: לפי מה שנתנו כאן, אפשרויות לזיכוי, גם זיכוי.

גבי פיסמן: לגבי זיכוי, אדם רוצה להוכיח את זכאותו, אנחנו לא נשלול ממנו את הזכות הזאת.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

נועה ברודסקי לב: סעיף 39.

נועה ברודסקי לב: האמת שיכול להיות שצריך לאחד אותו יחד עם הסעיף של הממונה על רישום פלילי.

נועה ברודסקי לב: עוד נחשוב על זה בנוסח.

נועה ברודסקי לב: בכל מקרה, הוא נוגע למי שהוסמך על פי חיקוק לקבל מידע.

נועה ברודסקי לב: רשאי להסמיך בעל תפקיד מטעמו לקבל את המידע, ובלבד שאותו סיוע של אותו בעל תפקיד חיוני לשם מילוי התפקיד שלשמו מתקבל המידע, וביקשנו גם כאן ש"לאחר שהוא קיבל את אישור המשטרה וקיבל הכשרה לכך על ידי המשטרה או מנגנון הביקורת" בדומה למה שעשינו לגבי אותו ממונה.

ניסן סלומינסקי: מי נשאר אחראי מבחינת העניין?

ניסן סלומינסקי: האיש?

נועה ברודסקי לב: על הנהלים, הממונה.

ניסן סלומינסקי: מי שהוסמך על החיקוק.

ניסן סלומינסקי: לא זה שהוסמך.

ניסן סלומינסקי: נניח, מי שאחראי מסמיך מישהו.

ניסן סלומינסקי: אבל בסופו של דבר, על מי נשארת האחריות?

ניסן סלומינסקי: אם הוא מסמיך מישהו והאחריות גם עוברת לאותו מישהו שהסמיך אותו, זה פחות טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שיהיה מישהו שאפשר לסמוך עליו.

נועה ברודסקי לב: אחריות מאיזו בחינה?

נועה ברודסקי לב: דרך שקילת המידע הפלילי?

ניסן סלומינסקי: כל אחריות שהיא.

ניסן סלומינסקי: למה אני מאפשר לו להסמיך מישהו?

ניסן סלומינסקי: הרי אנחנו רצינו שאותו אחד יהיה האיש, לא שהוא יסמיך אלא אנחנו אומרים שיכול להיות שיש כל כך הרבה דברים והוא לא מסוגל.

ניסן סלומינסקי: כמו שליועץ המשפטי, אנחנו אומרים היועץ המשפטי ואנחנו אישרנו לו גם באזרחי או בפלילי ויש לנו עוד חוק לאפשר לו גם מישהו מטעמו כי הוא לא יכול לעשות את הכול.

ניסן סלומינסקי: אבל יש מקרים שאנחנו אומרים שאנחנו רוצים דווקא את היועץ המשפטי.

ניסן סלומינסקי: רק הוא.

ניסן סלומינסקי: כמו במקרה שדיברנו כאן על דחיות של המשטרה בנושא של ההתיישנות וכולי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שאם היועץ המשפטי עושה, רק הוא יעשה.

ניסן סלומינסקי: האחריות שלו.

ניסן סלומינסקי: לא להעביר למישהו.

ניסן סלומינסקי: כאן, נניח מי שהוסמך על חיקוק, הכוונה היא שאנחנו חושבים שהוא בעל תפקיד או מעמד שאנחנו סומכים עליו.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שהוא יכול למנות מישהו כי יכול להיות שהוא לא מסוגל לעשות את הכול, אבל השאלה אם הוא עדיין נשאר האחראי, אז הוא יפקח עליהם.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא נשאר אחראי, הוא גם לא יפקח עליהם.

גבי פיסמן: לא, הוא נשאר אחראי.

גבי פיסמן: הוא הגורם הזכאי.

גבי פיסמן: יש לנו גורמים כמו יושב ראש הכנסת, שרים, רמטכ"ל, ראש אכ"א.

גבי פיסמן: אנחנו מדברים על גורמים שיש להם עוד כמה דברים לעשות.

גבי פיסמן: לפעמים הפעולה הטכנית, הסברנו את זה בזמנו בדיונים.

גבי פיסמן: אנחנו מדברים על הפעולה הטכנית, ואז אנחנו קוראים לזה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אין לי התנגדות לזה.

ניסן סלומינסקי: אני שאלתי שאלה אחרת.

ניסן סלומינסקי: אם נניח החליטו שהרמטכ"ל.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אנחנו חושבים שזה משהו שזה צריך להיות בדרגה של רמטכ"ל.

ניסן סלומינסקי: נניח.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שהוא לא יכול ואפשר להסמיך אבל עדיין אני רוצה שתהיה לו אחריות על זה, שהוא יפקח.

ניסן סלומינסקי: הוא הסמיך מישהו, אבל אני רוצה שהוא לא יגיד, בסדר, הסמכתי מישהו ועכשיו אני לא מתעסק עם זה וזה לא מעניין אותי.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אם לקחנו אותו, אנחנו רוצים שכן תישאר לו אחריות מסוימת.

ניסן סלומינסקי: הפיקוח עליהם או לבדוק אותם, כי אחרת מה החכמה?

נועה ברודסקי לב: יש לנו את התנאי שקיבל הכשרה על ידי המשטרה או מנגנון הביקורת.

נועה ברודסקי לב: מנגנון הביקורת יכול לחייב אותו גם בהקשר הזה.

נועה ברודסקי לב: אני חושבת שזה יכול להיות אחד מהתנאים של מנגנון הביקורת.

נועה ברודסקי לב: אני לא יודעת אם זה קריטי להסדיר את זה בחקיקה.

ניסן סלומינסקי: לא בחקיקה.

ניסן סלומינסקי: שאלתי סתם כי בדרך כלל כשאנחנו קובעים מישהו, ככל שהדבר נראה לנו יותר חשוב או מכל מיני סיבות, ככל שאנחנו קובעים דרגה יותר גבוהה, אנחנו רוצים שהוא יהיה אחראי ואם אנחנו מאפשרים לו למנות, זה רק בגלל עומס.

ניסן סלומינסקי: אבל אני רוצה שהוא ימשיך לפקח על זה באיזושהי דרך.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נמשיך.

שרונה עבר הדני: יש לנו איזשהו קושי עם הסיפה שהוספה כאן ושמסומנת בצהוב.

ניסן סלומינסקי: ההכשרה?

שרונה עבר הדני: כן.

שרונה עבר הדני: האישור המשטרתי, ניחא, אבל ההכשרה על ידי המשטרה או מנגנון הביקורת במשרד המשפטים.

שרונה עבר הדני: צריכים לזכור שהסעיף הזה מסדיר בגדול שני הקשרים שונים.

שרונה עבר הדני: האחד, סיוע מינהלי.

שרונה עבר הדני: מי אותו גורם מינהלי שפיזית ניגש לכספת, מוציא ומחלק לתיקים או לגורמים הספציפיים בעלי הסמכות שמחליטים.

שרונה עבר הדני: אישור משטרה נדרש היום, ממשיכים לקבל.

שרונה עבר הדני: אבל איזו הכשרה בדיוק משטרת ישראל או משרד המשפטים ייתן לכל הגורמים המינהליים בכל הגופים המוסמכים?

אודיה איפרגן: אני רוצה להצטרף ולומר עוד משהו.

שרונה עבר הדני: ההקשר האחר הוא סיוע מהותי.

שרונה עבר הדני: בהרבה הקשרים לצורך העניין בעל הסמכות הוא השר.

שרונה עבר הדני: השר לא מאציל את הסמכות שלו.

שרונה עבר הדני: הוועדה, אם יש מי שמכין את הדברים עבור השר לפני שהוא מקבל את ההחלטה.

שרונה עבר הדני: הגורמים האלה – שוב, אני שואלת - מה בדיוק מהות ההכשרה שמשטרת ישראל או משרד המשפטים כי כאן כתוב משטרת ישראל ולא משרד המשפטים, ייתנו לגורמים השונים האלה שזה יכול להיות יועץ משפטי, זה יכול להיות גורם מקצועי, זה יכול להיות שלל של דברים.

שרונה עבר הדני: לכן הסיפה שהוספה כאן בכל הנוגע להכשרה, יש לי קושי.

גבי פיסמן: יכול להיות שההכשרה היא לא תמיד מדויקת.

ניסן סלומינסקי: יש מקרים שכן צריכה להיות הכשרה.

ניסן סלומינסקי: יש מקרים שצריכה להיות הכשרה ויש מקרים שאולי פחות הכשרה.

נועה ברודסקי לב: אולי מקרים שדי בהנחיה.

נועה ברודסקי לב: זאת אומרת, ככל שאנחנו מדברים על הגורם הטכני, צריך הנחיה לעניין שמירת המידע.

נועה ברודסקי לב: \

ניסן סלומינסקי: צריך לכתוב שקיבל הכשרה שרלוונטית לעניין.

ניסן סלומינסקי: אם זה משהו מינהלתי, הרלוונטיות היא רק הסבר שיסבירו לו.

נועה ברודסקי לב: אולי לדבר פחות על הכשרה ויותר על הנחיה.

קריאה: שוב, משטרת ישראל ומשרד המשפטים ינחו את כל הגורמים האלה?

ליאורה סולטן: המשטרה מנחה.

ליאורה סולטן: המשטרה כל פעם שהיא מאפשרת גישה למרשם הפלילי, היא מנחה את הגורם מקבל המידע.

ליאורה סולטן: זה מה שהיא עושה.

קריאה: רק את הגורם המוסמך.

נועה ברודסקי לב: רק את הגורם המינהלי.

קריאה: הגורם המינהלי הוא בהקשרים של אבטחת מידע.

ליאורה סולטן: כדי שזה יהיה פרקטי ובאמת לא יטיל עול מיותר, אני חושבת שברגע שבאמת יש את החיבור לכספת או כיום שכולם יצטרכו להראות לנו כמובן נוהל, אולי שם, בחיבור עצמו, יצטרך הגוף להראות את הנוהל וככל שיהיו באמת איזה שהן הערות או נזקק ליבון או משהו מהצד של המשטרה, הם יעירו על הנוהל וככל שהגוף יבקש משהו ממדור מידע פלילי, הוא יקבל.

ליאורה סולטן: כמו שעד היום עשינו.

שרונה עבר הדני: אנחנו בשמחה מקבלים הכשרות וכן הלאה.

שרונה עבר הדני: אני רק אומרת שמה שכתוב כאן, שכל מזכירה וכל גורם ידרוש הכשרה.

ליאורה סולטן: לא.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, לאחר שקיבל את אישור המשטרה, זה כן צריך.

אודיה איפרגן: אי אפשר להפוך את כולם לעבריינים.

אודיה איפרגן: היום אישור משטרה לא מתקבל לכל הגורמים המינהליים, רק אם יש תוכנת כספת ואני אומרת קחו אדם שייחשף, הוא מקבל אישור משטרה.

אודיה איפרגן: אבל אם יש מישהו שהיום זכאי - - -

קריאה: מאתנו דרשו לפרט כל מי שיראה את המידע.

קריאה: מהכספת עד ההחלטה הסופית.

אודיה איפרגן: גורם מינהלי שאין לו תוכנת כספת, הוא לא מקבל אישור משטרה.

ליאורה סולטן: גורם מינהלי שאין לו כספת והוא לא זכאי, יש שני דברים שאת צריכה להבחין.

ליאורה סולטן: יש גורמים שהם זכאים על פי חוק והם לא התחברו, הם לא בודקים ואז ברור שהם לא מקבלים כי אין להם שום קשר עם המשטרה.

אודיה איפרגן: הממונה שולח פקס, מקבל אישור והגורם המינהלי שלו מתעסק עם זה.

אודיה איפרגן: הוא לא מקבל אישור מהמשטרה.

ליאורה סולטן: ככל שהוא גורם זכאי ואין לו כספת והוא רוצה את זה באופן ידני, ועדיין הוא הופך את זה לאופן ידני, הוא יקבל את זה כך ונכון שהקשר הוא פחות הדוק כי יש לו כנראה כמה בקשות ספורות.

גיא דוד: לנו יש כספת.

גיא דוד: יש לי אדם שהוא מתפעל את הכספת.

גיא דוד: אני לא מתפעל את הכספת.

ליאורה סולטן: ברור שלא.

גיא דוד: הוא קיבל את ההדרכה על איך מתפעלים כספת.

ניסן סלומינסקי: אבל הוא נבדק על ידי מישהו שהוא רשאי?

ניסן סלומינסקי: כי אתה נבדקת ואומרים שאתה זכאי.

גיא דוד: הוא אושר על ידי משטרת ישראל.

ניסן סלומינסקי: אז זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: הוא עונה על הקריטריון.

גיא דוד: הוא מאושר לצד הטכני.

ליאורה סולטן: כן, אנחנו מדברים על מהות.

גיא דוד: אני לא עובר את האישור שלהם.

גיא דוד: אני מוסמך מתוקף התפקיד שלי.

אודיה איפרגן: אבל מי שלא מקבל אישור?

גיא דוד: אני לא עברתי הדרכה או משהו.

ליאורה סולטן: אני פשוט חושבת שהדרכה או ממשרד המשפטים או מהמשטרה, זה משהו שהוא מאוד רחב.

ליאורה סולטן: צריך לכתוב שתועבר הנחיה.

ליאורה סולטן: זה הכול.

ניסן סלומינסקי: ואם נכתוב שהוא קיבל הכשרה בלי לפרט על ידי המשטרה?

ליאורה סולטן: לא.

אודיה איפרגן: הרבה פעמים זה יהיה משהו הרבה יותר מינורי.

נועה ברודסקי לב: לגבי הממונה קבענו הכשרה.

נועה ברודסקי לב: כן קבענו שלממונים תהיה הכשרה.

ניסן סלומינסקי: אם מינית מישהו במקומך לעשות את זה?

גיא דוד: אני לא יכול למנות מישהו במקומי.

גיא דוד: אין לי סמכות כזאת.

ניסן סלומינסקי: לא, מישהו שיטפל.

גיא דוד: במקרה שלנו לנציב יש את הסמכות והוא האציל סמכות ליועצים משפטיים.

ניסן סלומינסקי: כתוב רשאי להסמיך בעל תפקיד מטעמו.

גיא דוד: הנציב הסמיך אותי למשל כבעל תפקיד מטעמו אבל אני לא עובר הכשרה.

גיא דוד: לעומת זאת, המשטרה הכשירה אחד העובדים אצלי באגף להיות זה שמתפעל.

גיא דוד: זה משהו אחר.

גיא דוד: לא לערבב בין שני הדברים.

קריאה: יש הבדל בין האצלת סמכויות לבין סיוע.

ליאורה סולטן: לכן אני אומרת שמספיק שיהיה כתוב הנחיה, שתועבר הנחיה וזהו.

אודיה איפרגן: כל אחד ותם על התחייבות.

גיא דוד: להתחייבות הזאת צריך לצרף הנחיה מפורטת.

ליאורה סולטן: ההתחייבות היא משהו נוסף שאנחנו הוספנו על מנת שבאמת נקבל.

ניסן סלומינסקי: הוא קיבל הנחיה על ידי המשטרה או מנגנון הביקורת.

ניסן סלומינסקי: במקום הכשרה – הנחיה.

ליאורה סולטן: כן.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

נועה ברודסקי לב: זה אומר שאתם צריכים להנחות את כולם.

מירה סלומון: כל הרשויות המקומיות.

ליאורה סולטן: הרשויות המקומיות, עדיין אין את המנגנון שם.

ליאורה סולטן: הוא יהיה.

ליאורה סולטן: ההנחיה הזאת תוצג יחד עם החוזה שהם חותמים.

מירה סלומון: אנחנו עכשיו בסוגיה של אישור המשטרה.

מירה סלומון: ההנחיה, פתרנו.

מירה סלומון: הבנו, כך אני מבינה את מה שאמר יושב ראש הוועדה.

מירה סלומון: השאלה היא ביחס לאישור המשטרה.

מירה סלומון: אישור המשטרה, כך אנחנו מבינים מהדיון, לא ניתן לבעל הסמכות עצמו אלא למי שמתפעל בתוכנת הכספת.

ליאורה סולטן: לא.

גיא דוד: לפי זה אני צריך את אישור המשטרה?

ליאורה סולטן: זה בדיוק מה שקורה היום.

ליאורה סולטן: זה לא משהו חדש.

ליאורה סולטן: כשאתם מתחברים לכספת - - -

גיא דוד: לא מתחברים.

מירה סלומון: לא מתחברים.

גיא דוד: לי יש אחד שקוראים לו קובי ולו יש את אישור המשטרה.

ליאורה סולטן: זה כן, אבל גם אתה נבדקת וגם קובי נבדק.

נוחי פוליטיס: תשימו לב מי דורש אישור והכשרה ומי לא.

נוחי פוליטיס: מי שבעל הסמכות לא דורש אישור והכשרה.

נוחי פוליטיס: הסעיף הזה מדבר על מי שמסייע לבעל הסמכות.

אודיה איפרגן: הגורם המינהלי.

נוחי פוליטיס: זה יכול להיות גורם מינהלי.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, די.

ליאורה סולטן: בסופו של דבר ההחלטה לא תהיה שלך אלא של נציג המדינה, אתה אכן מסייע ולפי הסעיף הזה אתה דורש גם אישור וגם הכשרה.

אודיה איפרגן: הבעיה היא שאנחנו עובדים בלי כספת, עובדים שהם עובדים עם גורמים מינהליים והם עובדים בשיטה של פקסים והם לא קיבלו אישור משטרה - אנחנו הופכים אותם לעבריינים.

אודיה איפרגן: אנחנו לא יכולים להשאיר את זה כך.

אודיה איפרגן: כל העו"סים לפי חוק הרשויות המקומיות שהם שלא עובדים עם תוכנות כספת - - -

ליאורה סולטן: אני יודעת.

ליאורה סולטן: הם שולחים אלינו בקשה מנומקת.

אודיה איפרגן: אין להם אישור משטרה.

ליאורה סולטן: את מתבלבלת עם המונח אישור משטרה.

ליאורה סולטן: מה שאת אומרת זה שמבחינתנו ברגע שאנחנו מעבירים את זה לעו"סים שהם לא יושבים נניח במשרד הרווחה, ואז יש להם את כל המנגנון עצמו, אז הם מקבלים את זה פרטנית על פי בקשה פרטנית.

ליאורה סולטן: בעצם מה שאת אומרת זה שברגע שהם לא עוברים את אותה הנחיה כי הם לא מקבלים את זה, לכאורה הם לא עברו את האישור של המשטרה.

ליאורה סולטן: בסדר.

ליאורה סולטן: אז שלא תהיה הנחיה.

אודיה איפרגן: לא הנחיה.

אודיה איפרגן: אישור משטרה.

ליאורה סולטן: המילה אישור משטרה היא לא נכונה כי כל עו"ס כזה שהגיע אלינו, אנחנו בדקנו אותו.

אודיה איפרגן: בל לא את המזכירה שלו.

אודיה איפרגן: הסעיף הזה מדבר על המזכירה שלו ולא עליו.

מירה סלומון: גם וגם.

מירה סלומון: הסעיף יכול לדבר גם וגם.

ליאורה סולטן: אני לא מעבירה את זה למזכירה אלא מעבירה לעו"ס.

אודיה איפרגן: זה לא מה שקורה בפועל.

ליאורה סולטן: כל אדם שזכאי לקבל מידע מן המרשם הפלילי, או שהוא מחובר לכספת או הפרטני, אנחנו בדקנו אותו מבחינת יחב"ם.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אם גיא מונה על ידי הנציב, והסמכות של הנציב היא עכשיו של גיא, גיא היה צריך לקבל אישור.

ליאורה סולטן: בדקנו.

ניסן סלומינסקי: בדקתם אותו.

ניסן סלומינסקי: לו יצויר שעכשיו גיא לוקח את אחד מהעובדים שלו ונותן לו, אז אותו אחד צריך לקבל את האישור.

גיא דוד: זה אומר שכל התובעים, כל הפרקליטים, כל הסניגורים שגם רואים, כל אלה נבדקו?

ליאורה סולטן: הסניגורים, בוודאי שלא.

ליאורה סולטן: מה פתאום?

גבי פיסמן: זה סעיף מיותר וכדי שההנחיה תהיה הנחיה פרקטית, אני מציעה להוריד את המשפט הזה מכאן ולהכניס לגוף הביקורת שדיברנו עליו את התפקיד של הנחיית מסייעים.

נועה ברודסקי לב: גם המסייע צריך לקבל את אישור המשטרה.

ניסן סלומינסקי: צריך לקבל אישור.

גבי פיסמן: אישור המשטרה.

גבי פיסמן: אישור המשטרה ניתן וזה משהו שהמשטרה עושה.

ניסן סלומינסקי: אם את כותבת כאן שקיבל הנחיה, אז מבחינת כולם זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: מה שמפריע להם זאת ההכשרה.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה כתוב הנחיה, מבחינתם זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: הבעיה שלהם זה קיבל אישור משטרה.

נועה ברודסקי לב: אבל דיברנו המון בוועדה על כך שמי שמקבל את המידע, יקבל את אישור המשטרה וגם יבין את הרגישות של המידע הזה ולכן הגיוני שיקבל איזשהו דף שמסביר.

ניסן סלומינסקי: לאחר שקיבל את אישור המשטרה וקיבל הנחיה לכך על ידי המשטרה או מנגנון הביקורת.

נועה ברודסקי לב: ונחליט אחר כך אם לכתוב את זה בסעיף של המנגנון או כאן.

נועה ברודסקי לב: בסדר.

ליאורה סולטן: קיבל הנחיה.

ניסן סלומינסקי: כן.

נועה ברודסקי לב: לסעיף העונשין, סעיף 40.

נועה ברודסקי לב: קודם כל, עלה בוועדה הנושא של תצהירים שהטריד אותנו במהלך הדיונים בגלל החשש מזה שאנשים בעצם מוסרים מידע בהיקף יותר מכפי שהם חושבים.

ניסן סלומינסקי: שהם לא יודעים מה, אז מה שבטוח.

נועה ברודסקי לב: חשבנו, ואולי לא צריך להכניס את זה באופן מפורש בחוק, אבל כן אני חושבת שצריכה לצאת שיהיה ברור מהוועדה שככל שלוקחים מישהו לחתום על תצהיר, שיבהירו לו בדיוק לאיזו תקופה ולכן סביר להניח שזאת תהיה התקופה המינימלית שאפשר לדרוש ממנו את המידע כי אי אפשר לצפות מבן אדם שיבין את החלוקה לתקופות שאנחנו עשינו.

נועה ברודסקי לב: \

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו רוצים במקום זה?

נועה ברודסקי לב: אני לא משנה את הסעיף עצמו.

נועה ברודסקי לב: אני רק אומרת שאני חושבת, זה עלה הרבה פעמים כאן בוועדה והיינו מוטרדים מהנושא של תצהירים.

ניסן סלומינסקי: אמת.

ניסן סלומינסקי: איך פותרים את זה?

נועה ברודסקי לב: אני חושבת שצריך להבהיר את זה לגופים, אם זה בהנחיות אחר כך או בנהלים, שהתצהירים חייבים להיות מאוד מאוד ברורים ולבקש לכל היותר לדווח על התקופה עד התקופה הקצרה ביותר שתיקבע כאן.

גיא דוד: התקופה הקצרה ביותר שנקבעת היא לעבירה שבה אין מאסר.

נועה ברודסקי לב: אם היה אפשר לשלול לגמרי את השימוש בתצהירים, אני חושבת שזה מה שהוועדה הייתה רוצה לעשות.

גיא דוד: התצהירים מונעים את הצורך להוציא רישום פלילי על כל המועמדים.

גיא דוד: הם ממעיטים.

נועה ברודסקי לב: הוועדה כאן הביעה את אי שביעות רצונה כבר הרבה פעמים מהעניין הזה.

גיא דוד: אבל זה חסכון.

גיא דוד: במקרה של הנציבות, אחרי שעוברים, מגיעים לוועדה והם ממלאים תצהיר.

גיא דוד: אם הם לא ימלאו תצהיר, אנחנו נצטרך לבדוק רישום פלילי של כולם.

גיא דוד: זה מפחית את הצורך בבדיקה.

נועה ברודסקי לב: עלו כאן כמה דברים.

נועה ברודסקי לב: ראשית, השימוש בתצהירים גם לכיוון הזה של החשש כשזה מידע שהוא מאוד מאוד רלוונטי ובונים רק על תצהירים ומהצד השני העניין הזה שזה בעצם מטעה את האנשים כי אחר כך גם באים ואומרים שבעצם הם לא דיווחו על מה שהם כן היו צריכים לדווח או דיווחו יותר מדי ואז זה פוגע בהם בגלל שהם לא תמיד יודעים מה התקופות.

גבי פיסמן: אני חושבת שזאת אחריותו של כל גוף שמקבל את המידע להבהיר בתצהיר ככל שדורש את היקף המידע שאדם אמור לקבל.

גבי פיסמן: ככל שיש לו חשש, הוא יעשה את זה לקולה אבל זאת אחריותו של הגוף מקבל המידע כיוון שמי שיעמוד לדין אחר כך בגין דרישת עודף מידע, זה אמור להיות הגוף עצמו ולכן האחריות היא שלו.

גבי פיסמן: בעיני אין כאן שאלה.

נועה ברודסקי לב: הבעיה היא שככל שזה מנוסח בצורה לא ברורה ואנשים מדווחים יותר ממה שהם צריכים או אחר כך יאמרו שהם לא דיווחו מספיק כי הם לא הבינו את התקופות ולא דיווחו מספיק, ואז אומרים שיש להם בעיית מהימנות.

נועה ברודסקי לב: התצהירים מעוררים הרבה שאלות.

גבי פיסמן: נכון ולכן התצהיר לא אמור להיות דרך המלך לקבלת המידע.

ניסן סלומינסקי: אם כן, מה אנחנו עושים עם התצהיר?

צביאל גנץ: אנחנו מצטרפים למה שנאמר כאן בשם הנציבות.

צביאל גנץ: הפרקטיקה של תצהירים מצמצמת באופן משמעותי את הצורך שלנו לפנות למרשם ולקבל כמות אדירה של מידע פלילי.

ניסן סלומינסקי: לא, אנחנו מסכימים.

ניסן סלומינסקי: השאלה מה אנחנו עושים שאדם, בגלל שהוא צריך לכתוב תצהיר והוא לא יודע מה מותר לו ומה אסור לו, אז מה הוא עושה?

ניסן סלומינסקי: הוא כותב את הכול ואז הוא נותן מידע שהוא לא צריך לתת.

ניסן סלומינסקי: השאלה איך אנחנו פותרים את זה.

צביאל גנץ: הצעת החוק שמה חרב מאוד מאוד חדה על צוואר מי שדורש מידע פלילי.

צביאל גנץ: אם הוא מנסח את הדברים באופן שבו הוא מבקש יותר מידע, הוא חשוף לסנקציה פלילית מאוד כבדה.

צביאל גנץ: מקריאת החוק הזה וחשיבה על הוראות שאנחנו הולכים להוציא, הנטייה תהיה בדיוק לכיוון ההפוך.

צביאל גנץ: יש כאן סנקציה פלילית על דרישת יתר.

צביאל גנץ: החוק יוצר תמריץ מאוד ברור בכיוון הזה.

צביאל גנץ: הוא יוצר תמריץ יתר לא לבקש.

ניסן סלומינסקי: לא לבקש תצהיר?

צביאל גנץ: לא.

צביאל גנץ: לא לבקש רישום מידע פלילי שאולי באיזושהי צורה עלול להתפרש בתור משהו שהוא מיותר כי אז הוא חשוף לסנקציה פלילית.

ניסן סלומינסקי: זה אני יודע, אבל מה עושים עם האיש?

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: מה עושים עם האיש כדי שלא יכתוב יותר אינפורמציה ממה שהוא צריך?

צביאל גנץ: זה קיים כאן היום.

רות קנאי: זו בדיוק המטרה.

רות קנאי: אנחנו רוצים שיהיו פחות.

צביאל גנץ: אני אומר.

צביאל גנץ: היושב ראש שאל איך עושים את זה.

צביאל גנץ: אני אומר שעשו את זה.

צביאל גנץ: זה מה שהנוסח הזה עושה.

נועה ברודסקי לב: מה שצבי מצביע עליו זה שנוכח סעיף העונשין שקובע בעצם גם סנקציה פלילית על גוף שמבקש יותר מידע ממה שהוא אמור לקבל, יהיה להם תמריץ מאוד גדול לנסח את הדברים כך שאנשים לא בטעות ייתנו להם מידע שהם לא אמורים לתת.

ניסן סלומינסקי: איך הם יעשו את זה?

ורד וינדמן: לא.

ורד וינדמן: הפוך.

ורד וינדמן: הסעיף הזה, חלק ממנו מנוסח בצורה – סליחה שאני אומרת - מופרכת לחלוטין כי אתם הופכים כאן אזרחים תמימים לעבריינים.

ורד וינדמן: אם נכנסת לנבו או נכנסת לגוגל לפני שאתה מעסיק מטפלת, ומצאת את המידע, אתם רוצים להפוך את ההורים האלה לעבריינים?

ורד וינדמן: מה זה מי שהשיג מידע?

ורד וינדמן: מידע גלוי ופתוח לציבור בגלל זכות הציבור לדעת?

ורד וינדמן: פסקי דין שמפורסמים.

ורד וינדמן: אתם רוצים להפוך את כל האנשים האלה לעבריינים?

ורד וינדמן: מרוב דאגה לתקנת השבים, אנחנו הופכים אזרחים תמימים לעבריינים.

צביאל גנץ: כן.

רות קנאי: כתוב בפירוש לפי דרישת התצהיר.

רות קנאי: לא סתם.

מירה סלומון: כתוב לרבות בדרך של דרישת תצהיר.

מירה סלומון: לא כתוב רק בדרך של דרישת התצהיר.

גבי פיסמן: השגת המידע בפני עצמה, אין אתה קושי.

גבי פיסמן: השגת המידע היא בעייתית ברגע שהיא משמשת לשם העסקה או לשם קבלת החלטה.

מירה סלומון: סליחה, זה לא מה שכתוב בנוסח של הסעיף.

מירה סלומון: זה לא סעיף איסור על שימוש במידע.

מירה סלומון: זה איסור על השגת מידע.

גבי פיסמן: אבל אנחנו מדברות על מידע פלילי.

צביאל גנץ: מהמרשם הפלילי.

גבי פיסמן: למידע פלילי, יש הגדרה של מה זה מידע פלילי.

קריאה: מהמרשם הפלילי.

קריאה: כמו שאמרתם קודם.

מירה סלומון: מידע פלילי בהגדרה זה מידע מהמרשם הפלילי.

גבי פיסמן: מהמידע הפלילי, מהמרשם המשטרתי – על זה מדובר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: לגבי התצהיר, אני עוד לא מודע.

צביאל גנץ: הנושא הזה של מי שהשיג או דרש, זה עדיין בעייתי מבחינתנו.

צביאל גנץ: בפרקטיקה של מכרזים ורכש מאוד מקובל להעביר מידע על מתחרים שלך בכל תחום.

ניסן סלומינסקי: מעין מלשינון?

צביאל גנץ: הפרקטיקה של מתחרים עסקיים זה שמעבירים מידע אחד על השני.

צביאל גנץ: אם אנחנו הגדרנו שעבר פלילי במכרז יכול להיות רלוונטי, הם מעבירים גם עבר פלילי.

צביאל גנץ: ברגע שמתחרה העביר עבר פלילי על מתחרה שלו, על פי החוק, ועדת המכרזים עברה על עבירה בגינה יש שנתיים מאסר, בין אם הם רצו או לא רצו.

צביאל גנץ: הם הציגו מידע פלילי מהמרשם.

צביאל גנץ: אלה שנתיים מאסר על מנכ"ל המשרד הממשלתי.

ניסן סלומינסקי: אבל אותו אחד, המתחרה שלו לא עשה את זה מהמרשם הפלילי.

אלון קינסט: מאוד יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: אתם לא קיבלתם מהמרשם.

ניסן סלומינסקי: כאן מדובר על מידע פלילי על האדם, הכוונה מהמרשם הפלילי שלהם או של המשטרה.

ניסן סלומינסקי: לא סתם קראת בעיתון או בגוגל או שמעת ממישהו שסיפר לך.

ניסן סלומינסקי: זה לא נקרא מידע פלילי.

צביאל גנץ: מתחרים עסקיים בהחלט יכולים להביא מידע מהמרשם הפלילי.

ניסן סלומינסקי: מה זה משנה?

ניסן סלומינסקי: זה לא עניין שלך.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יודע מאיפה הוא הביא את זה.

ניסן סלומינסקי: זה לא עניין שלך.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול לקחת מהמרשם.

צביאל גנץ: אבל אני השגתי מידע מהמרשם הפלילי.

ניסן סלומינסקי: מי זה אתה?

אלון קינסט: ועדת המכרזים.

ניסן סלומינסקי: אתה קיבלת ממתחרה.

אלון קינסט: ממתחרה.

ניסן סלומינסקי: אז זאת לא בעיה שלך.

ניסן סלומינסקי: אתה השגת מיעקב.

ניסן סלומינסקי: אם יעקב השיג את זה בדרך לא כשרה, זו הבעיה של יעקב ולא שלך.

אלון קינסט: עבירות פליליות, לא מנסחים אותן באופן שניתן להשתמע מהן.

אלון קינסט: השיג, זה גם באופן פסיבי.

מירה סלומון: כתוב במישרין או בעקיפין.

אלון קינסט: אני השגתי במישרין או בעקיפין מידע פלילי.

ניסן סלומינסקי: מהמרשם.

ניסן סלומינסקי: אתה השגת מהמרשם ולא מגוגל.

ניסן סלומינסקי: נניח הלכת וראית בגוגל, מאיפה גוגל לקח את זה?

ניסן סלומינסקי: אולי לקח מהמרשם הפלילי ואולי לא.

ניסן סלומינסקי: לא יודע מאיפה הוא לקח.

ניסן סלומינסקי: מהעיתון.

ניסן סלומינסקי: אתה לא הגעת למרשם הפלילי וניצלת אותו לדברים האלה.

שרונה עבר הדני: עכשיו זה בפרוטוקול וזה ברור מה הפרשנות.

רות קנאי: יכול להיות שצריך קצת לשחק עם הניסוח.

רות קנאי: אולי המילה "לרבות" קשה לנו.

רות קנאי: אולי מילים אחרות.

רות קנאי: אבל בואו נסכים קודם על הרעיון ונראה אם באמת זה הרעיון שאנחנו רוצים.

רות קנאי: אנחנו לא רוצים שכולם יבקשו תצהירים מפני שבתצהירים האלה האדם לא יודע בדיוק מה מותר.

ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים הוא נותן יותר ממה שהוא צריך לתת.

ניסן סלומינסקי: נכון.

רות קנאי: יכול להיות שצריך לנסח את זה קצת יותר טוב.

צביאל גנץ: אנחנו לא אוהבים את המילה "השיג".

צביאל גנץ: אנחנו רוצים דרישה בעקיפין או במישרין.

צביאל גנץ: זה מקיף כל פעולה אקטיבית.

רות קנאי: זה בדיוק רוצה להילחם בזה.

ניסן סלומינסקי: אם אתה נותן לו למלא תצהיר והוא ממלא והוא מפחד שאם הוא לא יכתוב נניח שהוא זוכה, מחר תאמרו שהוא נתן תצהיר שקר.

ניסן סלומינסקי: האיש יכתוב את הכול כדי שמחר לא יאמרו שהוא נתן תצהיר שקר והוא ייפסל.

ניסן סלומינסקי: בגין זה הוא נתן לכם כל מיני אינפורמציות שהוא לא צריך לתת ולא רוצים לקבל.

צביאל גנץ: לא נשקול את זה כי אסור לנו לשקול את זה.

צביאל גנץ: גם אם אני אנסח את התצהיר הכי הרמטי שאני בטוח שכולם יסמכו את ידיהם על התצהיר הזה שכתב ברחל בתך הקטנה, אלך תגיד לי שום דבר שלא כתוב לי כאן בשנים האלה, והוא עדיין יפחד ויכתוב לי – לא הגיוני שאני עברתי עבירה של שנתיים מאסר.

צביאל גנץ: לא יכול להיות שבוועדת מכרזים יועץ משפטי, חשב ומנכ"ל של משרד ממשלתי יהיו בעבירה פלילית של שנתיים מאסר בגלל שהוא פחד במקרה שאני ניסחתי את התצהיר.

צביאל גנץ: צריך לתקן את הניסוח הזה כי כרגע זאת עבירה פלילית.

צביאל גנץ: זה נכון שאני משער שזה לא נמצא בראש רשימת האכיפה של משטרת ישראל אבל זאת לא צריכה להיות עבירה פלילית.

אודיה איפרגן: זה גם נתון לפרשנות מאוד רזה.

אודיה איפרגן: מה זה לשם קבלת החלטה?

אודיה איפרגן: כל דבר כמעט הוא לשם קבלת החלטה.

אודיה איפרגן: העסקה זה דבר מאוד ספציפי.

אודיה איפרגן: אני יכולה לראות את אותו פסיכיאטר שמראיין.

אודיה איפרגן: אמנם הגנו עליו בסעיף 38 אבל הוא שואל אותו והבן אדם עונה לו.

אודיה איפרגן: אפשר להגיש על זה תלונה.

קריאה: מה שהבן אדם עונה לו זה מהמרשם הפלילי או לא מהמרשם הפלילי?

אודיה איפרגן: גם כתוב שזה שהוא ענה לו, שהוא הסכים למסירתו.

קריאה: אולי כדאי לצמצם את זה למי שביקש.

גבי פיסמן: אני לא חושבת.

גבי פיסמן: בעיני השיג זו פעולה אקטיבית, זו פעולה שיש בה כוונה, זו לא פעולה פסיבית של קבלה.

גבי פיסמן: אני חושבת שהנוסח כפי שהוא הוא נכון.

צביאל גנץ: היושב ראש נתן את הדוגמה שהיא דוגמה טובה מאוד ל"השיג".

צביאל גנץ: הרי בדיוק המקרה עליו דיברנו.

צביאל גנץ: המצב שבו, גם אם ניסחתי את התצהיר טוב והוא כתב לי פרטים נוספים, אני השגתי את זה.

גבי פיסמן: אנחנו מדברים על עבירה פלילית.

גבי פיסמן: עבירה פלילית נבחנת בהתאם לאמות מידה של עבירה פלילית, אם יש כוונה פלילית.

ניסן סלומינסקי: אם כן, מה עושים?

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: מה עושים עם התצהיר?

ניסן סלומינסקי: צריך למצוא נוסח.

נועה ברודסקי לב: זה תצהיר של מי שלא יכול לקבל את המידע.

מירה סלומון: בדיוק.

מירה סלומון: יכול להיות שצריך להבחין בין גופים שרשאים לקבל מידע מהמידע הפלילי ואז אם הם קיבלו בתצהיר יותר ממה שהם ביקשו, אין מה לעשות בקשר לזה, אבל זה בין גופים שמלכתחילה לא היו צריכים להגיע למרשם הפלילי.

מירה סלומון: להם ממש צריך לקבוע איסור פלילי על דרישה בתצהיר משהו.

מירה סלומון: זאת אומרת, יכול להיות שזה מה שצריך לעשות בשלב הזה.

מירה סלומון: גוף שהוא לא מנוי בתוספת הראשונה או השנייה.

ניסן סלומינסקי: יניב, אתם עובדים על זה?

יניב ואקי: כן.

ניסן סלומינסקי: יש לכם איזה רעיון?

ניסן סלומינסקי: תראו את השעון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו תקועים בסעיפים שבכלל לא חשבנו שניתקע בהם.

קריאה: אולי נאמר מי שהשיג על פי בקשתו.

ניסן סלומינסקי: בואו נעצור את זה.

ניסן סלומינסקי: תראו מה השעה.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

אלון קינסט: אני מבקש עוד הערה לסעיף 40.

אלון קינסט: חשוב לי להעיר אותה למרות שאני מרגיש שזאת לא רוח הוועדה ולא לשם הולכים אבל בכל זאת גם כדי שייאמר וגם כדי שכבודו ישמע ויבין את הסוגיה הזאת מהזווית של המשרדים, מפרסמי המכרזים, של ועדות המכרזים.

אלון קינסט: ברור לי שלב החוק הוא הסיפור של בקשת מידע או בקשת תצהיר וכל דבר אחר עם סנקציה פלילית.

אלון קינסט: בעולם של המכרזים, הפרקטיקה הזאת לדעתנו היא פחות חשובה עד כדי כך שהיא גם אולי מיותרת ביחס למקרים אחרים של בקשת מידע ומאידך הנזק שהיא עלולה לגרום עולה בצורה משמעותית על התועלת, ואני אסביר.

אלון קינסט: להגיד שאי אפשר לבקש תצהירים במכרזים, זה לא ריאלי מהסיבה הפשוטה שבקשת תצהיר על היעדר הרשאות במכרזים היא חובה בחוק.

אלון קינסט: הרשימה המנויה של עבירות במהלך מכרז לפי חוק עסקאות גופים ציבוריים, אתה מחויב לבקש תצהיר ממציע במכרז כי אתה לא יכול להתקשר אתו אם הוא עבר את העבירות שמנויות בחוק עסקאות גופים ציבוריים.

אלון קינסט: ועדות המכרזים, מי אלה ועדות המכרזים?

אלון קינסט: יושבים בהן ובוועדות הפטור כל מנכ"לי משרדי הממשלה, כל היועצים המשפטיים של משרדי הממשלה, החשבים.

אלון קינסט: אלה ועדות המכרזים.

אלון קינסט: יושבים בהן גורמים נוספים במשרד.

אלון קינסט: מפרסמים עשרות ומאות מכרזים בשנה.

אלון קינסט: כל אחד מהם עובר וכל מי שיצא לו לעבוד במכרזים מכיר גם את הספר שהוא נע בין 50 ל-100, 200 וגם יכול להגיע ל-300 עמודים.

אלון קינסט: אנחנו לא מכירים תקדים שבו כל חברי ועדת המכרזים, לרבות מנכ"ל המשרד הממשלתי, לרבות החשב ולרבות היועץ המשפטי, חשופים לביצוע עבירה פלילית על בסיס סעיף, שורה אחת שמופיעה מתוך 100 עמודים במסמכי המכרז.

אלון קינסט: זה בעצם אומר שמעכשיו כל מכרז שהם יחתמו עליו, צריכה לרעוד להם היד לפני שהם חותמים עליו כי אם הם לא עברו עליו ברחל בתך הקטנה והייתה שם איזושהי בקשה במסגרת הבקשה של התצהירים, בקשת תצהיר שהם אינם מורשים על פי החוק הזה לבקש את המידע, הם בעצם עברו עבירה פלילית.

אלון קינסט: את כל זה אני אומר לא כי אני לא חושב שהמהלך הוא ראוי ונכון ושבעצם צריך למנוע כאן בקשת מידע גם בצורה של תצהיר במקומות שזה רלוונטי.

אלון קינסט: אני רק אומר שבמקרים האלה שיש את הפרקטיקה של המכרזים שגם כך זה לא שאני פונה לאדם ומבקש ממנו מידע, אני מפרסם מסמכי מכרז באינטרנט, גלויים ופתוחים לכל ובין היתר אני אומר שהדרישה שלי לקבלת הצעות היא תצהיר כזה או אחר.

אלון קינסט: אפשר לערער על הפרסום הזה, אפשר לפנות אלי, יש ערכאות מינהלתיות שאפשר לפנות אליהן כדי לערער על המסמכים של המכרז ולדעתנו יכול להיות שבמקרה הספציפי הזה ניתן להסתפק בסנקציה רכה יותר – נקרא לזה כך – מאשר עבירה פלילית שדינה מאסר כלפי העושים במלאכה שהם בעצם אחראים, שאלה כל חברי ועדות המכרזים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: בואו נסגור את הסיפור.

גבי פיסמן: אני רוצה לומר משהו.

גבי פיסמן: יש לנו רעיון.

גבי פיסמן: שוחחנו עכשיו בינינו.

גבי פיסמן: אנחנו כן רוצים לכסות סיטואציה שלמשל אדם לא דרש, הוא רק ביקש מליאורה שתיתן לו הרשאה למערכת והוא מסודר.

גבי פיסמן: הוא לא צריך לבקש או לדרוש שום דבר.

גבי פיסמן: יש לו את ההרשאה.

גבי פיסמן: הוא משיג את כל המידע.

גבי פיסמן: מה שהעיר יניב, בצדק, זה שהמוקד צריך להיות הגדרת היסוד הנפשי.

גבי פיסמן: מה שחשבנו בהקשר הזה שניתן לומר זה שבעצם זה יהיה במקום "השיג או דרש מידע שהוא לא זכאי לקבלו", יהיה "לשם קבלת מידע פלילי שהוא לא זכאי לקבלו, השיג או דרש מידע פלילי , השיג או דרש מידע פלילי שאינו זכאי לקבלו".

גבי פיסמן: הרציונל יהיה לשם קבלת מידע שאינו זכאי לקבלו.

גבי פיסמן: הפעולה.

ניסן סלומינסקי: תקריאי לי את הסעיף.

נועה ברודסקי לב: לשם קבלת מידע שאינו זכאי לקבלו.

גיא דוד: מי שפעל?

גבי פיסמן: מי שפעל לשם קבלת מידע שאינו זכאי לקבלו, פעל במישרין או בעקיפין.

גיא דוד: בוא נעשה את זה כהגדרה פלילית.

גיא דוד: הפועל במזיד כדי.

קריאה: לא צריך במזיד.

גבי פיסמן: אני יכולה להתייעץ עם לילך ולנסח את זה סופית.

נועה ברודסקי לב: השאלה היא מה זה פעל.

נועה ברודסקי לב: אם הוא הסתכל בגוגל.

קריאה: קודם אמרנו שמותר לשאול.

קריאה: בסעיף 36 אמרנו שמותר לשאול.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מצטער, בואו נתקדם הלאה.

גבי פיסמן: מידע פלילי זה התצהיר או המידע הכתוב.

ניסן סלומינסקי: תקריאי לנו מה יהיה כתוב.

גבי פיסמן: אין לי את הנוסח הסופי.

יניב ואקי: אנחנו בעצם רוצים להוסיף מטרה, יסוד נפשי שהתכלית של העבירה נעשתה לצורך השגת מידע שלא כדין.

ניסן סלומינסקי: תנסחו את זה.

נועה ברודסקי לב: הדוגמה שעלתה כאן קודם, אותו הורה שלוקח עכשיו מטפלת לתינוק בבית שלו.

נועה ברודסקי לב: האם מותר לו לעשות גוגל על הבן אדם הזה?

קריאה: ברור.

ניסן סלומינסקי: דובר רק על המרשם הפלילי.

גבי פיסמן: אתם מערבבים.

גבי פיסמן: המציאות היא כזאת שהמידע שנמצא היום על גבי האינטרנט הוא מידע גלוי, זה לא קשור לחוק המרשם הפלילי.

גבי פיסמן: זאת תופעה שאם יכולנו כרגע לעקר אותה, היינו עושים זאת.

ורד וינדמן: מה זאת אומרת?

ורד וינדמן: דיסקטים גלויים לציבור.

ורד וינדמן: זה לא לעקר או לא לעקר.

ניסן סלומינסקי: את רוצה שלא יהיה חוק?

ניסן סלומינסקי: בואו נקבל החלטה אבל אני לא יכול להמשיך.

ניסן סלומינסקי: השעה 11:00 בלילה ואנחנו לא מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר להתעכב.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נועדה לסגור דברים ולא להתחיל לדון בכל זה.

נועה ברודסקי לב: אולי נגיד מה הכוונה, על מה זה כן יחול ואחר כך ננסח את הדברים, בין אם יהיה צריך תיקון או לא.

נועה ברודסקי לב: נשב, נתייעץ ונחשוב על זה.

גבי פיסמן: הרעיון הוא שמי שהשיג - בתפיסה שלי כן הפעולה של השגת מידע, גם אם היא לא דרישה אקטיבית אלא איזושהי פעולה שהביאה לזה שאדם מקבל מידע שהוא לא זכאי לקבל אותו כי הוא התכוון לקבל מידע שהוא לא זכאי לקבל אותו – הפעולה הזאת היא חלק מהאיסורים שאמורים להיות.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: נותנים תצהיר, זו עבירה פלילית בסוף או לא?

גבי פיסמן: אם אדם שהוא לא זכאי לקבל מידע.

ניסן סלומינסקי: מה זה לא זכאי?

ניסן סלומינסקי: כמו שהם אומרים, נותנים תצהיר.

גבי פיסמן: אם האיש בסופר מבקש תצהיר מעובד, זו עבירה פלילית.

נועה ברודסקי לב: אם מבקשים מידע שהם לא אמורים לקבל.

נועה ברודסקי לב: נניח יבקשו עכשיו גם אחרי תקופת ההתיישנות.

ניסן סלומינסקי: על פי חוק הם צריכים לבקש תצהיר על כך שלאיש נניח אין את שלושת העבירות שהם קבעו מראש שזה פוסל אותו.

ניסן סלומינסקי: אז האיש צריך לכתוב תצהיר.

ניסן סלומינסקי: האיש כותב שם את הכול כי הוא מפחד.

יניב ואקי: אז לא תהיה בעיה כי האיסור יחול רק אם יבקשו משהו שאסור להם לבקש.

יניב ואקי: לא מה שהם יקבלו.

יניב ואקי: רק אם יבקשו משהו מעבר למה שמותר להם.

יניב ואקי: אם זו הכוונה, אם זו התכלית, ולכן הם יוצאים מגדר זה.

ליאורה סולטן: העניין הוא שצריך לנסח, אם בכלל יהיה תצהיר, צריך לנסח אותו ברמה כזאת שהם יבינו בדיוק מה הם נשאלים.

ליאורה סולטן: כי אחרת לא כולם עם עורך דין צמוד שמבין מרשם פלילי.

נועה ברודסקי לב: זו ההערה שהייתה קודם.

אודיה איפרגן: חשוב שיהיה ברור שמי ששואל, מה שאמרנו, אותו שאלון - - -

קריאה: אחר כך לא נאשים סתם אנשים.

אודיה איפרגן: אם מישהו עכשיו מראיין מישהו.

אודיה איפרגן: שיהיה ברור.

קריאה: תוסיפי יסוד נפשי ונגמר העניין.

ליאורה סולטן: ניסיתי להכניס אותו אבל הוא לא נכנס.

גבי פיסמן: יש סעיף בדבר עברו הפלילי של אדם.

ניסן סלומינסקי: תנסחו את זה אחר כך.

ניסן סלומינסקי: אני ממשיך הלאה.

נועה ברודסקי לב: סעיף 40א.

נועה ברודסקי לב: הוספנו כאן לשם הבהרה – יכול להיות שאין צורך אבל ליתר ביטחון – ש"אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מחוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין וחוק למניעת העסקת עברייני מין", בגלל כל מיני חששות שעלו כאן לגבי התקופות.

נועה ברודסקי לב: אנחנו נבדוק אם יש צורך לומר את זה במפורש.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

נועה ברודסקי לב: סעיף 41, לעניין ביצוע ותקנות.

נועה ברודסקי לב: אנחנו כן רוצים להבהיר שהתקנות מכוח חוק המרשם היום כן יישארו בתוקף כל עוד לא קובעים תקנות חדשות כדי שלא יהיה ואקום.

נועה ברודסקי לב: על 2(א) דיברנו והוספנו במהלך היום עוד כמה סעיפי הסמכה לתקנות שנוסיף אותן גם כאן או שנשאיר אותם בסעיפים עצמם.

נועה ברודסקי לב: הוספנו כאן את פסקה (7)- הוראות לעניין דרכי העברת מידע פלילי ושמירתו – שגם כאן יהיה אפשר להוציא תקנות.

נועה ברודסקי לב: אני עוברת לסעיף נוסף.

נועה ברודסקי לב: משרד הרווחה ביקש לתקן את חוק הפיקוח על מעונות אבל רציתי כן לשאול לפני כן.

נועה ברודסקי לב: אם זה נועד אך ורק להעסקה לא ישירה, יכול להיות שאפשר להוסיף את זה בתוספת הראשונה.

אודיה איפרגן: זה לא בתוספת הראשונה.

אודיה איפרגן: זה בדומה לפקודת העיריות שדיברו גם על נושא של העסקה לא ישירה.

אודיה איפרגן: הבעיה שלי היום היא שבתוספת הראשונה יש לי את המפקחים לפי חוק הפיקוח על המעונות אבל הם לא המעסיקים.

אודיה איפרגן: משרד הרווחה, רוב המסגרות שלו הן בהתקשרות ולכן המפקח שלי יבדוק מרשם פלילי של עובד שלו.

נועה ברודסקי לב: השאלה אם אנחנו לא יכולים לכתוב את זה.

נועה ברודסקי לב: באותם פרטים שנוגעים בדבר, לכתוב את זה כבר בתוספת הראשונה או שבאמת נדרש כאן תיקון לחוק הפיקוח על המעונות

אודיה איפרגן: אני לא רואה איך זה אפשרי.

אודיה איפרגן: התוספת הראשונה רק קובעת לי זכאות לקבל מידע מהמרשם.

אודיה איפרגן: אם היו מוכנים שכל מנהלי המסגרות הפרטיות יקבלו, זה היה מאוד מקל על כל המערכת.

אודיה איפרגן: אבל אני לא מעריכה שהוועדה תאשר את זה.

אודיה איפרגן: אם היה אפשר לאשר לכל אותם מנהלים של המסגרות עצמן לקבל ולבדוק, אותם מנהלים שעד היום ביקשו את התצהירים, זה היה פותר לי את הבעיה.

נועה ברודסקי לב: אני לא מדברת על זה.

נועה ברודסקי לב: אני מדברת על זה שאותו פרט שמדבר על כך שזכאי המפקח על המעונות לקבל את המידע, הוא יהיה זכאי לקבל גם עבור מי שמועסק לא באופן ישיר.

אודיה איפרגן: כן, הוא זכאי לקבל עבורו, כמובן, אבל מה אני עושה עם זה?

אודיה איפרגן: אין לי היום סמכות להורות לו, לומר לו לא להעסיק.

אודיה איפרגן: לכן אני מעלה את זה.

נועה ברודסקי לב: אני אקריא את הסעיף.

נועה ברודסקי לב: תיקון חוק הפיקוח על מעונות בחוק הפיקוח על המעונות, לאחר סעיף 7 יבוא: "7א.

נועה ברודסקי לב: מפקח אשר קיבל מידע מהמרשם הפלילי לשם הגנה על שלומם וביטחונם של קטינים וחוסים אחרים במסגרות הנתונות לפיקוחו, רשאי להורות, כי לא יועסק במעון אדם הבא במגע ישיר ומתמשך עם דיירי בית הדיור המוגן, באם מצא כי:

נועה ברודסקי לב: הוגש נגדו כתב אישום בעבירה כאמור בפסקת משנה (א).

נועה ברודסקי לב: על מסירת מידע בדבר הגשת כתב אישום או קיום חקירה בעבירה כאמור בפסקה.

נועה ברודסקי לב: ...

נועה ברודסקי לב: יחולו ההוראות לפי סעיף קטן ...

אודיה איפרגן: צריך להשלים את הנוסח.

אודיה איפרגן: זה כמוט הנוסח של הרשויות המקומיות.

נועה ברודסקי לב: את יכולה להסביר למה בדיוק התכוונתם?

נועה ברודסקי לב: שילבנו את מה שביקשתם.

אודיה איפרגן: על מסירת מידע בדבר הגשת כתב אישום וקיום חקירה, הוראות סעיף קטן (א).

אודיה איפרגן: בואו נראה מה אומר סעיף קטן (א).

אודיה איפרגן: לפי זה אין הוא ראוי, לפי חוות דעתו של כך וכך לשמש כעובד המעון.

אודיה איפרגן: נמשיך הלאה.

אודיה איפרגן: אני אחזור ואומר לכם מה השלמת המילים החסרות.

מירה סלומון: אנחנו עוברים לסעיף שלנו?

נועה ברודסקי לב: כן.

מירה סלומון: כמה הערות בבקשה.

מירה סלומון: אנחנו העברנו התייחסות לסעיף 170 לפקודת העיריות.

מירה סלומון: יש סיבה שזה לא ממוקם בסעיף 170 לפקודת העיריות?

מירה סלומון: זה היה אמור להיות סעיף (ב2) לסעיף 170, שזה מיד אחרי סעיף (ב1).

מירה סלומון: בלי לגרוע מהוראות סעיף (ב1).

ניסן סלומינסקי: אחר כך נראה איפה המיקום.

מירה סלומון: יש לזה משמעות אדוני, מאחר שאם זה יהיה בסעיף נפרד, צריך לקבוע תיקון עקיף גם לפקודת המועצות המקומיות לסעיף 34 כיוון שצריך להחיל על מועצות מקומיות בכלל וגם מועצות אזוריות את ההוראות של סעיף פקודת העיריות.

מירה סלומון: לכן יש משמעות באיזה סעיף אנחנו ממקמים את זה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: נעבור ואחר כך נראה איפה שמים בהנחה שנקבל את מה שאת אומרת.

ניסן סלומינסקי: קודם כל נראה מה כתוב כאן.

ניסן סלומינסקי: עברנו על זה?

נועה ברודסקי לב: לדעתי גבי או מירה הקריאו את זה בעל פה.

נועה ברודסקי לב: אני מציעה שכן נקריא את זה.

סעיף.... יבוא: "בלי לגרוע מהוראות סעיף (ב1), רשאית העירייה שלא למנות אדם לעובד עירייה, במשרה מסוג שהיועץ המשפטי לעירייה קבע לגביה כי נדרשת בדיקת עברו הפלילי של המועמד כתנאי להתמנות לה, אם מתקיים לגבי אותו אדם אחד מאלה:

סעיף.... יבוא: הוגש נגדו כתב אישום בעבירה כאמור בפסקת משנה (א).

סעיף.... יבוא: גם כאן צריך מאוד להיזהר משקילת המידע וצריך להיות ברור שחל על זה סעיף 36 של אמות המידה.

ניסן סלומינסקי: כאן את לא מדברת על תפקיד ספציפי אלא בכלל שהוא לא יהיה עובד עירייה.

גבי פיסמן: לגבי תפקידים.

מירה סלומון: חוות דעת שהיועץ המשפטי לעירייה קבע לגביה כי נדרשת בדיקת עברו הפלילי של מועמד כתנאי להתמנות לה.

מירה סלומון: גם המשרה הזו, ראשית היועץ המשפטי של העירייה חייב לקבוע שצריך בכלל לשקול לגביה מידע מהמרשם הפלילי ואיזה סוג של מידע.

מירה סלומון: נכון, צריך להכפיף כמובן את הסעיף הזה להוראות הכלליות של הצעת החוק.

גבי פיסמן: העליתי קודם בדיון וגם שוחחתי על כך עם מירה.

גבי פיסמן: יש קושי עם זה שאנחנו מאפשרים לכל יועץ משפטי לקבוע את התפקידים בלי שיש לנו אמות מידה אחידות.

גבי פיסמן: אנחנו לא רוצים שבעירייה אחת העסקה של גנן תהיה כפופה לכללים מסוימים ובעירייה אחרת העסקה של אותו גנן שדורש בדיוק את אותם כישורים, היא תהיה כפופה לכללים אחרים.

ניסן סלומינסקי: איך עושים את זה?

ניסן סלומינסקי: יש אפשרות אחת שמשרד מסוים יעשה הנחיה כוללת.

ניסן סלומינסקי: אם לא, אז כל עירייה קובעת.

ניסן סלומינסקי: אם את חושבת לעשות את זה, בואי נתחיל קודם כל עם הארנונה.

ניסן סלומינסקי: נקבע איך מתייחסים למרתפים ואיך מתייחסים למדידות, ברוטו-ברוטו, נטו-ברוטו, כאשר כל עיר עושה דין לעצמה ויש הבדלים של שמים וארץ.

ניסן סלומינסקי: לפעמים אנשים עוברים לגור בעיר מסוימת כי שם יותר זול.

דני חורין: אפשר לפנות למשרד הפנים כדי שיוציאו חוזר מנכ"ל בעניין הזה.

דני חורין: לא צריך במסגרת של החוק.

מירה סלומון: גם משרד הפנים לא יכול לקבוע את זה.

מירה סלומון: אם הם לא קבעו חוזר מנכ"ל?

מירה סלומון: אם לא נקבע בתקנות?

מירה סלומון: לכשייקבע, צריך לעשות בהתאם לקביעה.

מירה סלומון: עד שלא נקבע, כל ייעוץ משפטי יפעל בהתאם למה שהוא מסוגל.

ניסן סלומינסקי: אני מכיר את הרשויות המקומיות.

ניסן סלומינסקי: הם בעלי בית, וזה עוד במילה עדינה.

מירה סלומון: הם ביצועיים.

ניסן סלומינסקי: נחשפתי והכרתי אותן בזמנו של גדעון סער כשר הפנים.

נועה ברודסקי לב: הוראות לפי פסקאות 1(א) ו-(ב) יחולו גם לעניין התקשרות של העירייה עם אדם שאינו עובד עירייה לשם מילוי לתפקיד, ביצוע עבודה או מתן שירות בעבור העירייה, שהם מסוג שנקבע לגביו כאמור ברישה של אותה פסקה.

נועה ברודסקי לב: מידע לפי פסקות (1)(ב) ו-(ג) יימסר ליועץ המשפטי לשל העירייה לצורך קיום הוראות סעיף 20(1) לחוק הרשויות המקומיות (משמעת), התשל"ח-1978.

נועה ברודסקי לב: על זה פחות דיברנו בדיונים הקודמים.

מירה סלומון: ציינו את זה במייל.

מירה סלומון: נכון, דיברנו על זה בהקשר.

מירה סלומון: אם אתם זוכרים, בוועדה דיבר נציג המדינה.

מירה סלומון: הנציבות אם אני זוכרת נכון.

מירה סלומון: הוא הסביר שחוק המשמעת ממילא מאפשר לו לקבל מידע מהמרשם הפלילי ואז נאמר בוועדה שלכאורה החוק שמסדיר את המשמעת הוא רק מסדיר את הסמכות לעשות שימוש במרשם אם הוא הגיע לידיו, אבל לא מאפשר לו את הזכות לקבל מידע מהמרשם הפלילי.

גיא דוד: לא הסכמנו על הנושא.

מירה סלומון: לא הוסכם.

מירה סלומון: אנחנו ביקשנו, כדי למנוע כל ספק, שזה יהיה כתוב בצורה מפורשת ברחל בתך הקטנה כיוון שגם לנו יש חוק שעוסק במשמעת, יש לנו בית דין למשמעת, ולכן הבהרנו בצורה הכי ברורה שיש, שמידע מהמרשם הפלילי צריך להגיע גם לאספקטים של משמעת כנגד עובדי רשויות מקומיות.

מירה סלומון: שוב, זה בהמשך לדיון שעלה כאן.

גיא דוד: אני חושב שיותר נכון לקבוע שאין בזה להשפיע על - - -

גבי פיסמן: במהלך הדיונים דיברנו על הסמכות לקבל מידע כשהיועץ המשפטי חושב שזה רלוונטי לתפקיד.

גבי פיסמן: נראה לי שזה קצת מרחיק לכת שעכשיו נעשה גם דין משמעתי.

מירה סלומון: הדין המשמעתי קיים.

גיא דוד: הדין המשמעתי קיים וקובע סמכויות במקרה הזה של רשויות מקומיות וגם של נציב שירות המדינה.

גיא דוד: כאשר יש הליך פלילי.

גיא דוד: צריך להתאים בין הדברים.

גיא דוד: אי אפשר לתת את הסמכות לנציב ולא לפתוח לו את המרשם הפלילי בהקשר הזה.

מירה סלומון: ובאותו אופן אי אפשר לתת סמכות לראש רשות מקומית או לבית הדין למשמעת ולא לאפשר את הקבלה של המידע מהמרשם.

מירה סלומון: הנושא הזה כן נדון.

גבי פיסמן: אני רק מסתכלת מה כתבנו בסעיף 12 כי שם התייחסנו גם להליך משמעתי.

מירה סלומון: בוודאי, בעקבות דיון שנערך.

גיא דוד: דיון שנערך כאן שהנציב בעצמו בא כדי להבהיר את עמדתו בנושא.

גבי פיסמן: בסעיף 12(ז) – "ניתנה הסכמה של מבקש זכות או בעל זכות למסירת מידע מהמרשם הפלילי על אודותיו, לא תידרש הסכמה נוספת וכולי.

גבי פיסמן: או לצורך קבלת החלטה בדבר נקיטת הליכים משמעתיים עקב עבירה פלילית".

גבי פיסמן: זה סעיף אחד שהתייחסנו אליו.

גבי פיסמן: ף

גיא דוד: אבל זה מותנה בהסכמה.

גבי פיסמן: בסעיף 12(ב)(2) אנחנו אומרים שבעצם כל שקילה של זכאות לקבלת מידע פלילי, היא גם לצורך חידוש זכות, בחינה תקופתית חוזרת וקבלת החלטה בדבר נקיטה בהליכים משמעתיים עקב עבירה פלילית.

גבי פיסמן: זו הגישה הכללית לגבי כל הגופים שזכאים לקבל מידע מכוח סעיף 12.

גיא דוד: לא הבנתי.

גבי פיסמן: אני אומרת שבאופן עקרוני הגישה של החוק היא שקבלת מידע מהמרשם הפלילי תשמש גם לצורך הליכים משמעתיים לגבי גוף שזכאי לקבל מידע מהמרשם הפלילי.

גיא דוד: את אמרת את המילה הסכמה.

גבי פיסמן: לא.

גבי פיסמן: הקראתי סעיפים.

גיא דוד: זה היה סעיף נפרד, ההסכמה.

מירה סלומון: כן.

גבי פיסמן: ההסכמה הייתה סעיף נפרד.

ניסן סלומינסקי: מבחינתך זה בסדר מה שכתוב כאן?

גבי פיסמן: כן.

ניסן סלומינסקי: השאלה רק איפה זה צריך להיות, כאן או במקום שהיא הציעה?

נועה ברודסקי לב: לא.

נועה ברודסקי לב: זה תיקון עקיף לפקודת העיריות.

גבי פיסמן: אני חושבת שזה לא נדרש.

גבי פיסמן: ברגע שיש לנו את זה בסעיף 12, בחיקוק ספציפי, כתבנו את זה.

ניסן סלומינסקי: כל זה לא נדרש?

נועה ברודסקי לב: לא, לא הכול.

נועה ברודסקי לב: הכוונה ש-(3) ו-(4) לא נדרשים.

גבי פיסמן: נכון.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל אני חוזר ל-(1) ו-(2).

נועה ברודסקי לב: אותם צריך.

ניסן סלומינסקי: והם צריכים להיות כאן או במקום שהיא הציעה?

נועה ברודסקי לב: אנחנו עושים כאן תיקון עקיף לפקודת העיריות במקום שמירה דיברה עליו.

מירה סלומון: סעיף 170.

נועה ברודסקי לב: סעיף 170.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

נועה ברודסקי לב: פסקה (5).

נועה ברודסקי לב: מירה, לא הבנתי מה בדיוק התכוונת בה.

מירה סלומון: סעיף 170(ב1) פסקה (3) קובע: "השר לביטחון פנים, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, יקבע דרכי מסירת מידע בדבר קיום הרשעה של מועמד כאמור בסעיף זה".

מירה סלומון: זה קיים ביחס לעובדים הסטטוטוריים שלנו וזה נמצא סעיף 170(ב2) פסקה (3).

מירה סלומון: למעשה אומרים שאותן תקנות שחלות ביחס לעובדים הסטטוטוריים מכוח סעיף (ב1), צריך לחול גם על כאן מכוח סעיף (ב2).

נועה ברודסקי לב: על דרך העברת המידע?

מירה סלומון: כן.

מירה סלומון: "כמסירת מידע בדבר קיום הרשעה של מועמד".

מירה סלומון: זאת אומרת, לשר יש סמכות להתקין תקנות באישור ועדת הפנים.

מירה סלומון: השר לביטחון פנים, בהתייעצות עם שר המשפטים, ובאישור ועדת הפנים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

מירה סלומון: אני מבקשת לומר לייעוץ המשפטי שאני מחפשת ומחפשת את התחולה הישירה.

מירה סלומון: יכול להיות שבכל זאת יהיה צריך לקבוע בסעיף 34.

מירה סלומון: אני בודקת ואני עוד אחזור לוועדה עם תשובה.

מירה סלומון: יכול להיות שכן צריך תיקון עקיף בסעיף 34 לפקודת המועצות המקומיות.

מירה סלומון: אני מוודאת את הנקודה הזאת וחוזרת אליכם.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נמשיך.

ניסן סלומינסקי: תיקון חוק השיפוט הצבאי.

נועה ברודסקי לב: כן, בקשה של הפרקליטות הצבאית.

מזי מקונן אבבה: סעיף 404 הוא הרישום המופחת שמפנה לחוק המרשם הפלילי בנוסחו כיום ואנחנו עושים פשוט תיקון טכני ומפנים לסעיפים הרלוונטיים בהצעת החוק.

נועה ברודסקי לב: 44א.

נועה ברודסקי לב: תיקון חוק השיפוט הצבאי.

נועה ברודסקי לב: בסעיף 404 לחוק השיפוט הצבאי.

נועה ברודסקי לב: בסעיף 404א(ב), במקום "בסעיף 13 רישא לחוק המרשם הפלילי או לגופים המפורטים בפריטים (כו) ו-(כז) שבתוספת הראשונה לחוק האמור" יבוא "בסעיף 17(א) לחוק המידע הפלילי או לגופים המפורטים בפרטים 3(3) ו-5(10) שבתוספת הראשונה לחוק האמור".

נועה ברודסקי לב: בסעיף 541א, במקום "בחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981" יבוא "חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו-2016".

נועה ברודסקי לב: תיקון תקנות שעת חירום, לדעתי הקראנו באחד הדיונים.

מזי מקונן אבבה: בהקשר הזה יש כל מיני תיקונים עקיפים נוספים שהעברנו לכם בהערות.

נועה ברודסקי לב: כן, אבל העברתם בהקשר מתוך תיקונים שביקשתם שלא כולם לדעתי אושרו על ידי הוועדה.

מזי מקונן אבבה: אנחנו צריכים לחזור לסעיף 21.

ניסן סלומינסקי: נסיים את הכול ואם יהיה לנו זמן – טוב, ואם לא, אז לא.

מזי מקונן אבבה: זו הערה מאוד חשובה לגבי סעיף 21.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אני מסכים אתך.

מזי מקונן אבבה: חשוב לי להשמיע אותה.

ורד וינדמן: מה לגבי החלק שמסומן בצהוב לפני התוספת?

ורד וינדמן: הערות לדיון.

נועה ברודסקי לב: את מדברת על התוספת הראשונה.

נועה ברודסקי לב: ההערות שכתבתי לגבי התוספת הראשונה.

מזי מקונן אבבה: לפני שעוברים לתוספת, אולי רק מילה לגבי סעיף 21.

ניסן סלומינסקי: לא.

מזי מקונן אבבה: אדוני, כשזה הוקרא, לא הייתי כאן וחשוב לי לציין את הדברים.

מזי מקונן אבבה: זו אמירה מאוד קצרה.

ניסן סלומינסקי: אחרי שנסיים ויהיה זמן, אני אאפשר לך.

ניסן סלומינסקי: אם לא, אז לא.

ניסן סלומינסקי: אין לנו דרך אחרת.

מזי מקונן אבבה: זו הערה קצרה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה את הוויכוח.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה זמן, טוב.

ניסן סלומינסקי: אם לא, אז לא.

ניסן סלומינסקי: את רוצה שנעשה את זה ובסוף לא יהיה חוק?

ניסן סלומינסקי: אם יהיה זמן, נחזור לזה.

אודיה איפרגן: אדוני, שיישאר לנו זמן לסיפור של התקופות.

מירה סלומון: בדיוק.

מירה סלומון: לפני ההפסקה ביקשנו לדבר על ההתיישנות והמחיקה.

ניסן סלומינסקי: אתם מדברים על 4 ו-5?

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני זוכר את זה.

נועה ברודסקי לב: אנחנו נגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: אם היינו מסיימים לפני שעתיים, זה היה אפשרי.

נועה ברודסקי לב: יש כאן כמה דברים שאנחנו חייבים להקריא בזריזות כי לא הקראנו אותם בתוספת הראשונה.

נועה ברודסקי לב: בעצם שני הדברים החשובים שעוד נותרו לנו – התוספת השישית לגבי תיקים סגורים והסיפור של תקופות התיישנות ומחיקה שחייבים לסגור את זה.

נועה ברודסקי לב: אני מקריאה את אותם פרטים שלא הקראנו בדיון לגבי התוספת הראשונה כי לא הספקנו.

נועה ברודסקי לב: הגענו לפרט 5.

נועה ברודסקי לב: על חלק מהגופים הספקנו לדבר ועל חלק מהגופים לא הספקנו.

נועה ברודסקי לב: אני מקריאה כדי שנכסה גם את זה.

נועה ברודסקי לב: המנהל – לשכת נשיא המדינה לגבי עובדי הלשכה.

נועה ברודסקי לב: יושב ראש הכנסת - או מי שהוא הסמיך לכך לגבי עובדי הכנסת.

נועה ברודסקי לב: מבקר המדינה – או מי שהוא הסמיך לכך לגבי עובדי משרד מבקר המדינה.

נועה ברודסקי לב: נציב בתי הסוהר או מי שהוא הסמיך לכך לגבי עובדי וסוהרי שירות בתי הסוהר לכל עניין מינוי או ביטול מינוי לעניין עבודות של עובדים כאמור וכן לעניין עבודה, תפקיד או שירות למען גוף מהגופים האמורים בפרט זה בידי אדם אחר.

נועה ברודסקי לב: ברישה, ב-1, אנחנו צריכים להוסיף גם מועמד לשירות המדינה.

נועה ברודסקי לב: אני אציין שמה שתיקנו עכשיו נוגע דווקא לתקופת התיישנות ולא לסעיף הזה אבל ציינו שזה בא אחריו.

נועה ברודסקי לב: מנהל רשות החברות הממשלתיות לגבי מינוי רואה חשבון לחברה ממשלתית לפי סעיפים 44 ו-46 לחוק החברות הממשלתיות ומינוי של יועץ משפטי לחברה ממשלתית לפי סעיף 47 לחוק האמור.

נועה ברודסקי לב: לעניין פרט זה, מידע לפי סעיף 12 לחוק זה יימסר רק בנוגע לתיקים שהוגש בהם כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: מפקד צבאי או מי שהוא הסמיך לכך לעניין סמכויות לפי סעיפים 109, 110 ו-119 לתקנות ההגנה (שעת חירום), 1945.

נועה ברודסקי לב: פוקד כהגדרתו בחוק שירות הביטחון התשמ"א-1986 או מי שהוא הסמיך לכך כפי שייקבע בפקודת הצבא.

נועה ברודסקי לב: ראש שירותי בריאות הנפש לעניין חוק לעירייה, התש"ט-1948.

נועה ברודסקי לב: הקראנו את הסעיף בפעם הקודמת, עו"סים לפי חוק.

נועה ברודסקי לב: בסעיף 12(א) הוספנו את ממונה על אומנה.

נועה ברודסקי לב: לדעתי דיברנו על זה.

נועה ברודסקי לב: המנהל הכללי של משרד החינוך, להלן – המשרד.

נועה ברודסקי לב: מנהל אגף בכיר לביטחון או קצין הביטחון הארצי של המשרד.

נועה ברודסקי לב: היועץ המשפטי של המשרד או עוזרו ומנהל אגף בכיר לכוח אדם להוראה במשרד או מנהל אגף הכפוף לו לעניין מתן אישור העסקה לעובד חינוך לפי סעיף 16 לחוק פיקוח על בתי ספר התשכ"ט-1969.

נועה ברודסקי לב: הגנה ושמירה על ביטחונם של קטינים.

נועה ברודסקי לב: 15(א) זה מפקח על שירותים פיננסיים מוסדרים.

נועה ברודסקי לב: על זה דיברנו בדיון הקודם.

נועה ברודסקי לב: דיברנו על זה.

נועה ברודסקי לב: מפקח שמונה לפי חוק הפיקוח על מעונות.

אודיה איפרגן: צריך להוסיף לידו את הממונה על המעונות.

נועה ברודסקי לב: נכון.

נועה ברודסקי לב: לדעתי דיברנו על זה בדיון הקודם.

נועה ברודסקי לב: זה אושר.

נועה ברודסקי לב: יושב ראש רשות ניירות ערך, חברי הרשות שמונו לפי סעיף 3 לחוק ניירות ערך ועובד רשות ניירות ערך שהוסמך לעסוק ברישוי.

נועה ברודסקי לב: לעניין רישוי – יועץ, משווק או מנהל תיקים שהוא תאגיד לפי סעיפים 7(ד), 8(ג) ו-10(א1) לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ, השקעות ושיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות.

נועה ברודסקי לב: לעניין רישיון זירה לפי סעיפים 44(יג), 44(כג), 44(כד), 44(כו) לחוק ניירות ערך.

נועה ברודסקי לב: מידע על בעל שליטה בנושאי משרה בתאגיד המבקש, הוא בעל שליטה והכול לפי נהלים שייקבעו.

נועה ברודסקי לב: הסמיך בעל תפקיד המנוי בתוספת זו אדם אחר, קבלת מידע מכוח סמכותו לפי תוספות, תפורסם הודעה על כך ברשומות.

אודיה איפרגן: איפה הממונה על האומנה?

נועה ברודסקי לב: ב-12(א) אחרי העובד הסוציאלי.

נועה ברודסקי לב: אם יש צורך להבהיר גם לגבי משרד החינוך והמפקח על מעונות וגופים כאלה, גם שזאת לא העסקה ישירה, יש להם סמכות לקבל את המידע.

נועה ברודסקי לב: נשארה לנו השאלה לגבי נציבות שירות המדינה ולשכת עורכי הדין שאמרת שאם נספיק, נדון בזה.

נועה ברודסקי לב: הייתה בקשה של חברת הכנסת פלוסקוב להוסיף בדיקת מידע פלילי לעניין מטפלים באנשים סיעודיים.

נועה ברודסקי לב: התשובה שקיבלנו ממשרד המשפטים, בדקנו את זה לפני הדיון, הייתה שזה ייבחן.

נועה ברודסקי לב: חלק מזה מכוסה כבר היום אבל מה שלא, תיבחן האפשרות להביא לנו את זה במסגרת התוספות שדיברנו שיובאו לאישור הוועדה, גם אם זה לא בחיקוק.

נועה ברודסקי לב: אפשר יהיה להביא לאישור הוועדה גופים נוספים.

נועה ברודסקי לב: בהחלט אני חושבת שראוי לבחון את הנושא הזה.

שרונה עבר הדני: זה עתידי.

שרונה עבר הדני: הנושא של מטפלים הסיעודיים הוא נושא עתידי.

שרונה עבר הדני: הוא לא כרגע עומד להיכנס לתוקף.

נועה ברודסקי לב: זה משהו שעלה על ידי חברת הכנסת פלוסקוב כבקשה.

ורד וינדמן: ההבהרה שהבהרת לגבי מי שמועסק לא באופן ישיר.

נועה ברודסקי לב: יש צורך להבהיר את זה או זאת פרשנות שלכם.

אודיה איפרגן: לא.

אודיה איפרגן: במהות, לפחות אצלנו, זאת לא אמורה להיות העסקה ישירה.

אודיה איפרגן: אם עשית תיקון עקיף, אני מסודרת.

נועה ברודסקי לב: את כן, אבל השאלה אם משרד החינוך או מישהו צריך את זה בנוסף.

ורד וינדמן: כן.

ורד וינדמן: את משרד הרווחה אבל מה עם החינוך?

ורד וינדמן: הם נחשבים לעובדי הוראה.

קריאה: לא כולם נחשבים לעובדי הוראה.

קריאה: יש להם בעלויות.

ורד וינדמן: תכניסו את זה כפי שעשיתם לרווחה.

ורד וינדמן: אין שום סיבה שלא להכניס את זה.

גבי פיסמן: אני כרגע לא יודעת מה ההשלכות של זה.

נועה ברודסקי לב: אני מניחה שהחשש הוא שאם נכתוב את זה במקום אחד, שלא ישתמע.

ורד וינדמן: עשינו את זה לגבי הרווחה.

נועה ברודסקי לב: אבל נתנו להם סמכות להחליט שמישהו לא מועסק.

ורד וינדמן: נכניס את זה ל-14.

גבי פיסמן: לגבי רווחה הייתה דרישה מפורשת.

גבי פיסמן: לגבי בריאות, גם יש לכם דברים שהם לא העסקות.

קריאה: מקום שיש לנו סמכות, אנחנו בודקים, אבל מקום שאין - צריך ליצור את הסמכות לבדוק.

נועה ברודסקי לב: השאלה היא האם אתם מפרשים את הסמכות שלכם ככזאת שגם אם זאת לא העסקה ישירה, יש לכם סמכות לבדוק.

נועה ברודסקי לב: זאת השאלה.

נועה ברודסקי לב: או אם יש לכם מצבים כאלה.

קריאה: באותם מקרים שיש לנו סמכות לבדוק, גם אם זו לא העסקה ישירה.

קריאה: אבל אם אין לנו סמכות לבדוק, צרך לייצר אותה.

נועה ברודסקי לב: השאלה הייתה שאם יש לכם סמכות, האם אתם מפרשים אותה ככזאת שחלה גם כאשר ההעסקה היא לא העסקה ישירה.

שרונה עבר הדני: ניקח את זה ממקום אחר.

שרונה עבר הדני: האם זה חל במסגרות ללא שום קשר לבעלות.

נועה ברודסקי לב: כן, אבל זה בגלל הנוסח.

קריאה: נכון.

קריאה: אין לי מסגרת אחרת בה אנחנו מבקשים את כל העוסקים בה.

שרונה עבר הדני: לצורך העניין, משרד הבריאות כשהוא מקבל פסיכולוגים, זה לא רלוונטי לשאלה.

קריאה: יש את הרישוי של בעלי מקצועות שזה לא תלוי במקום ההעסקה.

קריאה: זה רישוי של בעלי המקצועות.

קריאה: רופאים, פסיכולוגים, אחיות וכן הלאה וכן הלאה.

קריאה: אבל כל צוות מסגרת מסוימת, לא מכירה חוק שמאפשר לנו לבדוק את כל הצוות ולא משנה אם זה שלנו או לא שלנו.

ורד וינדמן: תוסיפו בין אם העסקה ישירה או עקיפה בסעיף של עובדי חינוך.

ורד וינדמן: כך אתם מכסים.

גיא דוד: ומה עם עובדים במקומות אחרים?

ורד וינדמן: אני לא יודעת.

ורד וינדמן: אני לא יודעת למה הנציג של משרד החינוך לא כאן.

ורד וינדמן: אני דואגת לילדים בבתי הספר.

קריאה: צריך להעביר החלטה שנוגעת למשרד החינוך.

קריאה: לעובדי חינוך, להבדיל מעובדי מקצוע בריאות, אין רישוי.

גיא דוד: אבל בתחום הבריאות יש רישוי למקצועות מאוד מסוימים.

גיא דוד: להיות סניטר בבית חולים אין רישוי.

שרונה עבר הדני: זה מה שאני אומרת.

שרונה עבר הדני: בעלי מקצוע הבריאות שאנחנו מרשים אותם, אנחנו בודקים אותם ללא שום קשר למקום ההעסקה.

שרונה עבר הדני: אבל אם אני לוקחת מוסד בריאות כלשהו, אם אין לי סמכות לבדוק את כל עובדי המוסד, זה באמת לא משנה אם זה בבעלות המדינה או לא בבעלות המדינה.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שיודע לענות על זה?

קריאה: צריך את משרד החינוך.

ניסן סלומינסקי: הוא לא כאן ולכן אנחנו לא מתייחסים לזה.

ורד וינדמן: אבל הילדים באים למשרד החינוך ולא משרד החינוך בא לבתי הספר.

ורד וינדמן: צריך להסדיר את זה ולכסות את זה.

ורד וינדמן: אם משרד החינוך יחשוב מחר בבוקר שזה לא טוב, הוא יודיע לוועדה.

ורד וינדמן: יש עובדי חינוך של בעלויות.

ורד וינדמן: תסדירו את ההעסקה, בין אם זו העסקה ישירה ובין אם העסקה.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שמבין ויודע לומר את זה בשתי דקות?

ניסן סלומינסקי: כי אם לא, אני לא מכניס את זה וממשיך הלאה.

גבי פיסמן: אדוני היושב ראש, הקושי שהמועצה לשלום הילד מעלה קיים.

גבי פיסמן: אנחנו מכירים את הקושי של ההעסקה של בעלויות.

גבי פיסמן: כרגע יש לי איזו תחושת אי נוחות לקבל את ההחלטה הזאת כאשר משרד החינוך לא כאן למרות שאני יודעת שהקושי קיים.

ניסן סלומינסקי: נניח שהקושי קיים.

ניסן סלומינסקי: את יודעת איך לפתור אותו?

גבי פיסמן: המשמעות היא שאנחנו לא מייצרים רק סמכות.

גבי פיסמן: אנחנו מייצרים גם חובה לבדוק אותם ולכן מאחר שאנחנו מייצרים חובה לבדוק אותם, ויש כאן אחריות, אני חושבת שזה צריך להיות - - -

ורד וינדמן: אחריות, תחשבו אחריות על התלמידים.

גבי פיסמן: אני חושבת שאת צודקת אבל אני חושבת שיש קושי כרגע לקבל את ההחלטה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אז מה עושים?

גבי פיסמן: משאירים את המצב כפי שהוא.

ורד וינדמן: אבל זה לא הגיוני שבגלל שנציג משרד החינוך לא נמצא כאן בדיון ואת מבינה שההערה שלי נכונה וצודקת.

ורד וינדמן: שיבוא משרד החינוך ויגיד.

גבי פיסמן: אני חושבת שאם אני לא הייתי בדיון מסוים והיו מקבלים החלטה שנוגעת למשרד המשפטים, לתחום העיסוק שלי, היה לי קושי.

ורד וינדמן: יש לך הזדמנות שלא תחזור.

ניסן סלומינסקי: נעצור כאן.

מירה סלומון: הייתה לנו הערה.

מירה סלומון: הערה לתוספת הראשונה.

גבי פיסמן: בכל מקרה נצטרך לעשות רביזיה.

ניסן סלומינסקי: אין לי רביזיה על זה.

ניסן סלומינסקי: גבי, אתם מעדיפים להכניס ואחר כך להוציא או הפוך?

גבי פיסמן: משפטית אני חושבת ש-ורד צודקת.

ניסן סלומינסקי: מעשית.

ניסן סלומינסקי: אין עכשיו משפטית.

גבי פיסמן: מעשית יש כאן גורם שהוא רלוונטי והוא לא כאן.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: מה אני עושה עכשיו?

גבי פיסמן: אם ההחלטה עדיין יכולה להיות הפיכה ככל שיש התנגדות של משרד החינוך.

ניסן סלומינסקי: מתי היא תהיה הפיכה?

ניסן סלומינסקי: אין מחר ומחרתיים.

ניסן סלומינסקי: אין רביזיה ואין מחר ומחרתיים.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להכניס ואני יכול לא להכניס.

ניסן סלומינסקי: אני רק לא מספיק בתמונה ואני שואל אתכם.

ניסן סלומינסקי: אם אתם יודעים לתת לי תשובה – טוב.

ניסן סלומינסקי: אם לא – נמשיך.

נועה ברודסקי לב: הכוונה היא שגם משרד החינוך שיש לו סמכות לקבל את המידע, יהיה לו גם כשזאת שלא העסקה ישירה על ידו.

נועה ברודסקי לב: זו הכוונה.

נועה ברודסקי לב: נכון, זה לא נוח לקבל את ההחלטה כאשר משרד החינוך לא נמצא כאן, אבל מצד שני המשמעות היא שזה לא נכנס.

גבי פיסמן: אני מסמסת לשאול.

מירה סלומון: יש את ההערה בעניין כתב אישום שצריך לטפל בה כי זה בתוספת הראשונה.

מירה סלומון: אם את לא יכולה להציג כי את מסמסת, אני אציג.

ניסן סלומינסקי: לא כרגע.

מירה סלומון: זו הערה לתוספת הראשונה.

מירה סלומון: זו הערה שמוסכמת על משרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: אני אאפשר לך אחר כך, אם יהיה לנו את הזמן.

מירה סלומון: התוספת הראשונה הוקראה במלואה.

מירה סלומון: זו הערה.

ניסן סלומינסקי: לא כרגע.

נועה ברודסקי לב: אני עוברת לתוספת השישית.

נועה ברודסקי לב: התוספת השישית מתייחסת לעניין של הרשימה של הגופים שמקבלים מידע גם על תיקים סגורים.

נועה ברודסקי לב: הגופים הם אותם גופים שמקבלים גם היום אבל יש כמה תיקונים.

נועה ברודסקי לב: קצין מבחן, לצורך מילוי תפקידו.

נועה ברודסקי לב: מנהל הרשות להגנה על עדים (בפרט זה – הרשות) כמשמעותו בחוק להגנה על עדים, התשס"ט-2008, עובד בכיר ברשות שהוא הסמיכו לכך, עובד מבצעי של הרשות אשר המידע דרוש לו במסגרת תכנית ההגנה, כהגדרתה בחוק האמור, או גורם מוסמך במדינה או\

נועה ברודסקי לב: חרת אשר מנהל הרשות החליט כי העברת מידע אליו דרושה במסגרת תכנית ההגנה.

נועה ברודסקי לב: פרקליט צבאי ותובע צבאי, לצורך מילוי תפקידו, אם הגילוי על אודות פרט רישום משטרתי מהותי לצורך ניהול הליך משפטי על ידו.

נועה ברודסקי לב: מפקח עבודה ראשי לעניין מינוי, מתן הסמכה או היתר לפי חוק חומרי נפץ.

נועה ברודסקי לב: לעניין זה - "חוק חומרי נפץ" – חוק חומרי ינפץ, התשי"ד-1954.

נועה ברודסקי לב: "מפקח עבודה ראשי" – כמשמעותו בחוק ארגון הפיקוח על העבודה, התשי"ד-1954, שמונה למפקח לפי חוק חומרי נפץ.

נועה ברודסקי לב: נציב בתי הסוהר או מי מטעמו לעניין החזקה במשמורת חוקית של אסירים וכן צוות מקצועי לפי סעיפים 11 ו-12 לחוק שחרור על תנאי ממאסר, לעניין שחרור על תנאי של אסירים הנושאים עונש מאסר בשל עבירה מן העבירות המנויות בתוספת לאותו חוק.

נועה ברודסקי לב: הגורמים המנויים בפרט 4(3) ו-(4) לתוספת הראשונה, לעניין מינויים כאמור באותו פרט.

נועה ברודסקי לב: עניין העיקר כאן הוא התוספת שכבר קיימת בהצעה לעומת החוק כיום זה הסיפור של פסקה (11) לעניין בית משפט או בית דין כאשר הגילוי נדרש להליך משפטי שאינו הליך פלילי ולהליכי מעצר.

נועה ברודסקי לב: זה משהו שהסנגוריה מאוד התנגדה לו.

ניסן סלומינסקי: מה הכוונה?

ניסן סלומינסקי: תסבירי מה זה אומר.

נועה ברודסקי לב: הכוונה כאן שגם מידע על תיקים סגורים יועבר לבית משפט או לבין דין בשני מצבים.

נועה ברודסקי לב: קודם כל, הליך שאינו פלילי.

נועה ברודסקי לב: לדוגמה.

נועה ברודסקי לב: נתקפת החלטה כלשהי – העמדה לדין, לא העמדה לדין או כל מיני החלטות כאלה – ובעצם צריכים את המידע הזה על התיק הסגור.

נועה ברודסקי לב: לדוגמה, אם נתקפת החלטה על סגירת תיק, נגיד נפגע עבירה מגיש עתירה נגד סגירת התיק.

נועה ברודסקי לב: אז חייבים להתייחס כי צריך לדעת מה התיק.

נועה ברודסקי לב: מצד שני עניין של הליכים של מעצר ימים שגם לצורך זה, מה שלא קיים היום בחוק, המשטרה מבקשת לאפשר להם להגיש לבית המשפט גם תיקים סגורים על האדם.

ניסן סלומינסקי: לצורך מה?

נועה ברודסקי לב: לצורך הליכי המעצר.

גבי פיסמן: תהליכי מעצר.

גבי פיסמן: אחת מעילות המעצר היא מסוכנתו של אדם ולכן, כדי לבסס מסוכנות, הרבה פעמים המשטרה מסתייעת במידע שיש לה על תיקים סגורים של אדם.

ניסן סלומינסקי: יכולים מתיק סגור להוציא את האינפורמציה?

גבי פיסמן: ככל שזה רלוונטי.

גבי פיסמן: לצורך מסוכנות של האיש.

גבי פיסמן: ככל שזה לא רלוונטי, זה בוודאי לא יעלה.

ניסן סלומינסקי: למה הסנגוריה התנגדה לזה?

נועה ברודסקי לב: הסנגוריה התנגדה כי זו הרחבה משמעותית ממה שקיים היום בתיקים סגורים.

נועה ברודסקי לב: היא חשבה שזה לא ראוי שזה יוגש.

ניסן סלומינסקי: לחלק הראשון, אם דנים על זה, ודאי שצריך.

נועה ברודסקי לב: הם חששו גם מכך שזה לא מספיק מהודק לגבי הרישה, שזה לא מספיק ברור שזה רק למקרים האלה.

נועה ברודסקי לב: והדבר השני, לגבי הליכי המעצר.

ניסן סלומינסקי: גבי, איך קובעים אם זה נצרך או לא?

קריאה: זה השיקול.

ניסן סלומינסקי: קודם נותנים ואז הוא מפעיל את השיקול?

ליאורה סולטן: כאשר מאריכים מעצר בבית משפט או כאשר מביאים בפעם הראשונה את העצור, נניח רוצים להראות שיש כבר תיקים סגורים באותו עניין.

ליאורה סולטן: נניח אלימות במשפחה לצורך הדוגמה בלבד.

ליאורה סולטן: מראים שכבר יש מספר תיקים סגורים באלימות במשפחה.

ניסן סלומינסקי: סגורים, הכוונה שהוא ריצה כבר את עונשו?

ליאורה סולטן: לא.

נועה ברודסקי לב: זה תיק שנסגר.

ליאורה סולטן: חוסר ראיות בדוגמה שנתתי.

ליאורה סולטן: אז בעצם מציגים בפני בית המשפט את העובדה שכבר יש תיקים סגורים באותו נושא ולכן אנחנו מבקשים נניח להאריך את תקופת המעצר במספר ימים.

ניסן סלומינסקי: אם התיק סגור, יכול להיות שלא הייתה אלימות.

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו צריכים את זה כדי להאריך מעצר.

גיא דוד: אדוני, כמי שהיה פעם ראש צוות מעצרים במשטרה, זה אחד המקרים הקלאסיים של אלימות במשפחה שתיקים נסגרים.

גיא דוד: מוגשת תלונה, יש ראיות והכול, והנפגעת פשוט חוזרת בה כי היא רוצה לחזור הביתה, היא רוצה שהוא יחזור הביתה והיא חוזרת בה מהתלונה.

גיא דוד: העובדה שנסגרו ארבעה תיקים כאלה בחצי השנה האחרונה, מאוד רלוונטית בשביל להציג את המסוכנות של המקרה ולמה יש צורך לפעמים כן לייצר הפרדה בין אותו גבר תוקף.

ניסן סלומינסקי: אפשר לומר שזה רק במקרי אלימות במשפחה.

גיא דוד: לא.

ניסן סלומינסקי: גם בדברים אחרים יש לזה משמעות?

גיא דוד: זה יכול להיות באלימות בין שכנים.

גיא דוד: זה יכול להיות באלימות כלפי ילדים.

ניסן סלומינסקי: רק באלימות.

גבי פיסמן: לא.

גיא דוד: לא רק באלימות.

ניסן סלומינסקי: גם בדברים אחרים זה יכול להיות?

גיא דוד: קשה לכמת ולייצר איזושהי רשימה סגורה.

גיא דוד: זה צריך להיות רלוונטי ולכן יש בית משפט.

גיא דוד: התפקיד שלו והמקצוע שלו זה להחליט בשאלות האלה, אם זה רלוונטי או לא.

נוחי פוליטיס: חייבים לומר שהרבה פעמים כשהמשטרה מעכבת לחקירה אדם שנקרא בדוקאי, כלומר, אדם שמוכר למשטרה, נפתחים לו תיקים והוא נחקר ולפעמים גם התיקים נסגרים וגם אותם תיקים סגורים שנפתחו כי מדובר בבדוקאי, אדם שכבר היה מעורב בעבר בפלילי- גם מידע כזה יוכל לשמש לצורך ביסוס הטענה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נשאיר את זה כי אני סומך על שיקול הדעת שלכם.

מזי מקונן אבבה: באותו סעיף ביקשנו – וזה גם רשום בהערות – להפנות לסמכות בתי הדין הצבאיים.

מזי מקונן אבבה: זאת אומרת, לסעיף מקביל בחוק השיפוט הצבאי ולסעיף מקביל בחקיקה באיו"ש.

ניסן סלומינסקי: גבי, יש לכם התנגדות?

גבי פיסמן: אין לנו התנגדות.

נועה ברודסקי לב: כן חשוב להבין שעצם ההוספה של זה היא משמעותית.

נועה ברודסקי לב: גם בבית המשפט העליון נחלקו הדעות בנושא הזה לגבי תיקים סגורים שמוגשים.

אודיה איפרגן: לגבי ההוספה, חשוב לצרף גם את הממונה על האומנה.

אודיה איפרגן: גם עו"סים לפי חוק.

נועה ברודסקי לב: משרד הרווחה ביקש להוסיף גם את העו"סים לפי חוק וגם את הממונה על האומנה.

נועה ברודסקי לב: לא כולל...

ניסן סלומינסקי: גבי, יש למישהו התנגדות לנושא של איו"ש?

גבי פיסמן: לא.

מזי מקונן אבבה: זה גם באיו"ש ואם בבתי הדין הצבאיים.

מזי מקונן אבבה: על אותו רציונל גם ההערה שלנו נכונה לגבי סעיף 21 שגם שם מדברים על הליכים שהם - - -

ניסן סלומינסקי: עוד מעט נגיע לסעיף 21.

נועה ברודסקי לב: לגבי האישור גם של הרווחה, הבקשה של הרווחה, עו"סים לפי חוק והממונה על אומנה.

נועה ברודסקי לב: יש כאן עוד שתי בקשות.

נועה ברודסקי לב: האחת לגבי סמכות הנשיא שהוא בוחן בקשות למתן חנינה, שיוכל גם לראות תיקים סגורים.

נועה ברודסקי לב: והוספת סניגורים.

מזי מקונן אבבה: בהמשך לסמכות הנשיא, גם ביקשנו סמכות מהמפקד הצבאי.

נועה ברודסקי לב: הבקשה שלהם בפסקה (11) להוסיף את המפקד הצבאי ובתי המשפט הצבאיים וגם לפי סעיף 240 לחוק השיפוט הצבאי בבתי הדיון הצבאי.

ניסן סלומינסקי: יש לנו שלושה נושאים שהשארנו פתוחים.

ניסן סלומינסקי: נושא אחד, את רצית להתייחס.

ניסן סלומינסקי: את סעיף 21 כבר סגרנו.

מזי מקונן אבבה: רק להוסיף לו.

ניסן סלומינסקי: ההערה שרצית קודם להעיר, באה על פתרונה.

מזי מקונן אבבה: כן.

מזי מקונן אבבה: סעיף 21, ביקשנו להוסיף את ה-...

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: עזבי.

ניסן סלומינסקי: חבל.

ניסן סלומינסקי: מירה, את רצית לומר משהו.

מירה סלומון: כן.

מירה סלומון: שני דברים.

מירה סלומון: האחד הוא תיקון עקיף.

מירה סלומון: בסעיף 24א לפקודת המועצות המקומיות.

מירה סלומון: צריך להוסיף גם את סעיף 170(ב1) כך שזה יחול על המועצות המקומיות בשינויים.

מירה סלומון: התיקון שהוצע ביחס לפקודת העיריות, תיקון לסעיף 170 לפקודת העיריות.

מירה סלומון: צריך להוסיף עוד תיקון נוסף לפקודת המועצות המקומיות ולומר ברשימת הסעיפים – סעיף 24א לפקודת המועצות המקומיות הוא סעיף שכותרתו תחולת הוראות.

מירה סלומון: אלה סעיפים כאלה ואחרים מפקודת העיריות שיחולו על מועצות מקומיות.

נועה ברודסקי לב: צריך להפנות גם את סעיף 170.

מירה סלומון: להוסיף גם את סעיף 170 (ב)(2).

מירה סלומון: בעניין התוספת הראשונה, גבי, את רוצה להציג את הנקודה?

גבי פיסמן: כן.

גבי פיסמן: בעניין התוספת הראשונה, יש מספר פרטים שמנויים בתוספת הראשונה שלגביהם יש אפשרות לקבל מידע ביחס למב"ד, רק למב"ד שהוגש בו כתב אישום.

גבי פיסמן: חשבנו שנוכח ההוראה הספציפית שיש לגבי מב"דים, אין צורך בהגבלת שיקול הדעת לגבי אותם פריטים.

גבי פיסמן: זה צריך להיות בהנחיה הכללית.

נועה ברודסקי לב: יש מספר פרטים בתוספת הראשונה שבהם כבר היה בהצעת החוק, כפי שקיים גם בחוק היום, שמקבלים מידע רק אחרי הגשת כתב אישום.

נועה ברודסקי לב: עכשיו מבקשים לפתוח את זה לגבי העיריות שזה לא יהיה כתוב.

מירה סלומון: לפי מה שאני מבינה מגבי, היא מבקשת לפתוח את זה בכל מקום שיש בו כתב אישום.

מירה סלומון: אנחנו, מרכז השלטון המקומי, מבקשים לפתוח את זה ביחס לפרט שקשור אלינו.

גבי פיסמן: אני חייבת לומר.

גבי פיסמן: מבחינתנו, בכל מקרה, הכוונה הייתה שכאשר נתקין תקנות לגבי מב"דים, בכל מקרה נבקש למחוק את התוספת הזו של הגבלת המידע לגבי כתב אישום בתוספת הראשונה.

גבי פיסמן: אין בזה הגיון.

גבי פיסמן: זה שרירותי לגמרי, שזה נקבע שם.

גבי פיסמן: זה לשיקול דעתה של הוועדה כמובן.

ניסן סלומינסקי: עכשיו לוועדה כבר אין שיקול דעת.

ניסן סלומינסקי: אמרת לבקש את זה כשתגישו תקנות?

גבי פיסמן: היועצת המשפטית של הוועדה חושבת שזה לא נכון לעשות את זה עכשיו.

נועה ברודסקי לב: זה שלא נכון כרגע בלי שאנחנו יכולים לחשוב על זה.

ניסן סלומינסקי: זה אני אומר.

ניסן סלומינסקי: אתם בין כה וכה מתכננים לעשות את זה כשתגישו תקנות.

ניסן סלומינסקי: אז תעשו את זה אז.

נועה ברודסקי לב: היא לא יכולה בתקנות לתקן חקיקה ראשית.

נועה ברודסקי לב: הם יצטרכו לבוא עם תיקון חקיקה.

גבי פיסמן: זה תיקון של התוספת.

נועה ברודסקי לב: נכון.

מירה סלומון: אם כן, אנחנו מבקשים רק ביחס לפרט 5(2), ביחס לפרט שלנו.

ניסן סלומינסקי: גבי ונועה, מה שהיא מבקשת לגבי הרשויות המקומיות.

נועה ברודסקי לב: אני הייתי משאירה.

נועה ברודסקי לב: יבואו תקנות, נחשוב על זה.

מירה סלומון: סליחה, בכל הכבוד, אנחנו מדברים כאן על משרות סטטוטוריות ולא רק שאנחנו מדברים על משרות סטטוטוריות אלא מכוח התיקון העקיף אנחנו יכולים לקבל אפילו יותר מזה.

אודיה איפרגן: לגבי התקופות.

אודיה איפרגן: כל הנושא של הקטינים וחסרי ישע שהתקופות קוצצו.

ניסן סלומינסקי: זה לוקח חצי דקה הדיון הזה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם ממשיכים?

נוחי פוליטיס: ההצעה הייתה להעביר אותם לשלב השני, לסעיף (ב) שמדבר על שבע פלוס.

ניסן סלומינסקי: לא זה היה הדיון.

ניסן סלומינסקי: הדיון היה אם זה 4(4), 5(4), 5(5).

נועה ברודסקי לב: הם גם העלו את העניין של 7(7).

ניסן סלומינסקי: חוץ מזה, מה עוד?

אודיה איפרגן: מה שנוגע לתקופות ההתיישנות והמחיקה.

נועה ברודסקי לב: באופן כללי מוצע להחיל את החוק, להכניס אותו עוד שנתיים.

נועה ברודסקי לב: מה שמעלה כאן נוחי וגם העלתה קודם פרופ' קנאי, האם לא להחיל חלק מהסעיפים בשלב מוקדם יותר.

ניסן סלומינסקי: יש דבר כזה שעושים הפרדה?

גבי פיסמן: אני חייבת לומר.

גבי פיסמן: המשרד לביטחון פנים כרגע לא נמצא כאן אבל הבקשה לדחיית תחילה נבעה מקשיים תקציביים שלו ובקשה להיערכות עם המערכת הממוחשבת.

גבי פיסמן: לכן אני חושבת שאי אפשר מבחינתם להיערך.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אי אפשר להיענות לבקשה של נוחי.

נוחי פוליטיס: אולי אפשר לא מיד אבל גם לא בתוך שנתיים.

גבי פיסמן: הבקשה שלהם הייתה דחיית דחייה נוכח המהלך שנדרש במערכת.

ניסן סלומינסקי: גבי, קיבלת תשובה מהחינוך?

גבי פיסמן: לא.

מזי מקונן אבבה: הערה אחרונה בעקבות השיח שלנו קודם לגבי סמכות הנשיא אל מול ההרשעות באיו"ש.

מזי מקונן אבבה: מה שהפריע לנועה זה סמכות מקבילה או היעדרה של סמכות כזאת באיו"ש.

מזי מקונן אבבה: אנחנו גם אחרי התייעצות מאוד ארוכה, אנחנו נבחן תיקון כזה בתחיקת הביטחון בהמשך.

מזי מקונן אבבה: ההחרגה כרגע והקביעה שסמכות הנשיא לא תחול על ההרשעות באיו"ש היא מאוד חשובה לנו.

מזי מקונן אבבה: אני אשמח אם תיעשה בחינה נוספת בהקשר הזה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאני משאיר את זה כך כרגע.

ניסן סלומינסקי: נשאיר את זה כך.

ניסן סלומינסקי: לא השתכנעתי.

אודיה איפרגן: משהו טכני.

אודיה איפרגן: גם הממונה על האומנה.

אודיה איפרגן: זה אותו רציונל.

נועה ברודסקי לב: מופיע אימוץ ואין אומנה.

אודיה איפרגן: אימוץ ואומנה.

נועה ברודסקי לב: זה הסעיף שחורג מטעמים מיוחדים שיירשמו מהעניין של תקופות המחיקה.

נועה ברודסקי לב: אמרנו שיש רשימת גופים מצומצמת שתקבל גם אחרי תקופת מחיקה.

נועה ברודסקי לב: גם אז מטעמים מיוחדים שיירשמו.

נועה ברודסקי לב: מה שמבקשת אודיה זה להוסיף את הממונה על האומנה.

נועה ברודסקי לב: הוספנו גם כך את בעלי התפקידים המנויים לעניין עו"סים לחוק נוער ואומנה.

אודיה איפרגן: אבל הדבר המשמעותי הוא קיצור של התקופה.

מירה סלומון: התוספת הראשונה, פריט 5(2), אני עוד לא הבנתי.

מירה סלומון: זה דבר שהוא חשוב.

ניסן סלומינסקי: נכון, הרבה דברים חשובים.

ניסן סלומינסקי: אין כאן משהו שיכולים לתת עכשיו פתרון.

ניסן סלומינסקי: אין יכולת לתת עכשיו פתרון.

נועה ברודסקי לב: איך שזה היה, וכאשר יובאו תקנות, זה יישקל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נלך על חמש וחמש.

ורד וינדמן: אדוני, אנחנון מבקשים ששבע ושבע - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אז אני חוזר לארבע וארבע.

ניסן סלומינסקי: בואי נשאיר את זה על ארבע וארבע ונגמור את הסיפור.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא פותחים עכשיו דיון.

ורד וינדמן: היום זה גם יכול להיות 17.

ניסן סלומינסקי: אמרנו ארבע וארבע.

נועה ברודסקי לב: עוד מילה אחת בקשר לזה.

נועה ברודסקי לב: יש כאן

נועה ברודסקי לב: עוד מתווה שאפשר היה ללכת עליו והוא לבוא ולהגיד שגופים שיש בהם - - -

קריאה: שנדרש המידע לתכלית של הגנה על קטינים.

נועה ברודסקי לב: כן.

נועה ברודסקי לב: ממש לבוא ולומר בצורה יותר מדויקת שאם נדרש המידע לתכלית של הגנה על קטינים או חסרי ישע, ואז אפשר לעשות רשימה של מי הגופים האלה, שאלה גופים הרבה יותר מצומצמים ממשהו רחב שאומר עבירות מין ואלימות או משהו כזה.

נועה ברודסקי לב: לומר שאותם גופים באמת ילכו על פסקה (2) שזה ה-שבע-שבע.

ניסן סלומינסקי: עזבי.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: יש גבול למה שאני יכול לעשות.

ניסן סלומינסקי: אני אחזור לארבע-ארבע.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר כך.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר ברגע האחרון ללחוץ וללחוץ.

ניסן סלומינסקי: חמש וחמש, ותאמיני לי שאני חושב שזה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: לפני כן כולכם שמחתם על כך.

ורד וינדמן: החוק הזה עושה כל כך הרבה טוב ואנחנו חוששים שהוא יעשה בנקודות האלה נזק גדול מאוד.

ורד וינדמן: היום משפחות מאמצות נבדקו 17 שנים.

ניסן סלומינסקי: גמרנו.

ניסן סלומינסקי: קבענו ארבע-ארבע.

ניסן סלומינסקי: שיניתי את זה היום לחמש-ארבע.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני כבר הולך לחמש-חמש.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: עזבו את זה.

נועה ברודסקי לב: רק שיובן.

נועה ברודסקי לב: אנחנו מדברים על עבירות מין ואלימות ועבירות ביטחוניות.

נועה ברודסקי לב: זה החמש-חמש?

אודיה איפרגן: לא.

אודיה איפרגן: אמרנו עו"סים לפי חוק.

קריאה: כל חמש-חמש.

ניסן סלומינסקי: מה זה הכול?

קריאה: כל העבירות זה חמש-חמש.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: מה זה הכול?

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, עשו לי טובה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו קבענו על ארבע-ארבע.

ניסן סלומינסקי: הייתה כאן בקשה בנושא הספציפי שאתם דיברתם עליו והסכמתי להחריג את זה לחמש-חמש.

ניסן סלומינסקי: אל תכניסו לי עכשיו את הכול עוד פעם.

אודיה איפרגן: לא מדובר רק על אלימות.

אודיה איפרגן: הכוונה היא לאותם עו"סים לפי חוק.

אודיה איפרגן: אנחנו מבחינתנו משפחות מאמצות ומשפחות אומנה שזה גם רלוונטי.

גיא דוד: ומורים זה לא רלוונטי?

אודיה איפרגן: השירותים הספציפיים האלה, הייחודיים האלה.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים להכניס את הכול לשם, זה לא.

נועה ברודסקי לב: מה שאודיה מתכוונת זה שיש שתי אפשרויות.

נועה ברודסקי לב: אפשרות אחת היא ללכת על זה שבעבירות מין, אלימות וביטחון או מה שתקבע, יהיה חמש-חמש.

נועה ברודסקי לב: או אפשרות אחרת היא ללכת על לפי הגופים שמקבלים.

אודיה איפרגן: גם וגם.

קריאה: מה ההבדל בין הגופים האלה לגופים אחרים?

גיא דוד: היה שבע ושבע ועכשיו זה חמש וחמש.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכולם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו קבענו כבר שזה ארבע וארבע.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: הייתה בקשה ספציפית בנושא שלכם, הנושא של קטינים, אני מסכים לחמש-חמש ורק לנושא הזה ואחרים יישארו ארבע-ארבע, כי גם קבענו.

נועה ברודסקי לב: באיזה מתווה?

נועה ברודסקי לב: שאני אדע מה לכתוב.

ניסן סלומינסקי: לא יודע איזה מתווה.

נועה ברודסקי לב: המתווה של עבירות מין ואלימות, זה או שאנחנו מדברים על מתווה לפי גופים - - -

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

גיא דוד: קטינים מטופלים לא רק במשרד הרווחה.

גיא דוד: אני מדבר על הקטינים, אבל בית חולים לחולי נפש שמטפל בקטינים או בחולי נפש?

גיא דוד: או בית ספר?

גיא דוד: סליחה שאני חוזר למורים כל פעם.

גיא דוד: יש 180,000 מורים.

נועה ברודסקי לב: נכון.

נועה ברודסקי לב: זו בדיוק השאלה.

נועה ברודסקי לב: האם אנחנו הולכים על מתווה של הגופים או לפי עבירות.

ניסן סלומינסקי: אני אשאיר את זה ארבע.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע לומר לך עכשיו כי אני לא יכול עכשיו להתחיל להבין מה.

ניסן סלומינסקי: הייתה בקשה מיוחדת כאן בנושא.

ניסן סלומינסקי: הסכמנו.

ניסן סלומינסקי: מה שאמרתי קודם - חמש וארבע, ועכשיו זה יהיה חמש וחמש.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

נועה ברודסקי לב: לפי הגופים או העבירות?

גבי פיסמן: אודיה, מבחינת

גבי פיסמן: כם אם זה לפי עבירות מין ואלימות?

יניב ואקי: לפי מה שגיא אומר, עבירות.

גיא דוד: יש תקופת התיישנות שונה, תלוי איפה אתה עובד.

אודיה איפרגן: אלה רק עבירות אלימות חמורות.

אודיה איפרגן: זה מצומצם מדי.

נועה ברודסקי לב: יש הגדרה של מין ואלימות בחוק נפגעי עבירה.

אודיה איפרגן: שלא יהיה חמורה.

אודיה איפרגן: זה לא הגיוני.

נועה ברודסקי לב: מין, אלימות וסמים?

נועה ברודסקי לב: זה יהיה בחמש-חמש?

קריאה: גם עבירות טרור.

קריאה: טרור זה לא אלימות?

גיא דוד: עבירות בהתאחדות בלתי מותרת, זאת לא אלימות.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, תמו הדיונים.

שירי: למה לא להוסיף גם עבירות טרור?

ניסן סלומינסקי: אפשר.

ניסן סלומינסקי: אפשר להוסיף הכול.

ניסן סלומינסקי: סיימנו.

יניב ואקי: אדוני, חמש-חמש יותר קרוב לעמדתך מהעמדה של כולנו כאן.

יניב ואקי: זה מייצר האחדה.

יניב ואקי: לדעתי באמת יש כאן

יניב ואקי: קושי אחר כך להסביר למה העבירה הזאת ולא אחרת.

יניב ואקי: זה חמש-חמש.

יניב ואקי: כולם חושבים שבע-שבע ואדוני חושב ארבע-ארבע.

יניב ואקי: חמש-חמש הרבה יותר קרובה לעמדתך אבל זה מייצר גם איזושהי האחדה, כי אחרת למה ביטחון כן וזה לא?

יניב ואקי: למה מורה כן וזה לא?

ניסן סלומינסקי: אתה מציע להישאר על ארבע-ארבע?

יניב ואקי: אני לא מייצג כאן עמדה.

יניב ואקי: אני רק חושב שאם מנסים להגיע - - -

ניסן סלומינסקי: הבסיס שלנו היה ארבע-ארבע.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: הסכמתי להחריג את זה.

ניסן סלומינסקי: זאת הייתה החלטת ועדה.

ניסן סלומינסקי: זה כבר רץ.

ניסן סלומינסקי: זה כבר עבד וקבענו את זה כבר לפני כמה ישיבות.

ניסן סלומינסקי: הייתה בקשה מיוחדת כאן להחריג והחרגנו את המקרים האלה לחמש-חמש.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: עזבו.

ניסן סלומינסקי: גמרנו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו כולם עם הפנים נפולים במקום להיות שמחים.

יניב ואקי: לשתי עבירות ברשימה שקבענו?

נועה ברודסקי לב: חמש-חמש בעבירות מין ואלימות לפי ההגדרה בחוק נפגעי עבירה וסמים.

מזי מקונן אבבה: להגדרה הזאת נצטרך להוסיף סעיף מסוים בחש"צ שמתייחס לעבירת מין חמורה.

קריאה: לא חמורה.

קריאה: עבירות מין.

שירי: למה לא להוסיף טרור?

ניסן סלומינסקי: טרור היה קודם בארבע?

ניסן סלומינסקי: הוא נשאר בארבע.

שירי: משפט ואני מסיימת.

שירי: נכון שאין כמעט אירועים כאלה אבל היה ויהיה אירוע כזה, עדיף שכן יהיה להאריך.

ניסן סלומינסקי: הלכנו היום מספיק לקראת הטרור והוא יכול להישאר כך.

מירה סלומון: בדיון הקודם ביקשנו שלרשויות המקומיות יהיה מידע גם בתקופת המחיקה ולא רק בתקופת ההתיישנות.

מירה סלומון: והוועדה לא הכריעה בסוגיה.

ניסן סלומינסקי: לא יודע על מה את מדברת.

מירה סלומון: ביקשנו שלרשויות המקומיות יהיה מידע גם ביחס לתקופת המחיקה ולא רק ביחס לתקופת ההתיישנות.

מירה סלומון: הוועדה עוד לא הכריעה בבקשתנו.

ניסן סלומינסקי: לא חושב שדיברנו על זה.

ניסן סלומינסקי: למה לרשויות צריך להיות גם בתקופת המחיקה?

מירה סלומון: ביקשנו לפני ההפסקה.

מירה סלומון: מאחר שיש נושאים בדיוק כמו הרווחה, כמו הבריאות וכמו החינוך.

מירה סלומון: אלה נושאים שבהם יש לזה משמעות.

ניסן סלומינסקי: נשאר רק על ההתיישנות.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול לפתוח עכשיו.

נועה ברודסקי לב: רק נבהיר.

נועה ברודסקי לב: בתוספת השנייה, כמו שהיא כרגע, כן תישאר איזושהי אפשרות של תוספת שנייה ריקה כדי שיהיה אפשר להוסיף לה בעתיד גופים, אבל בעיקרון אנחנו מפצלים את התוספת השנייה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הפיצול כפי שהוסבר על ידי היועצת המשפטית?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: הפיצול אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו מצביעים על החוק.

נועה ברודסקי לב: על תנאי שיאושר הפיצול במליאה.

נועה ברודסקי לב: החוק עליו נצביע הוא הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ט-2018 עם כל התוספות שעשינו ועם כל השינויים שעשינו ועם אותם סעיפים שיש צורך עוד קצת לנסח את הדברים ביניכם באותה רוח שדיברנו.

נועה ברודסקי לב: אם כן, מי בעד?

נועה ברודסקי לב: בעד – פה אחד הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ט-2018 נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אושרה פה אחד.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לכולם.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, לנועה.

ניסן סלומינסקי: לגבי, לליאורה, לרות שישבה אתנו.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני לא מפרט את שמות כולם אבל תודה לכולם, גם שאלה שכעסנו עליהם קצת ובטח כעסו גם עלי.

ניסן סלומינסקי: מירה, תחייכי, בסוף עשית הרבה היום בשביל השלטון המקומי.

ניסן סלומינסקי: גם נשאר משהו אחד לא כך, בסדר.

מירה סלומון: יש מקצה שיפורים, אדוני.

מירה סלומון: בתקנות.

ניסן סלומינסקי: באמת תודה רבה לכולכם.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל גם על קוצר הרוח אבל אתם שרואים שאם לא זה, לא היינו מספיקים והכול היה נופל לטמיון.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכולם.

ניסן סלומינסקי: סליחה מכולם.

ניסן סלומינסקי: באמת מגיע לכולכם יישר כוח גדול.

ניסן סלומינסקי: אחרי שהצבענו, רות רוצה לומר משהו?

רות קנאי: לגבי ולליאורה הרבה יישר כוח.

גבי פיסמן: תודה לפרופסור קנאי שעמדה בראש הוועדה שהוקמה ב-2008 והיום, עשר שנים אחרי, אנחנו רואים את התוצאות.

גבי פיסמן: כמובן תודה ליושב ראש הוועדה וליועצת המשפטית ולשותפתי לדרך ושותפיי כאן סביב השולחן שהתמידו.

גבי פיסמן: תודה לכולם.

גבי פיסמן: מבחינתי זה רגע מאוד משמח.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח גדול.

ניסן סלומינסקי: אם עוד מישהו רוצה לומר משהו, בבקשה.

ליאורה סולטן: תודה לגבי.

ליאורה סולטן: היינו יחד.

ליאורה סולטן: כמובן צר לי שלא הייתי בוועדה כי אני בטוחה שהייתי מאוד נהנית.

ליאורה סולטן: כך קיבלתי חלקים.

ליאורה סולטן: לכולם תודה רבה ובעיקר לך היושב ראש.

ליאורה סולטן: בסופו של יום הצלחנו לעבור את הדרך הארוכה אבל הנה, הגענו לזה ב-12:06 בלילה.

ליאורה סולטן: נועה, את מדהימה.

ליאורה סולטן: אנחנו יושבות ונפעמות ממך, מהיכולת שלך, אחרי שגם אתמול בילינו בלילה בשעה הזאת, גם לא ישנת ואת ממשיכה באותו קצב.

ליאורה סולטן: זה משהו יוצא דופן.

ליאורה סולטן: כל הכבוד.

ליאורה סולטן: אסף, תודה גם לך.

ליאורה סולטן: כמובן תודה לכולם.

ניסן סלומינסקי: מי שלא הזכרנו את שמו, התכוונו כן לומר לו תודה.

ניסן סלומינסקי: לשירי, למירה ולכולם.

ניסן סלומינסקי: באמת לכולם מתכוונים.

ניסן סלומינסקי: גם לאוצר תודה, למרות שהייתה תקופה ששתקתם ועסקתם בדברים אחרים אבל בסוף פתאום התעוררתם.

ניסן סלומינסקי: בסדר, עשיתם את שלכם.

ניסן סלומינסקי: תודה לגיא ולאן שמלווה אותנו.

ניסן סלומינסקי: תודה לאודיה, לשרונה, ל-ורד, ללירון.

ניסן סלומינסקי: כל אחד נאבק על משמרתו באופן לא רגיל ובצדק, ותשעים אחוזים כל אחד קיבל.

נועה ברודסקי לב: אני רוצה להודות לכולם על כל השותפות וההתמדה בדיונים הרבים שהיו לנו.

נועה ברודסקי לב: אני לא רוצה לומר שמות כי אני מודה לכולם.

נועה ברודסקי לב: במיוחד לגבי ולליאורה על שעות רבות מאוד של עבודה משותפת.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח גדול.

ניסן סלומינסקי: תודה.