הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 262, 2018-12-18 12:15

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני מבקשת לפתוח את דיון הוועדה בנושא הסכנות הטמונות ביבוא אישי של צעצועים ומוצרי תינוקות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה כבר בפתח דבריי לומר, אנחנו לא נגד יבוא, הדיון הזה לא עוסק ביבוא של צעצועים או בכלל של מוצרים, כן או לא.

יפעת שאשא ביטון: להיפך, אני שייכת גם לאסכולה וגם למפלגה, במיוחד העומד בראשה, שכן מפחיתים מכסים ופותחים יבוא כחלק ממלחמה ביוקר המחיה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא סביב השולחן היום הוא בעצם העלאה למודעות בקרב הצרכנים לגבי מוצרים שהם מזמינים דרך האינטרנט, בדיוק באותה מידה שאנחנו נרצה להעלות למודעות את הנושא של קניית מוצרים שונים ומגוונים, גם כאן בתוך תחומי המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שגם באינטרנט, לטוב ולרע, אנחנו נוכל למצוא מוצרים שהם עומדים בתווי תקן, אפילו תווי תקן מחמירים, ולצדם מוצרים שהם מאוד מאוד מסוכנים לשימוש.

יפעת שאשא ביטון: לא מזמן עלה תחקיר טלוויזיוני שהראה והמחיש את זה, גם ברמת האיכות וגם ברמת המחיר, ולכן אנחנו יודעים שיש גם מזה וגם מזה והרעיון בדיון הוא להעלות את כל הסוגיה הזו למודעות הצרכנים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם חיים עוז, סמנכ"ל איגוד לשכות המסחר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חיים.

חיים עוז: תודה רבה, גברתי.

חיים עוז: הדיון הזה הוא דיון מאוד חשוב, כפי שציינת, להביא למודעות של הציבור ובראש ובראשונה של היושבים פה, גם נציגי הממשלה, לסכנות שביבוא האישי.

חיים עוז: אנחנו באים גם מהכובע של לבוא ולציין שאנחנו מאוד מודאגים.

חיים עוז: אני מודאג ואני חושב שכל אחד מהיושבים פה בשולחן צריך להיות מודאג מהתופעה שקיימת.

חיים עוז: אנחנו מצטרפים לקריאה שלך, שאיגוד לשכות המסחר איננו נגד יבוא אישי.

חיים עוז: אנחנו בעד יבוא אישי, שכל אחד יביא מה שהוא רוצה, כמה שהוא רוצה, אנחנו רק מדברים על מידתיות ועל ערנות הציבור.

חיים עוז: איך מביאים לערנות הציבור?

חיים עוז: אני מקווה שהוועדה הזו גם תגיע לזה.

חיים עוז: אני מודאג מכך שהיבוא האישי הפך להיות לטרפת קניות במדינה.

חיים עוז: זה בסדר, זה בכל העולם - - -

יפעת שאשא ביטון: יש טרפת גם לא ביבוא האישי, יש טרפת גם בחנויות בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא עוסקים עכשיו בהרגלים הצרכניים של התושבים והאזרחים.

חיים עוז: בוודאי שלא, אני רק רוצה לציין עובדה שכמובן כשאנחנו מדברים על רוב, בהערכה של 2018, זה של כ-80 מיליון חבילות ביבוא אישי כאשר כ-38% מהחבילות האלה מכילות צעצועים ומוצרי תינוקות, חלק ממוצרי התינוקות והצעצועים הם בהחלט איכותיים, אבל המדינה למעשה איבדה שליטה על כל נושא היבוא האישי.

חיים עוז: בכמויות כאלה שהמדינה לא שיערה שזה יגיע לכך, כפי שהיה בשנים הקודמות, שכל שנה אנחנו גדלים בכמעט מיליון ומיליון וחצי חבילות, המדינה איבדה שליטה.

חיים עוז: כל מוצרי היבוא האישי שנמצאים בקבוצת הסיכון הגבוהה ביותר, ביבוא מסחרי הם נבדקים בבדיקות מאוד מחמירות, ביבוא אישי הם פטורים לחלוטין מהצורך לעבור בדיקות.

חיים עוז: זה לא שהם פטורים מבדיקות, אלא מהצורך בכלל לעבור בדיקות.

חיים עוז: כמות מדהימה של ציוד שההורים לא מודעים.

חיים עוז: ההורים קונים מוצר, הם חושבים שזה תקין, לפעמים הילדים בגילאים כאלה ואחרים עם הכרטיס של ההורים מזמינים וחושבים שזה תקין.

חיים עוז: אני תיכף אציג פה כמה וכמה מוצרים שהם מאוד מאוד מסוכנים, שלא עברו בדיקות תקינה, כולם פסולים לחלוטין, לא מציע לאף אחד פה לקחת משהו לילדים שלו או לנכדים, לחלוטין, כולם מסוכנים, והמדינה, הממשלה יותר נכון, התנערה מאחריות ומטילה את כל האחריות על ההורים.

חיים עוז: ביבוא האישי היא אומרת, אתה ההורה, אתה מזמין, תהיה אחראי.

חיים עוז: אז יכול להיות שזה גם נכון, אבל כשמדברים בשני קולות, מצד אחד המדינה מעודדת את היבוא האישי במאבק ביוקר המחיה, אנחנו יודעים שבחו"ל יותר זול, יותר זול מסיבות שונות ומשונות, אמרת שלא ניכנס לעניינים המסחריים והכלכליים, רק בענייני בריאות ובטיחות - - -

יפעת שאשא ביטון: אני גם מפאת הכבוד לא עוצרת אותך, למרות שאתה ממש לא בנושא הדיון, אבל אני אתן לך לסיים את דבריך ואני אעשה שוב סדר בנושא הדיון.

יפעת שאשא ביטון: יושב פה גם מאיר קלוגהפט, שניהל איתי את השיח, הוא יודע היטב למה אנחנו יושבים כאן סביב השולחן ואנחנו נתכנס בחזרה מיד לנושא שלנו.

חיים עוז: גברתי יושבת הראש, אני אתמקד בדיוק לנושא הזה.

חיים עוז: מאחר שהממשלה באמת מדברת פה בשני קולות, מצד אחד היא מעודדת את היבוא האישי, על מנת להילחם ביוקר המחיה, מאידך היא יוצאת בקמפיין להזהיר את הציבור מהסכנות שטמונות בזה, אלא שהציבור לא יכול לדעת מה מסוכן מבחינת ההרכב הכימי של מוצר.

חיים עוז: הוא יודע מה ההרכב הכימי של מוצר?

חיים עוז: הוא לוקח – תוכל להביא לי ברווז אחד?

יפעת שאשא ביטון: רק בשביל הפרוטוקול, לא להזכיר שמות של חברות וכאלה, לא לטוב ולא לרע, פשוט אסור לנו מבחינת - - -

חיים עוז: בוודאי, קיבלנו כבר את האזהרה הזו.

חיים עוז: הורה שרואה ברווז כזה תמים ונחמד, שכל הורה נותן לילדיו, לנכדיו, משחק באמבטיה וכך הלאה, הוא לא יודע מה הסכנות שיש בזה.

חיים עוז: בברווז הזה יש כמות פתלטים, חומרים כימיים, ברמה מאוד מאוד מסוכנת.

חיים עוז: אנשי המקצוע יסבירו מה זה הפתלטים, אבל אלה חומרים מאוד מסוכנים.

חיים עוז: יתרה מזאת, בברווז כזה נשלפים מוצרים קטנים עגולים, צפצפה, והצפצפה הזו גורמת לחנק.

חיים עוז: גברתי היושבת ראש, בכל שנה, בשנתיים האחרונות, תשעה ילדים מתים בישראל מחנק, חלקם גם נפצעים.

חיים עוז: זה מצער מאוד לשמוע שחומר כזה קטן, יש פה דוגמאות וכתבות בעיתונות בנושא הזה, זה גורם לחנק, זה גורם למוות, צעצוע כזה, תמים, תמים למראה.

חיים עוז: ויש עוד דברים רבים כאן.

חיים עוז: מה שאנחנו אומרים, אנחנו לא אומרים שכל המוצרים ביבוא אישי צריכים להיבדק כמו ביבוא המסחרי, אבל אנחנו סבורים שצריך למצוא איזה שהוא מנגנון שיגן על הילדים, שיגן על ההורים, אנחנו לא רוצים שאף ילד ייפגע מזה.

חיים עוז: אנחנו חושבים שהמנגנונים שהממשלה מצאה ביבוא המסחרי בבדיקות כדי להגן על הילדים בבטיחות ובבריאות המוצר צריכים להיות איזה שהם מנגנונים קצת יותר מקלים ברמת חומרה כזו או אחרת, לפי המסוכנות של הצעצועים ומוצרי התינוקות, שיהיו בידי ההורים ולא איזה שהיא אזהרה.

חיים עוז: ברשותך, אני רק אדגים משהו.

חיים עוז: אם אנחנו לוקחים מוצרים מאוד פשוטים, לא רק בילדים, אלא ילדים עד גיל 14-13, יש ילדים שהתעוורו מסמן לייזר כזה.

חיים עוז: סמן הלייזר הזה, שאין לו שום סימון, לא יודעים מאיפה הוא, אין שום סימון של סכנות עליו, הוא גורם לעיוורון.

חיים עוז: ילדים התעוורו מסמן כזה.

חיים עוז: ואם אנחנו מדברים על המוצר שבאופן מסחרי כללי נקרא סליים, שהוא מכיל כמות כימיקלים שגורמת במקרים - - -

יפעת שאשא ביטון: יש לי מפעל כזה בבית.

חיים עוז: אני לא יודעת מאיפה קנית את זה.

יפעת שאשא ביטון: הבת שלי עושה.

חיים עוז: המוצר הזה שאני מחזיק, המוצר הזה הוא רעיל, ואם ילד חס וחלילה – ובדרך כלל ילדים קטנים מנסים לטעום בפה, אם החומר הזה נכנס לפיו זה מסוכן מאוד, גורם למחלות רבות.

חיים עוז: ד"ר רות ממכון התקנים אולי תוכל להרחיב מה הסכנות בחומר כזה.

יפעת שאשא ביטון: בעיקר מלכלך.

חיים עוז: או אפילו בקבוק של תינוק.

חיים עוז: בקבוק של תינוק שמכיל חומרים מאוד רעילים, הן הפטמה שלו והן הפלסטיק שלו, פתלטים בכמות מאוד מדהימה.

חיים עוז: ודבר אחרון שאני אדגים, בובה מאוד נחמדה, מתאימה אפילו לתקופה הזו, היא פשוט נפרמת בקלות.

חיים עוז: ילד עם השיניים או עם הידיים, משחק איתו, פורם את זה והחומר הזה פשוט גורם לו לחנק.

חיים עוז: חלק מהמוצרים פה יובאו ביבוא אישי וחלק מהמוצרים שנמצאים פה יובאו ביבוא מסחרי והם נפסלו בבדיקות במכון התקנים, פסילות ברמות מאוד מאוד גבוהות.

חיים עוז: אז תארי לעצמך, גברתי, אם המוצרים האלה ביבוא מסחרי מסודר נפסלו, אז מה קורה ביבוא האישי, שאין להורים בכלל יכולת לעשות את הבדיקות האלה?

חיים עוז: אנחנו מצפים שהוועדה הזאת תצא בקריאה לממשלה, שקודם כל הממשלה תצא בהצהרה שקיימת פה בעיה וצריך להקים איזה שהוא מנגנון ואולי במעקב בוועדה נוספת, בדיון אחר בוועדה, לראות איך הממשלה יוצרת מנגנון כזה שיאפשר גם להביא ביבוא אישי, גם להוריד את יוקר המחיה, אבל מצד שני לא לסכן.

חיים עוז: אני לא שמעתי מאף אחד שמציעים פה תג מחיר לילד, האם על מנת להוזיל את יוקר המחיה תג המחיר לילד הוא עשרה דולר, 12 דולר?

חיים עוז: בוודאי שלא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חיים.

חיים עוז: אז אני מודה לך מאוד ותודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת ואומרת, הדיון פה הוא לא על היבוא האישי, אין לי שום כוונה לפנות כדי לעצור את היבוא האישי, נהפוך הוא, אני לגמרי חושבת שזה מהלך נכון, אני גם חושבת שאנחנו קצת מפספסים בדיון ואני אומר למה.

יפעת שאשא ביטון: הדיון כאן עוסק בבטיחות ילדים, הוא קצת משלים לנו גם את הדיון הקודם שהיינו בו ואני יכולה לומר לך באופן הכי פשוט, כאמא לשלושה ילדים שכבר אינם בגיל שמשחקים בזה, זאת אומרת עברתי הרבה מאוד שנים של צעצועים כאלה, גם מוצרים שקנינו בארץ, יש להם חלקים קטנים שאנחנו כל הזמן מזהירים מפניהם ואנחנו רוצים שהורים יהיו מודעים לכל החלקים הקטנים שיש בחלק מהמשחקים.

יפעת שאשא ביטון: גם בובות מאוד מאוד יקרות, שרכשתי כאן במדינת ישראל, נפרמו, אני יכולה להראות לך כמה כאלה אני ניסיתי לתפור וכמה אחרים פשוט התייאשתי וזרקתי, אבל הן נפתחו ויצא החומר הזה.

יפעת שאשא ביטון: בכלל להוסיף לזה שיש אנשים שלא מייבאים אישית, פשוט כל מדינת ישראל נוסעת לחו"ל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים הרי שגם העניין הזה הולך ומתרחב, קונים שם צעצועים, מביאים את זה יחד איתם.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא עכשיו איך אנחנו מונעים כניסה של צעצוע כזה או אחר, אין שאלה שבתוך הארץ אנחנו צריכים מאוד מאוד לבקר את מה שתחת שליטה שלנו, הדיון הזה, ואני גם סיכמתי עם מאיר באופן מאוד מאוד מפורש, עוסק אך ורק בהעלאה למודעות של הציבור.

יפעת שאשא ביטון: שהציבור יידע איפה ומתי כדאי לו לקנות מוצרי תינוקות, מה הוא צריך לקחת בחשבון כשהוא נותן לילד שלו מוצץ שהוא לא יודע מי ייצר אותו ומה הוא מכיל והוא לא יכול לבדוק את זה כי אין אולי שום תו שאומר לו מה הרכב החומרים.

יפעת שאשא ביטון: וכשהוא נותן לילד שלו בובה ביד, אז ממה הוא צריך להיזהר.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו צריכים, במסגרת הדיון הזה, להביא לציבור כלים כדי לדעת איך הוא מבטיח את ההגנה ואת השלום של הילדים שלו ולא משנה לי היכן הוא רוכש את הצעצועים שלו.

יפעת שאשא ביטון: הוא יכול לרכוש אותם כאן, הוא יכול לרכוש אותם בחו"ל, הוא יכול להביא אותם ביבוא אישי, זה עניין שלו, אני לא נכנסת לזה בכלל, אני רוצה שלציבור יהיו כלים.

יפעת שאשא ביטון: זאת מטרת הדיון ואני מאוד מבקשת, גם מיתר הנוכחים, תנו לנו מהידע המקצועי שלכם בתחום הזה, זה חשוב עבור מי שצופה בנו וזה חשוב עבור מי שירצה אחר כך לקבל את כל המידע הזה.

יפעת שאשא ביטון: ובבקשה, תתמקדו בזה.

יפעת שאשא ביטון: ארגון 'בטרם'.

אביטל אפל פנקס: טוב.

אביטל אפל פנקס: קודם כל באמת הנושא הזה מאוד מורכב, אני אתחיל אולי קצת ברקע.

אביטל אפל פנקס: בארגון 'בטרם' אנחנו רואים חשיבות מאוד מאוד גדולה בתקנים כדי לשמור על בטיחות הילדים, בעיקר כשמדובר במוצרים שהם מוצרי צריכה בסיסיים כמו עריסות, מושבי בטיחות, מוצצים וצעצועים לגיל הרך.

אביטל אפל פנקס: באמת הנושא הזה של איכות המוצר מאוד מאוד חשובה.

אביטל אפל פנקס: בימים אלה אנחנו עורכים מחקר עבור מינהל התקינה בנושא הזה מכיוון שהבעיה הזאת היא בעיה שקיימת, באמת הנושא של בטיחות מוצרים ובטיחות מוצרים לגיל הרך.

אביטל אפל פנקס: אנחנו רואים שהורים רוכשים וימשיכו לרכוש, הם מאוד נעזרים בנושא של קנייה מקוונת, גם לאור העלויות, גם לאור זה שזה מאוד נוח, בעיקר כשאתה הורה לילדים קטנים, בעצם בקבוצות המיקוד שלנו זה עלה, מאוד נוח להם לקנות בקנייה מקוונת ואנחנו רואים גם שיש באמת מודעות נמוכה לנושא הזה של הבטיחות, זה לא אחד מהדברים שהם שוקלים.

אביטל אפל פנקס: הם חושבים, הרבה מהם אמרו לנו בקבוצות המיקוד, שכשהמוצר יגיע יהיה להם את הכלים לבדוק האם הוא בטוח או לא בטוח בעצמם.

אביטל אפל פנקס: אנחנו בדקנו וראינו שהבעיה הזאת היא בעיה שמשותפת, היא גלובלית, ה-OECD עשה דוח מאוד מאוד גדול וראינו שגם הם – גם אנחנו, אגב, כארגון 'בטרם', מגיעות אלינו פניות של הורים על מוצרים לא בטוחים.

אביטל אפל פנקס: אני חושבת שהפנייה הכי קיצונית הייתה, כמה פניות, על מושבי בטיחות, שהם כאילו מושבי בטיחות, הם עשויים רק מבד, והורים שאלו אותנו האם זה בטוח לקנות את המוצרים האלה, כאשר אנחנו ראינו שזה נבדק באנגליה בבדיקות ריסוק והמוצר הזה ממש התפרק, הבובה שנבחנה עפה לחלוטין ממנו.

אביטל אפל פנקס: ובהחלט, גם ב-OECD הם התריעו על זה, על מוצרים לא בטוחים שאפשר לקנות באינטרנט, מוצרים שיש להם ריקול והם עדיין נמכרים וכדומה.

אביטל אפל פנקס: אנחנו חושבים שהמדינה צריכה להצטרף למאמצים של ה-OECD שהם בשני כיוונים.

אביטל אפל פנקס: קודם כל ההנחה היא שאנשים קונים וימשיכו לקנות, זה חלק מהמציאות, וצריך לפעול, אחת, מול החברות של הסחר המקוון, בעצם הם פועלים איתם כדי להעלות מודעות שהם ימכרו מוצרים שהם הרבה יותר בטוחים, שיהיו מודעים לריקולים.

אביטל אפל פנקס: עומדים לעשות עכשיו, יש כל מיני אתרים בינלאומיים, וגם ישראל, אנחנו מקווים, מתחילה להצטרף למפות את אותם ריקולים שיש.

אביטל אפל פנקס: ודבר שני, מאוד מאוד חשוב, כמו שאת אמרת, זה כל הנושא של המודעות של הצרכנים שבאמת, כמו שראינו, היא נמוכה.

אביטל אפל פנקס: אנחנו חושבים שהצרכנות הזאת, שמאוד לא מודעת לבטיחות, חייבת להשתנות וצריך לתת כלים לאותו הורה שימשיך לקנות באינטרנט, לדעת לבחור מוצרים נכונים, להכיר את התקנים, לדוגמה האירופאים.

אביטל אפל פנקס: אם אני קונה מושב בטיחות, לדעת שאלה שניים או שלושת התקנים שבאמת כדאי לי לרכוש אותם, לדעת לשאול האם הם עונים למשל על R44, סתם דוגמה לתקן אחד שהוא מקובל והוא הכי מתקדם, לדעת כשאני פונה לבקש תעודת בדיקה ובאיזה תקנים בינלאומיים אותם מוצרים של תינוקות וילדים כדאי לי לדרוש מאותו מוכר, לבוא ולבקש את תעודת הבדיקה שמעידה שהם עומדים בתקנים האלה, בטח ובטח באותם מוצרים רגישים שפירטתי עליהם קודם לכן.

אביטל אפל פנקס: אגב, אני חייבת לציין שבמסגרת התכנית הלאומית לבטיחות ילדים, יחד עם משרד הכלכלה ומינהל תקינה, ממש עלינו לא מזמן בקמפיין שנותן להורים כלים לדעת איך לקנות באופן הרבה יותר נבון, אני יכולה להראות דוגמה, אם תרצו, לקמפיין הזה.

אביטל אפל פנקס: זה קמפיין גלובלי, שנעשה ביחד עם ה-OECD, אני אראה את זה.

אביטל אפל פנקס: אני אראה שניים, זה שישה סרטונים בעצם.

יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד רוצה להתייחס לדברים, אז בינתיים כשאת מכינה את הסרטון, בבקשה, כרמית, המועצה לשלום הילד.

כרמית פולק כהן: קודם כל אנחנו זיהינו, פנו אלינו מהקרן לבריאות הסביבה, שהם עוסקים בנושא הזה תקופה ארוכה ובאמת הכתבה שציינת שהייתה לאחרונה, היא הייתה בשיתוף עם הקרן לבריאות הסביבה - - -

יפעת שאשא ביטון: שאגב, הממצאים שם חד משמעית תואמים למה שאנחנו אומרים, היו שם מוצרים מאוד מאוד איכותיים, חלקם אפילו יותר איכותיים ממה שנמכר כאן בארץ, ולהיפך.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ראינו גם לכאן וגם לכאן.

כרמית פולק כהן: אני רוצה לחזק את הדברים שאת אומרת, שגם מוצרים שנמצאים כיום בארץ, גם אם קיימים תקנים עדיין אנחנו מגלים שקיימים חומרים מסוכנים במוצרי צריכה לילדים למרות שהם נמכרים בארץ והם נמכרים בחנויות שכל אחד ואחד מאיתנו קונה.

כרמית פולק כהן: לפני הכתבה שהייתה לאחרונה הייתה כתבה נוספת, הבת שלי, לדוגמה, עלתה השנה לכיתה א', שם הראו על עפרונות וכל דבר שאתה קונה, ציוד לכיתה א' בחנויות על פניו הכי לגיטימיות שכל הורה קונה בהן, ואין לנו שום יכולת לדעת.

כרמית פולק כהן: כתוצאה מהחבירה הזאת לקרן לבריאות הסביבה אנחנו חשבנו שמודעות היא אחד הדברים הכי חשובים לציבור ולכן בחודשים הקרובים אנחנו הולכים להעלות באתר מיניסייט ייעודי שכל אחד יוכל להיכנס לאתר הזה ולהבין מה הן הסכנות הקיימות בכל מוצרי הצריכה.

כרמית פולק כהן: כפי שציינת בדיוק, גם במוצרי הצריכה הקיימים היום בארץ ושאנחנו קונים אותם על פניו בחנויות לגיטימיות, בעיקר באמת במוצרי צריכה לפעוטות, שהם סופר קריטיים, אני רואה פה גם מוצצים, יש לי גם ילדים בגיל הזה וגם את הברווזים האלה בבית, אז הם יילכו לפח, אז אני אומרת, גם אני שאני עובדת כל הזמן עם הקרן לבריאות הסביבה, אני כל הזמן מרגישה שהמודעות אצלי עולה לחוסרים שקיימים אפילו בשוק שקיים כאן, אז בטח ובטח בשוק שהוא לגמרי פרוץ והוא של יבוא אישי.

כרמית פולק כהן: אז במובן הזה באמת גם אנחנו סבורים שהמודעות היא הכי חשובה ואנחנו כמובן נשמח לשתף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: רק אני מבקשת, לא לחסוך מהילדים את החוויה של הברווזים, חשוב שתבדקי שהם לא מתפרקים, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאת צריכה, רק לבדוק שהם לא מתפרקים.

כרמית פולק כהן: לא, נאמר שיש בהם עוד דברים, פתלטים.

חיים עוז: יתרה מזה, ברשותך - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, בואו ניתן בבקשה ל'בטרם'.

אביטל אפל פנקס: אנחנו ננסה שוב.

אביטל אפל פנקס: אני רק אומרת, באמת שורה תחתונה, אנחנו חושבים שכדאי שתהיה רשימה מסודרת של משרד הכלכלה, נלך צעד קדימה, ההסברה הזאת לא צריכה להיות חד פעמית, אלא באמת מתמשכת, זו עבודה מאוד קריטית, ושההורים יידעו את מספרי התקנים.

אביטל אפל פנקס: שיהיה להם מקום לבוא, לאותם הורים שחשוב להם, לנסות להגיע לכמה שיותר הורים שיידעו מה לדרוש, שיידעו מה מספרי התקנים באותם מוצרים, רשימה של מוצרים, שהם קריטיים לבטיחות.

אביטל אפל פנקס: (הקרנת סרטון).

אביטל אפל פנקס: זו דוגמה אחת.

אביטל אפל פנקס: היה לנו, כמו שאמרתי, שישה סרטונים.

אביטל אפל פנקס: דוגמה נוספת.

אביטל אפל פנקס: (הקרנת סרטון).

יפעת שאשא ביטון: זה מהמקום המשעשע, לא מהטראומטי.

אביטל אפל פנקס: נכון, כי אנחנו יודעים שהורים ימשיכו לקנות ולכן אנחנו לא רוצים להפחיד ולהרחיק, אלא להיפך, לקדם, ואותם סרטונים מפנים למיניסייט נהדר שממש יש בו המלצות מפורטות לבדוק את אזהרות הגיל, לבקש את תעודות הבדיקה.

אביטל אפל פנקס: המיניסייט מחולק גם לבעלי עסקים שיידעו, שייתן להם מידע קריטי על מכירה של מוצרים בטוחים, וגם לאותם הורים על קנייה של מוצרים בטוחים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לארגון 'בטרם', גם על הקמפיין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהוא מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: זה בסוף הסיפור, הסיפור הוא להעלות מודעות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נוכל לבלום את יכולת הצריכה של ההורים בכל מיני מקומות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, כמו שאמרתי מקודם, אנחנו כל הזמן מדברים על זה שגם מה שרוכשים כאן במדינת ישראל, חשוב שההורים יהיו מודעים ויקפידו על הדברים הקטנים שקשורים בהיפגעות בלתי מכוונת של ילדים, ולצערנו הרב אנחנו פוגשים את זה לא מעט גם בדברים התמימים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מאיר קלוגהפט, ביקשת רשות דיבור.

מאיר קלוגהפט: אני מאיר קלוגהפט, שהרבה זמן היינו בקשר ואני מודה לך מאוד, חברת הכנסת יפעת, על הנכונות לקיים את הדיון החשוב הזה.

מאיר קלוגהפט: שאלת אותי מה נחדש בדיון הזה, אני חושב שכבר מה ששמענו עד עכשיו, כבר יש בו חידושים.

מאיר קלוגהפט: כי ראינו דברים ואנחנו רואים גם בתצוגה מוצרים שהם בהחלט מהווים סיכון, ולא משנה, אפשר לקנות אותם גם בארץ מיבוא מסודר, אם זה לא עובר בדיקה מסודרת במכון התקנים, ויש לצערנו גם תופעה כזאת.

מאיר קלוגהפט: אז מצד אחד אנחנו רוצים לדאוג לבטיחות, מצד שני ברור שיש תופעות שהן באמת מסוכנות, גם ביבוא רגיל לארץ, כשלא עוברים את הבדיקות המסודרות.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להגיד לי שכל מה שעובר את הבדיקה המסודרת אין בו אלמנטים של סכנה שאנחנו צריכים להישמר מפניהם?

יפעת שאשא ביטון: כי אני כופרת לחלוטין, כי יש מוצרים שיש בהם - - -

מאיר קלוגהפט: אני חושב שעל זה יענו ממכון התקנים.

יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא קשור למכון התקנים.

יפעת שאשא ביטון: מאיר, תקשיבו, אני אתעקש על זה, אני לא אתן לדיון הזה לברוח לשום מקום אחר שהוא לא העלאה למודעות בקרב הציבור, ואני אגיד לך למה.

יפעת שאשא ביטון: גם דברים שהם עומדים במכון התקנים, הם עברו את הבדיקה, הם כשירים והכול בסדר, עדיין כשאנחנו מדברים על ילדים בגילאים שונים יש דברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.

יפעת שאשא ביטון: גולה פשוטה, שהיא יכולה להיות משחק והיא יכולה להיות גם חנק, ובלון, כולנו חוגגים עם בלונים ואנחנו יודעים שיש ילדים ששילמו בחיים שלהם בשימוש לא נכון בבלונים.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון פה של כל הדיון הוא להגיד, אין בעיה, זה בסדר, הורים, תיקנו איפה שאתם רוצים, אבל קחו בחשבון ש-, כשאתם קונים מוצץ ואתם לא יודעים איזה חומרים יש בו ומי ייצר אותו ואם הוא עבר את מכון התקנים, תדעו לכם שיש סכנה כזו וכזו.

יפעת שאשא ביטון: כשיש לכם ברווז שהוא נראה תמים, אבל כל החלקים שלו מתפרקים, אז הוא לא תקין, חפשו את המקום שבו זה מיוצר בצורה שהיא מספיק בטיחותית, ואגב, גם שם צריך לבדוק שהצ'ופצ'יק של הברווז לא נופל מפעם לפעם, אנחנו יודעים שיש שחיקה של צעצועים.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו ביקשנו לחדש בדיון הזה ואני חושבת שלשם זה צריך ללכת.

מאיר קלוגהפט: גברתי, אני מסכים לכל מילה שאת אומרת ויש לנו כוונה, אגב זה לא חידוש פה, גם בוועדת הכלכלה, כשישבנו הצגנו בדיוק את הכיוון הזה.

מאיר קלוגהפט: אנחנו לא נגד קנייה באינטרנט.

מאיר קלוגהפט: אגב, למען הגילוי הנאות, גם הילדים שלי קונים באינטרנט.

מאיר קלוגהפט: אני אומר את זה חד משמעית, זו תופעה עולמית, היא קיימת והיא תהיה קיימת, אנחנו לא רוצים לבלום, אנחנו לא רוצים להילחם ביוקר המחיה, ההיפך, אנחנו משתפים פעולה, מורידים מחירים כדי שאנשים יוכלו לקנות וליהנות.

מאיר קלוגהפט: מה שאני רק אומר, להביא למודעות וצריכים כלים, ואמרו על זה מ'בטרם', צריכים כלים איך להביא למודעות, שההורים יידעו שגם גולה היא מסוכנת וגם שקית היא מסוכנת מבחינת חנק, וגם עגלה, לא הכנסתי אותה, היא נמצאת פה, גם עגלה של בובה, לא של תינוק, של בובה, אם לא יודעים שצריך לעבור בדיקה של תקינות ילד יכול להיפצע או לקטוע אצבע כשהוא פותח אותה.

מאיר קלוגהפט: יש שם מנגנון שיכול לקטוע אצבע.

מאיר קלוגהפט: זו דוגמה הכי פשוטה, מי יכול לחשוב שעגלת בובה יכולה להוות סכנה כזו גדולה של פציעה.

מאיר קלוגהפט: לכן אני אומר, אני בהחלט חושב שהדיון הזה, ואמרתי לך את זה גם בשיחות, צריך להביא למודעות יתר בכל מה שקשור.

מאיר קלוגהפט: לכן ביקשנו שיהיו משרד הבריאות, משרד החינוך, כל מי שיכול לתרום בכיוון הזה.

מאיר קלוגהפט: אני לא יודע אם יש פה מישהו ממבקר המדינה - - -

תמי ברנע: לא, הם לא מגיעים.

מאיר קלוגהפט: אז רק אני אומר שגם בדוח האחרון אמרו שיש סכנה בנושאים כאלה שלא נבדקים.

מאיר קלוגהפט: יש את זה בדוח של מבקר המדינה, זאת אומרת מוצרים שנכנסים, לא חשוב באיזה צורה, צריך שתהיה מודעות שהם מהווים סכנה לציבור, לילדים ולציבור.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

מאיר קלוגהפט: אם רצית רק בנושא של מקצועיות, אני חושב שכל מה שמוצג פה, אני עוסק 30 שנה בתחום הזה ואני יכול להגיד שהסכנה הולכת וגדלה ככל שמרבים לקנות בכל מיני צורות, ויש פה מודעות גדולה מאוד לצריכת צעצועים, האידישע מאמא או הסבתא תמיד דואגות שלילדים, לנכדים, לנינים, תמיד יהיה מלאי מספיק גדול של צעצועים ואני חושב שבאמת צריך להיות לזה מודעות נלווית, שלא ייכנסו דברים מסוכנים ושילדים לא ייפצעו חס וחלילה.

מאיר קלוגהפט: יש לנו מספיק צרות אחרות פה, לא צריך גם להגביר את הסכנה מצריכת צעצועים שהם כל כך חיוניים ומוצרים חשובים.

מאיר קלוגהפט: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, מאיר, וכן, חשוב לציין שבעקבות התכתובות בינינו והשיח שניהלנו תקופה ארוכה אנחנו מעלים שוב את הדיון הזה על שולחן הוועדה.

מאיר קלוגהפט: רק להגיד שאפילו כשהיית בחוץ לארץ - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רונן מועלם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

רונן מועלם: אנחנו כאן נמצאים בדיון שבאמת רק להוסיף עוד משהו אחד קטן על מה שכבר נאמר, חייבים לתת כלים לצרכן לצרוך נכון, לדעת לצרוך נכון.

רונן מועלם: אני הייתי באמת שמח אם מישהו היה מעלה נקודה או לתת פה כלים לאותן חברות שמייבאות את המוצרים שנדרשות לעבור בדיקות של תקינה כזו ואחרת.

רונן מועלם: אפילו שיש לפעמים הקלות בתקינה, וזה בסדר, כי זה תהליך ארוך שקרה, שאנשים פשוט יידעו לרדת לרזולוציות של מה לקנות ואיך לקנות כדי להגן.

רונן מועלם: אני רק אתן דוגמה אחת קטנה.

רונן מועלם: אנחנו יבואנים של משקפי שמש, מייצרים לרשתות כפרייבט לייבל, אנחנו היום מול יבוא של משקפי שמש, כן, מקבלים הקלות ממכון התקנים.

רונן מועלם: מכון התקנים נתן הקלות, פתח את השוק לתחרות, הכול בסדר, זה נהדר, זה תוצאה של הורדת יוקר המחיה.

רונן מועלם: מה שקורה, בסופו של דבר כשנכנסים משקפיים למדינת ישראל, אף אחד לא יודע ממה העדשה מורכבת, מה צריך שיהיה בעדשה, איך באיזה שהוא מקום לתת הגנה על העין של הילד.

רונן מועלם: אנחנו, כיבואנים, כשאנחנו עובדים אנחנו נדרשים לעמוד בתקנים מאוד מאוד מחמירים, אנחנו עובדים עם המפעלים שעובדים בתקינה מאוד מאוד מחמירה כלפי העולם ואנחנו כחלק מזה מביאים את הדברים הטובים והאיכותיים.

רונן מועלם: אני אתן דוגמה, אני לא רוצה לנקוב בשם של רשת גדולה מאוד שמשווקת את המשקפיים שאנחנו מייצרים לה.

רונן מועלם: בגלל החשש שמא לא נעמוד בדרישה כזו או אחרת, למרות שאנחנו מביאים את הכול לפי דרישות כאלה ואחרות שאנחנו צריכים לעמוד בהן, אנחנו גם פונים לעוד שני אופטומטריסטים מאוד מקצועיים שיבדקו את המשקפיים וייתנו לי אישור ביד עם חתימה של אופטומטריסט שהמשקף בטוח לשימוש.

רונן מועלם: ההורים, כשהם נכנסים בסופו של דבר לאותה רשת וקונים את המשקפיים פתאום שואלים: אז אוקיי, אז למה המחיר כל כך נמוך?

רונן מועלם: איך יכול להיות?

רונן מועלם: כי המטרה שלנו כיבואנים לתת בסופו של דבר את האפשרות שכל ילד יצרוך את המשקף ויוכל להגן על העיניים, אבל יחד עם זאת פה קורית תקלה שאם המחיר של המוצר נמוך, אז בעצם המוצר אולי לא בטיחותי.

רונן מועלם: אז לא, אני מבקש מהוועדה הזאת, אני שואף לקבל מהוועדה הזאת כלים שייתנו לי אפשרות ליצור קמפיין או דוברות או יחסי ציבור, כן, להגיד להורים, חברים, מה לקנות, מה צריך, איך צריך ומה צריך לעשות כדי לשמור ולהגן על העין של הילד, שהעין היא הדבר הכי הכי חשוב בגוף האדם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, רונן.

יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב, לוועדה אין כלים, אתה יודע, להריץ קמפיינים, אפילו לא על נושאים חשובים שאינם כלכליים והם בתחום טיפולה ואחריותה, אבל הנקודה שאתה מעלה היא מאוד חשובה.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שכל מה שנמכר בארץ בצורה ממוסחרת והכול, גם מבחינתי הוא חייב לעמוד בתקנים שמדינת ישראל קבעה, זה נכון, ואתה אומר את זה בעצמך, שהרבה פעמים יש תפיסה שמה שזול הוא לא באמת איכותי, ומצד שני, אנחנו כן רואים שאנשים פונים לרשתות ולאינטרנט ורוכשים מוצרים בזול כי זו הסיבה שהם שם.

רונן מועלם: אבל, ברשותך, הפחד הוא בסופו של דבר שבעצם יש את המוצר הזול, אבל יש מוצר זול שאנחנו כיבואנים החלטנו להוריד את המחיר כדי שכל אחד יוכל לרכוש מוצר זול ואיכותי ויש את אלה שמביאים את המוצר למדינת ישראל ואז ישנה סכנה של נדידת חומרים, סכנה של פתלטים, כמו שנאמר פה, פלסטיק שנשבר, פלסטיק שמתכופף, שמים את זה בידיים, החומרים הרעילים האלה, זו הסכנה האמיתית.

יפעת שאשא ביטון: רונן, אתה מחזיר אותנו למה שדיברנו קודם.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא מודעות, מודעות, מודעות.

רונן מועלם: בדיוק, מודעות.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא קמפיינים, הסיפור הוא הסברה, בדיוק כפי שהציגו כאן ארגון 'בטרם', על מה שהם עושים בשיתוף עם משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: גם הנושא של משקפיים, אני חושבת שלא תזיק הסברה בנושא.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהרבה מאוד אנשים לא רוכשים משקפיים בכל מקום, כי עין זה דבר רגיש והם באמת מתייחסים לסוג העדשה, אבל, שוב, יש אנשים שמודעים יותר ויש אנשים שמודעים פחות ובגלל שאנחנו נמצאים בתכונה צרכנית כזו שכל העולם פתוח בפני כל אחד בכל זמן, חשוב שהנושאים האלה יעלו למודעות בכל אחת מהגזרות.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על מוצרי תינוקות, אנחנו מדברים על משקפיים ויש כמובן עוד מוצרים רבים אחרים ואני חושבת שאם אנחנו נצליח לגעת בכל אחד מהם ולעשות את ההסברה הנכונה לגביהם אז אולי אנחנו גם נצליח לתת את הכלים.

גלית גלעד: אני אתייחס.

גלית גלעד: אני לא יודעת אם אתם מודעים, אבל חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון קידמה תכנית לאומית לבטיחות ילדים.

גלית גלעד: התכנית הזאת כבר שנה שנייה רצה ויש לה תקציב מאוד מצומצם, הוא תקציב שאמור לסייע להכניס תכניות לממשלה לבטיחות ילדים ובעזרת ה' זה ימשיך מעבר לחמש שנים.

גלית גלעד: אני באה וקוראת לכם, כדי לשנות את התרבות ולהפחית היפגעות ילדים בכל מיני תחומים צריך שותפות בין מגזרית.

גלית גלעד: בואו נשב ביחד ונראה איך אנחנו מאגמים תקציבים.

גלית גלעד: גם אתם עושים פעילות הסברתית, גם אתם שותפים בלהעצים את הילדים, זה לא רק הממשלה, זה לא רק הארגונים החברתיים, בואו ביחד, אם נאחד את השקל שלכם ואת השקל שלנו יהיה לנו הרבה יותר.

גלית גלעד: אני קוראת לכם, בואו, ביחד עם מינהל התקינה, ביחד עם התכנית הלאומית, יש לנו זירה לפעול ויש לנו מטרה מאוד חשובה.

חיים עוז: אנחנו בהחלט בעד, אנחנו נשמח לשתף פעולה אם נוזמן ונביע את דעתנו.

יפעת שאשא ביטון: ראיתם?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמנם לא יכולים, אבל ייצרנו לכם פלטפורמה מצוינת לשיתופי פעולה.

ערן טל: אנחנו פנינו, אני פניתי אישית, אני מרכז את תחום הצעצועים, פנינו אישית לאורלי, שוחחנו איתה, סיכמנו שנדבר בינינו ונראה באמת איך נשתף פעולה לטובת הבטיחות, רק הבטיחות.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מה שיפה, במאמר מוסגר, גלית, שלפני ארבע שנים לא היה כסף בכלל, עכשיו זה תקציב מצומצם.

יפעת שאשא ביטון: בהתחלה ה - - - לא, אני איתך, כמה שיוסיפו לנו אנחנו נהיה יותר מרוצים.

רונן מועלם: אני חושב שמלימון אנחנו יכולים לעשות לימונדה רק אם באמת נשתף פעולה ובאמת, כמו שאמרנו, כולנו פה בדעה של לגרום לאנשים להבין מה צריך לרכוש.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו זו תחילת הדרך, אני לגמרי מסכימה ושיתופי פעולה יעזרו.

יפעת שאשא ביטון: ערן טל, בבקשה.

ערן טל: אני יכול רק להוסיף עוד שתי מילים, אני מרכז את תחום ענף הצעצועים ומוצרי תינוקות בלשכת המסחר.

ערן טל: אני אחזור שוב כי זה כן חשוב, הנושא של היבוא האישי.

ערן טל: אני לא חושב שצריך להתעלם ממנו, חשוב לציין שדברים ש - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מתעלמים, הוא כאן על השולחן, אבל אנחנו לא כופרים בו.

ערן טל: כן, חלילה, אנחנו לא נגד, כמו שאמרנו, אבל כן חשוב להבהיר שביבוא אישי עלולים להיכנס דברים לא תקינים ורוב הסיכוי שייכנסו דברים לא תקינים ביבוא אישי, לצורך העניין.

ערן טל: לי כהורה, יש לי שני ילדים, אני באמת מקפיד יותר על איכות מאשר על כמות, אני אומר לכם את האמת.

ערן טל: אם זו תחפושת של פורים אני באמת בודק שיש לה אישור תקן, אני בודק שהתחפושת תקינה, שכפתורים לא נתלשים ממנה לפני שאני קונה את זה לילדים שלי.

ערן טל: וכן, זה מה שאני חושב שכולנו צריכים לעשות כהורים ובכלל כאזרחים במדינה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: מסכימה לחלוטין, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מי אדוני שביקש רשות דיבור?

יפעת שאשא ביטון: אתה פשוט לא רשום כאן.

שי רייכר: ד"ר שי רייכר, מנהל תחום הערכת סיכונים במשרד הבריאות.

שי רייכר: קודם כל אני כמובן מודה לך על הכינוס של הישיבה והוועדה החשובה הזאת, זה נושא שהוא באמת בראש מעייניו של משרד הבריאות.

שי רייכר: עם זאת אני חייב לכפור בעובדת בסיס, שאתם יוצאים מנקודת הנחה שהסברה היא מהות הכול ולא כך הדבר.

שי רייכר: יש במדינת ישראל חוקים, זה שאני אסביר למישהו שלא מומלץ לו לנהוג מעל 80 קמ"ש לא אומר שאני צריך לסמוך עליו שהוא יודע את זה והוא אכן ינהג כך.

שי רייכר: לכן יש משמעות מאוד מאוד חשובה לחקיקה.

שי רייכר: כל התקנים הישראליים, תקנים רשמיים ומחייבים, המדינה הכירה בהם כתקנים כאלה שיש בהם היבט בריאותי ובטיחותי, שאילולא כן הם לא היו מוגדרים כתקנים רשמיים, ולמעשה מה שעושים כאן, נוצר איזה שהוא מעקף כזה שמאפשר יבוא של מוצרים לא בהכרח מסוכנים, אבל גם לא בהכרח בטוחים.

שי רייכר: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.

שי רייכר: קודם כל אנחנו, כמובן גם כאזרחים וגם כנציגי הממשלה, בעד להוזיל את יוקר המחיה, אין שום שאלה לגבי זה והצעדים שמקדמת הממשלה הם בהחלט לכיוון ראוי.

שי רייכר: עם זאת, ובמקרה הזה יש כאן דו משמעות מילולית, צריך להיזהר לא לשפוך את התינוק עם המים וזה בדיוק המקרה שעליו אנחנו מדברים.

שי רייכר: במקרה הזה, ואני אציג עוד מעט מספר נתונים שאף אחד כאן לא מודע להם, אנחנו מדברים על מצב לא טוב בשוק, בהחלט מצב לא טוב.

שי רייכר: אנחנו יכולים להפנות את ההורים, להפנות את תשומת ליבם, אנחנו יכולים לפרסם באתר של משרד הבריאות ושל משרד הכלכלה, אבל כמה אנשים נכנסים ונחשפים למידע הזה?

שי רייכר: כמה אנשים יודעים לקרוא תווית של צעצוע, או אפילו של מזון?

שי רייכר: יש תוויות על מזון, מי יודע לקרוא את זה?

שי רייכר: וגם אלה שמסתכלים, שהם מיעוט, פחות מ-10% לפי סקר בארצות הברית, אולי 2% מתוך המיעוט שכן מסתכל מבין מה המשמעות.

שי רייכר: אגב, החומר נקרא פתלטים ולא בשום גרסה אחרת, והוא בהחלט חומר בעייתי מאוד, הוא משבש פעילות הורמונלית, בילדים זה מאוד מאוד משמעותי.

שי רייכר: עכשיו, העובדה היא שהמדינה החריגה מוצרים מסוימים מצו יבוא אישי, למשל מוצרים שקשורים לרכב, בטיחות רכב, למה לא לסמוך על מישהו שיביא ושהוא יודע ממי הוא קונה?

שי רייכר: החריגו ציוד רפואי, למה?

שי רייכר: אם אנחנו סומכים על זה שכל אחד יכול לקנות ציוד רפואי כאוות נפשו, אז אין שום בעיה, אבל זה לא המצב.

שי רייכר: בצעצועי ילדים, ואני אתן פה כמה נתונים כדי שתבינו על מה מדובר, אז מנתונים של מכון התקנים, ואני אציג אותם, לא בשם המכון, כי לא קיבלתי הרשאה לכך, אבל הנתונים הגיעו מהמכון, אז אם למשל אנחנו מדברים על עגלות ילדים בחמש השנים האחרונות, מישהו יודע כמה מוצרים נפסלו?

שי רייכר: השערה?

קריאה: ביבוא הרשמי?

שי רייכר: ביבוא רשמי, כלומר ביבוא כזה שהיבואן ידע שככל הנראה המוצר הוא בסדר, אחרת מלכתחילה הוא לא היה מנסה לייבא אותו, הרי הם לא מעוניינים לשלם סתם על הבדיקות.

שי רייכר: 28% מעגלות הילדים נפסלו ונעצרו מלהיות משווקות בישראל.

שי רייכר: מיטות לתינוקות, 33.8%.

שי רייכר: לולים – בין 25% ל-48% נפסלו.

שי רייכר: אלה מוצרים שהצרכן, בהנחה שהוא מזמין אותם באינטרנט או מביא אותם ביבוא אישי, הוא אפילו לא מודע לבעיה ולכן העלאת מודעות היא חלק קטן מתוך הפאזל.

יפעת שאשא ביטון: מה אתה מציע, שי?

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר פה בכמה רבדים, אחת, אתה מדבר על היבוא הרשמי.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה, אתה צודק, יש חוקים במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: מי שרוצה לייבא מסחרית יש פה חוק מאוד מאוד ברור ואנחנו – ממה שאתה מציג, כפי שבדיוק אתה ביקשת, יש פה חוקים מאוד ברורים במדינת ישראל, מי שמבקש לייבא לצורך מסחר החוק גם מוכיח את עצמו, אנחנו רואים, נעשית הבדיקה שצריך ומונעים שיווק ומסחר של מוצרים שלא עומדים בתקן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כאן בסיטואציה שהיא אחרת, שאנחנו מסתכלים על צעצועים שנכנסים לתיק של כל אדם, זה לא רק אם ייבאו אותם באינטרנט, ואנחנו אמרנו את זה גם קודם, נסעת לחו"ל, אתה קונה מתנות, אתה צריך שתהיה לך מודעות מה אתה קונה, אם אתה באמת אתה רוצה לקנות את זה איכותי, פחות איכותי, מה המשמעות שאתה קונה צעצוע לילד קטן, מה כדאי שתבדוק כדי שלא תסכן את הבטיחות שלו.

יפעת שאשא ביטון: אז נכון, הסברה היא לא חזות הכול, אבל אנחנו בטח לא נחוקק מניעה מאנשים לייבא לתוך הארץ ביבוא אישי או לקנות מתנות כשהם נוסעים לחו"ל ולהכניס אותם ארצה, ולכן אין מה לעשות, הכלי שעומד כרגע בפנינו זה עניין של הסברה, זה עניין של מודעות, זה עניין של על מה לשים את האצבע ואמרנו את זה גם מקודם, לא רק במה שקשור ליבוא אישי, גם לגבי מוצרים שנרכשים כאן בארץ.

יפעת שאשא ביטון: אז מהסקירה שנתת אני רק יכולה לומר, כל הכבוד למדינת ישראל שגם יש את החוקים הרשמיים וגם היא מטפלת בהם, אתה נתת בעצמך את הדוגמאות של כמה מוצרים שנמנע המסחר בהם בתוך המדינה, כך שאני לא באמת מצליחה להבין לאן אתה מכוון בהקשר של מה שאנחנו יושבים פה.

שי רייכר: אז אני אחדד את הנקודה.

שי רייכר: בצו יבוא אישי מבחינה כמותית ההגדרה היא לא מספיק טובה.

שי רייכר: קודם כל ההגדרה 'יבוא אישי לאדם ולמשפחתו'.

שי רייכר: אנחנו כולנו ישראלים, אנחנו משפחה אחת, האם לי מותר להביא חמש עגלות ביבוא?

שי רייכר: שישה משלוחים ביום במשך שנה?

שי רייכר: מדובר בארבעה מיליון שקלים, זה יבוא אישי או לא יבוא אישי?

שי רייכר: אין לנו שום יכולת למנוע את המגמה שבה אנשים רוכשים באינטרנט.

שי רייכר: זה בסדר גמור, אנחנו לא מתנגדים - - -

יפעת שאשא ביטון: אני מתקשה להאמין שבן אדם ממוצע ירכוש חמש עגלות ויעשה את זה במספר משלוחים.

יפעת שאשא ביטון: זה הופך להיות מסחר.

יפעת שאשא ביטון: בוא, אף אחד מאיתנו הוא לא איש כלכלה, אבל - - -

שי רייכר: אבל מי יכול לבדוק את זה?

יפעת שאשא ביטון: אבל אתה גם מפספס את הדיון, כי הדיון פה עכשיו, הסיפור פה הוא לא העניין של היבוא וכמה אתה מייבא ואיך אנחנו מוודאים שבאמת אנשים לא משתמשים ביבוא האישי לצרכי מסחר, כי כשאנחנו קיימנו דיון דומה, לצורך העניין, ישב פה משרד הכלכלה ואמר איך מונעים את זה.

יפעת שאשא ביטון: הדיון כאן הוא בטיחות ילדים, הדיון כאן הוא איך אנחנו מוודאים שציבור שרוכש דרך האינטרנט, בין אם בישראל ובין אם במקומות אחרים, צעצועים או כל עזר שמשמש לילדים, הוא יהיה בטוח, הוא יהיה בטוח לשימוש.

יפעת שאשא ביטון: זאת המהות.

שי רייכר: אז אני מבקש לחדד את ה - - -

כרמית פולק כהן: אבל אני חייבת לשאול.

כרמית פולק כהן: אתה ממשרד הבריאות, אתה אומר שיש תקנים רשמיים מחייבים.

כרמית פולק כהן: אל"ף, האם לכל מוצרי התינוקות?

שי רייכר: לא.

כרמית פולק כהן: יפה.

כרמית פולק כהן: דבר שני, האם אתם, כמשרד הבריאות, יושבים בכל ועדה שמחליטה על תקן למוצרי צריכה לתינוקות ולפעוטות?

שי רייכר: אני אשמח לענות.

כרמית פולק כהן: לא, נכון?

שי רייכר: את שואלת ועונה.

שי רייכר: אני אשמח לענות.

שי רייכר: קודם כל כל המוצרים שעלו כאן לדיון, אם אנחנו מדברים על הלייזרים ואם אנחנו מדברים על עפרונות והדברים האלה - - -

יפעת שאשא ביטון: אגב, דיברנו עליהם וקיימנו דיון שלם רק סביב הלייזר ו - - -

שי רייכר: והמחקר שאני הייתי שותף לו, של משרד הבריאות עם מכון התקנים ואוניברסיטת חיפה בהקשר לכל מה שמדובר על תכשיטי ילדים עם עופרת ברמות מאוד מאוד גבוהות - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, שנמכרים, אגב, בארץ, לא ביבוא אישי.

שי רייכר: נכון, אבל למה זה קרה?

שי רייכר: שכחו לציין.

שי רייכר: כי בדיוק עבור המוצרים האלה אין תקינה ישראלית מחייבת.

שי רייכר: אין.

שי רייכר: עכשיו יש, משרד הבריאות קידם תקינה, בזכות משרד הבריאות קודמה תקינה שעכשיו היא רשמית כדי לוודא שהמוצרים האלה יהיו בטוחים.

יפעת שאשא ביטון: מצוין, מצוין.

יפעת שאשא ביטון: מה שקורה בדל"ת אמותינו, יש לנו אחריות אפילו חוקית בנושא.

שי רייכר: נכון, אבל צריך להבין שדל"ת אמותינו היום, בעולם גלובלי, לא יכולה להשית את כל האחריות על הציבור.

שי רייכר: כולנו אנשים משכילים ונבונים ומכירים את החומר ואנחנו יודעים ללכת ולהיכנס לאתר של משרד הכלכלה ול'בטרם' ולאגודה לזכויות הילד ולכל מיני מקומות ולחפש את המידע, אני חייב להגיד שהאנשים בארץ, לא כולם מודעים.

שי רייכר: להעלות מודעות זה יופי, כמה אנשים יראו את הסרטון הזה?

יפעת שאשא ביטון: מה אתה מציע, שי?

יפעת שאשא ביטון: כי אני קצת לא מבינה לאן זה הולך, מהסיבה הפשוטה, שכן, דל"ת אמותינו, מבחינת האחריות שלנו, ובואו לא נהיה פטרונים, זה בתוך מה שקורה במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: אני מכניסה מסחר למדינת ישראל, אני משווקת אותו כאן בתוך המדינה יש לי אחריות שהמוצרים שאנחנו מוכרים יהיו מוצרים תקינים ואנחנו נלחמים פה לא פעם על הנושא של התקינה, גם מכון התקנים שותף בדיונים, כי מה שקורה אצלנו בבית, יש לנו אחריות מלאה.

יפעת שאשא ביטון: אתה יכול להיות אחראי על כל ישראלי, ויש מאות אלפי ישראלים שנוסעים לחו"ל, לא מייבאים באינטרנט, נוסעים לחו"ל ומביאים איתם מוצרים שונים ומגוונים, אתה יכול להיות אחראי על החקיקה שלהם?

יפעת שאשא ביטון: בוודאי שיש פה גם עניין של אחריות של ציבור מבחינת מה שהוא רוכש שלא בתוך שטחי המדינה, זה פעם אחת, ופעם שנייה, אני לא יודעת אם הייתי מגדירה את זה אחריות, אבל הייתי מגדירה את זה, שוב, מודעות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים כמדינה לצרכנים את הכלים כדי לדעת למה הם צריכים להתייחס כשהם רוכשים מוצר כזה או אחר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו מדברים פה על מוצרי ילדים, אבל קונים הכול, קונים חולצות וקונים נעליים, כשאנחנו יודעים שגם נעל שהיא לא עשויה היטב, יש לה את הנזקים שלה, ואני יכולה לפרוט לך פה עוד שורה שלמה של מוצרים, כולל מזון שרוכשים וממתקים.

יפעת שאשא ביטון: אז בוא, אנחנו - - -

חיים עוז: אבל מאידך, מזון לתינוקות הוחרג ביבוא אישי.

חיים עוז: כלומר מבינים את הסכנה הטמונה בזה - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל אם אני עכשיו נוסעת לחו"ל ואני אקנה, אני יכולה להביא.

חיים עוז: את יכולה להביא.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שלמרות שהמדינה שלי אמרה ש - - -

חיים עוז: אבל לא בחסות המדינה.

יפעת שאשא ביטון: שנייה רגע.

יפעת שאשא ביטון: למרות שהמדינה שלי אמרה: תקשיבו, אנחנו מאפשרים את הסחר החופשי ואנחנו מאפשרים להביא, אבל פה אנחנו אומרים לכם שזה רגיש מדי מכדי שאנחנו נאפשר את היבוא של זה ואני בכל זאת הולכת ורוכשת.

יפעת שאשא ביטון: אז כן, יש פה גם איזה שהיא אחריות אישית שלי.

יפעת שאשא ביטון: \

יפעת שאשא ביטון: אז, שי, אם יש לך איזה שהיא הצעה קונקרטית, ואנחנו נגיד לך כוועדה אם אנחנו מסכימים או לא, אבל אם יש לך הצעה קונקרטית, בבקשה, אנחנו נשמח.

יפעת שאשא ביטון: ואם לא, אז אנחנו נתקדם.

שי רייכר: כן.

שי רייכר: קודם כל אני רוצה להגיד, למקרה שלא הובנתי, שוב, אנחנו לא נגד יבוא אישי, העובדה היא שאנחנו לא מתנגדים לרוב המוצרים שמיובאים באופן אישי.

שי רייכר: המוצרים הספציפיים האלה, לקבוצה הזו, שהיא בדיוק הפוקוס של הוועדה הזאת ומתפקידה של הוועדה הזאת להגן על האוכלוסייה הפגיעה והרגישה הזאת, ומכאן צריכה בהחלט לצאת אמירה שמדובר כאן בקבוצה שמן הראוי לשקול מחדש את פתיחת הגבולות באופן בלתי מבוקר.

שי רייכר: ההצעה שלנו נאמרה לאורך כל הדרך, בוודאי שאני לא יכול למנוע ממך להיכנס לאתר מקוון ולעשות רכישה באינטרנט, אני לא אגיע אלייך הביתה לבדוק שהעגלה היא תקינה, עם זאת, כשאני נותן חסות של מדינה, ברגע שאת עושה משהו אישי את מודעת לסכנות או לא מודעת לסכנות - - -

יפעת שאשא ביטון: מה אתה מציע, שי?

יפעת שאשא ביטון: הבנתי את זה, זה כבר חזרת, מה אתה מציע?

יפעת שאשא ביטון: מה, לעצור את היבוא של צעצועים ומוצרים לילדים?

שי רייכר: מה שאנחנו מציעים זה בהחלט לתת תשומת לב מיוחדת לקבוצת המוצרים הזו, לא לאפשר יבוא בלתי מוגבל שלה, אין סיבה שאדם יוכל לייבא 100 עגלות בשנה.

שי רייכר: אם רוצים לעשות יבוא אישי, אז הוא יכול להביא שתיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אתה עכשיו מטפל בסוגיה אחרת, אנחנו ממש לא שם ומי שעושה את זה הוא פושע, כי זה לא – הוא מזמין את זה לשם מסחר.

שי רייכר: לא, הוא יביא למשפחה שלו.

שי רייכר: מה פתאום פושע?

יפעת שאשא ביטון: 100 עגלות ל-100 תינוקות?

שי רייכר: כן.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה להישמע גזענית, אבל אוקיי, בסדר.

יפעת שאשא ביטון: שי, אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה, אנחנו לא שם, אני לא מתיימרת לעצור יבוא של מוצרי ילדים - - -

שי רייכר: גם אנחנו לא.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאתה אמרת, שיהיה – איך אתה הגדרת את זה?

יפעת שאשא ביטון: שתהיה תשומת לב מוגברת.

יפעת שאשא ביטון: אז תשומת הלב המוגברת היא בזה שאנחנו נהיה שם כדי להגיד: חברים, כשאתם עושים את זה מה כדאי שתיקחו בחשבון.

שי רייכר: אבל לא רק ברמת המודעות.

יפעת שאשא ביטון: אז באיזה רמה?

שי רייכר: ברמה הפרקטית, ברמה הפיקוחית.

יפעת שאשא ביטון: מה פיקוחית?

יפעת שאשא ביטון: שנפתח את כל הצעצועים שעכשיו מביאים מכל המקומות בעולם ביבוא האישי?

שי רייכר: לא.

יפעת שאשא ביטון: אז מה?

שי רייכר: יש לנו עכשיו נתונים, אנחנו יודעים מה מגיע לארץ, אנחנו יודעים מה נעצר, אנחנו עושים הערכת סיכונים, ניהול סיכונים, ברגע שכל המידע הזה חשוף בפנינו אנחנו נוכל להגיד, אופניים כן, מוצצים לא, עגלות כן, סקטבורדים לא.

שי רייכר: אלה דברים שמן הראוי שעדיין המדינה תיקח אחריות ותדע להגיד לציבור: שתדעו שמה שאתם קונים הוא בהחלט לא אומר שזה בטוח במאה אחוז, הכול פה הסתברותי.

שי רייכר: יש בישראל מוצרים שעברו תו תקן ועברו מכון התקנים שיכולות להיות בהם בעיות, אבל יש יותר מוצרים שמביאים מסין או מאינדונזיה או מהודו, שעלולה להיות בהם בעיה וזה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: רובם נוסעים לאירופה, שם אנחנו יכולים להיות רגועים בגזרה הזו?

שי רייכר: לא בהכרח.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני אומרת את זה קצת בציניות, כי אני חושבת, בעיניי בתפיסה אנחנו מפספסים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, משרד הכלכלה.

אנואר חילף: שמי אנואר חילף, אני אחראי על תחום הרגולציה על היבוא.

אנואר חילף: בגדול אנחנו די חוזרים על עצמנו מבחינת שיש פה תפיסה, גם בתוך הממשלה, והתמודדנו איתה בהרבה דיונים, כולל בחדר הזה, תפיסה שאומרת שצריך לפקח על הכול.

אנואר חילף: יש משרדים, אין מה לעשות, שאחראים רק על הסיכון, בריאות הציבור, בטיחות הציבור, אני מבין את משרד הבריאות, גם בתחום התמרוקים, גם בתחום המזון, הם חושבים שרגולציה מאפסת סיכון, זה לא העולם של היום.

אנואר חילף: בכל המדינות הכלכלה הדיגיטלית זה משהו שכובש את כל העולם, ישראל חייבת להיות שם.

אנואר חילף: אם את מסתכלת על דוח בנק ישראל לשנת 2017 את רואה כמה היבוא האישי תרם להורדת מחירים בתחום שיבוא אישי נמצא שם.

אנואר חילף: ההצגה שכאילו נפתח פה תחום חדש ליבוא אישי היא לא נכונה, המוצרים האלה תמיד היו מותרים ביבוא אישי.

אנואר חילף: מה שקרה, שיש הסדרה מסוימת שבעצם משרד הבריאות אומר: חברים, הכמויות שם מוגזמות מאוד.

אנואר חילף: ההנחה שמישהו יכול לייבא 100 מוצרים בשנה היא לא נכונה בבסיסה, יש לי סיכום של כמויות, המכס יוכל להרחיב, עשינו את זה יחד איתם - - -

יפעת שאשא ביטון: זה מנותק קצת ממה ש - - -

אנואר חילף: כן, שבא ומתייחס למצב הזה.

אנואר חילף: מה רוצים בעצם למנוע בכמויות?

אנואר חילף: רק לחדד, שמישהו רמאי שרוצה לייבא יבוא מסחרי, למכור לאנשים ולהיכנס במסגרת של יבוא אישי.

אנואר חילף: הבן אדם הפרטי, אם באים ומטילים רגולציה על העולם הזה, וזו ממשלה שכבר החליטה שהיא לא עושה את זה במוצרים האלה, היא בעצם באה ומונעת את היבוא האישי.

אנואר חילף: בן אדם לא יכול ללכת למכון התקנים, עם מוצר שעולה 300 שקל ולשלם עוד כמה מאות שקלים, אתה פשוט חוסם את היבוא האישי.

אנואר חילף: עכשיו, העלאת המודעות זה צעד שנעשה עכשיו בשיתוף עם ארגון 'בטרם'.

אנואר חילף: הממונה על התקינה עובד על זה חזק, אנחנו מעלים גם מערכת שמנגישה רגולציה, כל רגולטור יכול להעלות שם מה שהוא רוצה, לדעתי זה הכיוון להתמודד עם זה, כי הדבר הזה יילך ויגדל.

אנואר חילף: היבוא האישי, למי שיודע, צומח ב-25% בשנה וקצב הצמיחה הזה עולה.

אנואר חילף: לעצור את זה אי אפשר, לבוא ולהטיל רגולציה על זה יהיה לא נכון, ואני חושב שכיוון המודעות הוא הדבר הנכון.

אנואר חילף: וכמו שנאמר פה, אני רק בא ומחדד, שמשרד הכלכלה תומך בזה, פועל לכיוון הדברים האלה ומציע צעדים פרקטיים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להשלים נקודה נוספת לשי.

יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת על כך שההסברה מתקיימת בתוך האתרים של המשרדים ובעיניי זה באמת לא יעיל בעליל.

יפעת שאשא ביטון: להגיד, הנה, העליתי את זה עכשיו לאתר, זה לצאת ידי חובה כי אנחנו לא ניכנס פנימה כדי לחפש ממה שאנחנו צריכים להיזהר, אתם צריכים לצאת החוצה לציבור.

יפעת שאשא ביטון: אם המשרדים חושבים שהם יישבו אצלם בבית ויעשו את הכול לעצמם בבית וכשהציבור יגיע אז הוא יראה, אז אתם טועים.

יפעת שאשא ביטון: אתם טועים והגיע הזמן שנשנה את התפיסה הזו, אתם צריכים לצאת החוצה לציבור, אתם צריכים לדאוג להגיע לציבור כדי שהציבור יידע מה אתם באמת רוצים להזהיר מפניו ולא הפוך.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני חושבת שאם מכל הדיון הזה התרומה הקטנה תהיה בזה שמשרד הבריאות ייצא החוצה ולא יחכה שהציבור יבוא אליו, אז אנחנו כבר עשינו את שלנו.

שי רייכר: אז אני רק אגיד שהסמכות היא לא של משרד הבריאות, הסמכות היא של משרד הכלכלה לאכיפה של כל התקנים הרשמיים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת עכשיו על האכיפה של התקנים, אני מדברת על הבריאות של הציבור, נקודה.

שי רייכר: לא, סליחה, אז אני אגיד שבהינתן שבאמת יש חריגה מתקן רשמי בישראל, משרד הכלכלה מפרסם בשלושה עיתונים יומיים הודעות בגודל כזה.

שי רייכר: כמה אנשים רואים אותן?

שי רייכר: זה לא בתוך אתר המשרד, זה יוצא החוצה: שימו לב, יש כאן צעצוע מסוכן.

יפעת שאשא ביטון: שי, אנחנו באותו חדר?

שי רייכר: אנחנו באותו חדר.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה.

יפעת שאשא ביטון: אתה עוד פעם, אני מדברת איתך עכשיו על הנושא של הדיון, צעצועים שמייבאים אנשים ביבוא אישי, ואתה חוזר איתי עכשיו לעניין של התקינה במדינת ישראל ומי לא פועל לפי התקן - - -

שי רייכר: ואני מסביר שלתקינה יש משמעות ואסור לנו לבטל אותה בזה שתהיה הסברה טובה יותר.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא מבטלים את התקינה.

שי רייכר: הסברה היא עוד נדבך, היא לא מהות הכול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מבטלים את התקינה, אנחנו רק אומרים שאת כל מה שהעלית כאן והזהרת מפניו ואתה חושב שחשוב שהציבור שיידע, פשוט תוציאו החוצה, לא רק בהקשר של מה שנכנס למדינת ישראל ובודקים את התקן שלו, אלא לגבי כל מה שבן אדם חושב להביא מכל מדינה שהוא מטייל בה בעולם.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פשוט כאילו מדברים בשני קווים מקבילים.

יפעת שאשא ביטון: גברתי פה רצתה להתייחס.

רקפת ישי: אני רקפת ישי, מהממונה על יבוא אישי במכס.

רקפת ישי: אני רציתי רק להבהיר, כי דיברתם על הכנסה לארץ של מי שנוסע לחו"ל, יש חוקים, יש תקנות, יש רגולציה על מוצרים ביבוא אישי, זה חל גם על מי שקונה אותם בחו"ל ומכניס אותם לארץ.

רקפת ישי: זאת אומרת אם יש מוצר כמו קורקינט חשמלי, למשל, שצריך אישור של מעבדה מוסמכת, אז גם אם הוא יביא את זה איתו יעצרו אותו במסלול הירוק ויבקשו ממנו - - -

יפעת שאשא ביטון: ואם אני אביא - - -

רקפת ישי: זה בדיוק היה בהקשר של המטרנה.

רקפת ישי: אם תביאי מטרנה לא ייתנו לך להכניס אותה לארץ.

יפעת שאשא ביטון: מאיפה את יודעת איפה קניתי?

רקפת ישי: זה לא משנה איפה קנית, זה אסור ביבוא אישי.

רקפת ישי: רק רציתי להבהיר שיבוא זה גם הכנסה לארץ כשאת נכנסת מחו"ל.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, בואו רגע, בואו נהיה אמיתיים, אם אני עכשיו עם תינוק, נסעתי, את לא תיקחי לי את האוכל של התינוק שלי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: מה, יש לי קופסה פתוחה, את תיקחי לי אותה?

קריאה: למה לא?

יפעת שאשא ביטון: כי הילד הזה צריך לאכול בעוד שעתיים, מה אני אתן לו?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לו: לקחו לך את זה - - -

משה בר: אז תיקני חוקי.

יפעת שאשא ביטון: קניתי חוקי, אתה יודע אם הבאתי את זה מהארץ או לא?

יפעת שאשא ביטון: מה שאני מנסה ל - -

משה בר: אל תכניסי.

יפעת שאשא ביטון: מה אני לא אכניס?

יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו מגיעה חזרה לארץ עם אוכל של הילד שלי, אתה תגיד לי: אני לא יודע איפה רכשת את זה, אני זורק לך את האוכל?

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, למה אני אומרת?

יפעת שאשא ביטון: אתם לא תעשו את זה, אני יצאתי עם תינוקות וחזרתי.

יפעת שאשא ביטון: אני יצאתי מהארץ עם תינוקות וחזרתי עם תינוקות, אני לא קניתי תחליפי מזון לתינוקות בחו"ל, אני קונה אותם רק בארץ, ולא כי זה לא חוקי, כי מה לעשות אני קצת יותר פולנייה ממה שנולדתי, אבל אף אחד לא לקח לי את זה וגם לא הייתי נותנת שייקחו לי את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משהו שהוא ריאלי, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: כשאתה יוצא - - -

משה בר: מישהו במכס אומר לך: תני לי, אז את נותנת לו.

משה בר: את לא עבריינית.

יפעת שאשא ביטון: אתה תגיד במכס שאני אתן לך את האבקה של המזון?

משה בר: כן.

יפעת שאשא ביטון: תסלח לי, אתה לא מחובר.

משה בר: אם זה לא חוקי.

יפעת שאשא ביטון: מה לא חוקי?

יפעת שאשא ביטון: מה לא חוקי?

יפעת שאשא ביטון: הילד הזה צריך לאכול בעוד שעתיים.

רקפת ישי: אנחנו מדברים על אדם שנסע לחו"ל, ראה ש - - -

משה בר: אם קנית בחו"ל ואסור להביא?

משה בר: מה את אומרת, שלאנשים מותר להיות עבריינים?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך מה אני אומרת.

יפעת שאשא ביטון: זה מחזיר אותי קצת לדיון - - -

אנואר חילף: לא, אבל מה הקשר?

אנואר חילף: זה לא העניין - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: זה מחזיר אותי קצת לדיון שהיה כאן בצד, שבסוף בסוף אנחנו צריכים להיות שם במקום שההורים מבינים שלקנות בחוץ, לא משנה, נתתי דוגמה של תחליף מזון כי זה הכי פשוט ואני בשוק בכלל שאתה מתעקש שייקחו את זה ואני אומרת לך שלא ייקחו את זה כי לא לקחו לי את זה אף פעם, בסוף בסוף אנשים צריכים לעשות את החשבון ולהיות מודעים למה הם נותנים לילדים שלהם ומה לא.

יפעת שאשא ביטון: אני גם מוצצים לא קניתי, מימיי לא קניתי בחו"ל, גם כשהם היו של חברה מסוימת - - -

שי רייכר: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי ככה, כי לי יש את האחריות האישית והמודעות האישית.

שי רייכר: מודעות, אולי אין ל-98% מהציבור.

יפעת שאשא ביטון: ואמרתי לך, אני לא יודעת אם זה מודעות יותר או פולניות יותר, אבל אני באמת לא עשיתי את זה.

שי רייכר: יש לך מודעות, כל הכבוד.

שי רייכר: כי לך יש מודעות.

שי רייכר: ולאחרים לא.

יפעת שאשא ביטון: לשם אנחנו צריכים להביא את הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להביא את הציבור דווקא היום, בעולם שהוא כל כך פתוח והוא כל כך מאפשר והדברים הם כל כך נגישים, להיות מודעים לסוגיות האלה.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה יש לנו את העבודה המשותפת, גם עם הארגונים וגם עכשיו אני רואה שמזמינים שותפים נוספים, כדי שביחד אנחנו נביא את זה לציבור.

יפעת שאשא ביטון: ואתה יודע מה?

יפעת שאשא ביטון: ככל שהציבור יהיה מודע יותר יהיו הרבה מאוד דברים שהוא יעדיף לקנות פה, תחת ההשגחה והחוק של מדינת ישראל, וזה לא כי אני עכשיו משכנעת את הציבור לקנות כאן, אלא כי יש דברים שאנחנו חושבים שאנחנו צריכים לדעת שאנחנו סומכים על מה שאנחנו קונים.

יפעת שאשא ביטון: זאת הדוגמה שאני נתתי ולשם אני כיוונתי ובטח ובטח לא לכאלה שיכניסו משהו כי זה בניגוד לחוק.

שי רייכר: אני לא מכיר הורה אחד שבשם כמה שקלים, אם הוא יידע שיש סיכון, גם אם הוא לא 100%, סיכון גבוה יותר, הוא יעדיף לא לחסוך כמה שקלים ולקנות מוצר טוב יותר ובטוח יותר.

יפעת שאשא ביטון: תתפלא, אבל יש.

שי רייכר: וזה התפקיד שלנו לעזור אם יש - - -

יפעת שאשא ביטון: תתפלא.

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, חלקכם מנותקים כאן, סביב השולחן, יש הרבה.

שי רייכר: אם יש כזה אז אנחנו מזמינים אותו לדיון אצלנו ונסביר לו למה זה לא כדאי.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: רצה האדון שאחריך, אבל ממש בקצרה.

הרצל דיב כהן: בכותרת.

הרצל דיב כהן: את דיברת כל הזמן על מישהו שיוצא לחו"ל וקונה - - -

תמי ברנע: רק תציג את עצמך, אדוני.

הרצל דיב כהן: קוראים לי הרצל דיב כהן, מלשכת המסחר.

יפעת שאשא ביטון: כל הלשכה פה, מי נשאר לעבוד?

קריאה: לא, הוא יבואן.

הרצל דיב כהן: לא משנה, מטעם הלשכה הגעתי.

הרצל דיב כהן: כשהוא קונה בחנות בחו"ל, אני לא רוצה להגיד באחוזים, מי שמוכר בחנות אז זה כבר מוצר שנבדק כשהוא קנה אותו, הוא ייבא אותו מאיזה שהוא מקום, אבל מישהו שקונה באינטרנט הוא לא יודע מאיפה הוא מביא מה.

הרצל דיב כהן: זה שונה, אם מישהו קונה בחו"ל בחנות מסודרת וידועה והוא מביא את זה לארץ, ממישהו שקונה סתם באתר מסוים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, קודם כל זה תלוי וזה לא גורף לא לכאן ולא לכאן, אבל משרד הכלכלה רוצה להתייחס לזה, ואני יכולה להגיד לך שאני קניתי הרבה דברים שהם לא אכילים בעליל ולא היו עוברים פה שום תקינה במדינת ישראל, אין לי מושג איך מוכרים את זה שם.

יפעת שאשא ביטון: אבל, שוב, זה עניין שהוא באמת אישי, של כמה אנחנו מודעים ושמים לב לדברים האלה והשאיפה היא, ולא סתם אנחנו יושבים כאן, שכמה שיותר אנשים בציבור יהיו במקום הזה שהם מסוגלים לעשות את ההבחנה הזאת.

אנואר חילף: צריך להבהיר עוד משהו שגם לא פופולרי להגיד בתוך משרדי הממשלה, הרגולציה הישראלית מתעדכנת תמיד באיחור, לשכת המסחר סובלת מזה.

אנואר חילף: יכול להיווצר מצב ביבוא אישי שאת יכולה להביא מוצר שעומד בתקן בינלאומי מעודכן יותר, והדבר הזה, את לא תשמעי, כל פעם שאני אומר את זה מול החברים, עכשיו את נותנת לי הזדמנות, אבל בדרך כלל מסתירים את הדבר הזה כי אין מה לעשות, אנחנו כממשלה צריכים להאיץ את קצב עדכון הרגולציה שלנו בהרבה ממה שקורה היום.

יפעת שאשא ביטון: אני רמזתי על זה מקודם.

אנואר חילף: היבוא האישי הוא גם הזדמנות, הוא לא רק סיכון, הוא נותן לאנשים גם לקנות דברים שעומדים ברגולציה עדכנית יותר שטרם אומצה בארץ.

אנואר חילף: צריך להגיד את האמת, וזאת עובדה שגם קיימת למוצרים הקיימים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה היה בתחקיר, שי ישר קפץ ועשה ככה, לא נכון, אבל זה מאוד נכון, כי היה שם תחקיר עם אנשי מקצוע, לא ישבו שם עיתונאים, אלא אנשים שחלקם, אגב, היו ממכון התקנים והם הראו שיש מוצרים שהביאו מבחוץ והם היו בתקן יותר גבוה ממה שמוכרים.

יפעת שאשא ביטון: זה מחזיר אותנו שוב חזרה לאותו מעגל של שיח.

שי רייכר: אני ממש מבקש עוד משפט אחד לפקס את הדיון לכאן.

יפעת שאשא ביטון: במשפט.

שי רייכר: מודעות, מעולה, המודעות תצא ביום של התיקון.

שי רייכר: כלומר ברגע שצו יבוא אישי נכנס לתוקף אפשר להניע מודעות ציבורית מאפס ל-100% תוך יומיים?

שי רייכר: התשובה היא לא.

שי רייכר: מודעות זה תהליך של שנים, מה יקרה בשנים האלה.

שי רייכר: מה שאנחנו מציעים, בואו נעשה השהיה - - -

יפעת שאשא ביטון: מה אתה רוצה?

שי רייכר: נעשה השהיה של מוצרי תינוקות וילדים, נראה מה קורה, שלוש שנים, ארבע שנים, אם המצב יהיה כל כך טוב והציבור יהיה מודע, מעולה, אפשר יהיה לשחרר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההמלצה.

שי רייכר: אבל אם נראה שהציבור לא בכיוון הזה ולא מודע לזה ועדיין לא מבין משמעות בריאותית ובטיחותית שבחיסכון של כמה שקלים אז יכול להיות שבהחלט המדינה תצטרך כן לקחת אחריות יותר מוגברת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההערה ועל זה שהחזרת אותנו למקום שאנחנו הרבה פעמים שבויים בו, שאנחנו קצת פטרונים, אבל בסדר.

יפעת שאשא ביטון: נאמר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, שי.

רז הילמן: רז הילמן, אני גם מלשכת המסחר ואני רוצה באמת להיות בעולם של הפתרונות.

רז הילמן: אני יכול להבין את התחושה שלך שההצעה של שי היא לא מידתית - - -

יפעת שאשא ביטון: היא קצת פטרונית.

רז הילמן: היא ללכת לכיוון קיצוני מדי, הבעיה שהמדינה הלכה לכיוון קיצוני לצד השני.

רז הילמן: בניגוד למה שמקובל באירופה, בארצות הברית ובקנדה - - -

יפעת שאשא ביטון: מי אדוני?

יפעת שאשא ביטון: מאיפה אתה?

רז הילמן: רז הילמן מלשכת המסחר.

יפעת שאשא ביטון: גם אתה?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

רז הילמן: בניגוד למה שמקובל באירופה, בקנדה ובארצות הברית ובהרבה מאוד מדינות מפותחות אחרות, בישראל החליטו לקבוע כלל שביבוא אישי על הרבה מאוד מוצרים, לרבות מוצרי תינוקות, אין צורך לעמוד בכלום.

רז הילמן: לא קבעו את הכלל הזה במקום אחר.

רז הילמן: הפתרון שאני רוצה להציע הוא פתרון שאני חושב שהוא גם ישים.

רז הילמן: הכלל ישתנה באופן כזה שיגיד שביבוא מוצרי תינוקות, למשל, ניתן להביא לישראל מוצרים שעומדים בתקינה בינלאומית מקובלת ושזה לא ייבדק באופן קבוע בכניסה, אלא שמדינת ישראל תבנה לעצמה מנגנון של ניהול סיכונים שבאופן אקראי ביבוא מספקים מסוימים, ממדינות מסוימות, של מוצרים מסוימים, המדינה על חשבונה תבדוק, תדגום, ואל"ף, תודיע לציבור: חבר'ה, אין פה נורמה שאפשר להביא כל דבר, אפשר להביא רק מה שעומד בתקינה בינלאומית.

רז הילמן: ושתיים, אנחנו מעת לעת נבדוק את זה ואם נמצא מוצר שמסכן את הציבור אנחנו לא נכניס אותו לישראל.

רז הילמן: זה לא משהו שהוא בלתי אפשרי, אפשר לעשות את זה וזה מייצר את האיזון הנכון בין מצד אחד לשמור על הציבור ומצד שני, לאפשר את היבוא האישי.

יפעת שאשא ביטון: לשמור על האינטרס של לשכת המסחר.

רז הילמן: לא, ממש ממש לא.

רז הילמן: ממש לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה מישהו שרוצה להתייחס לפני שאני מסכמת את הדיון?

חיים עוז: כן.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חיים, בקצרה.

חיים עוז: ממש בקצרה.

חיים עוז: כל מי שיושבים פה מבינים את המשמעות של הגידול ביבוא האישי ובאפשרויות הנוספות להכנסת מוצרים מחו"ל כאשר זה פטור לחלוטין.

חיים עוז: אז מצד אחד לוקחים את זה לקיצוניות, שלא להיות פטרונים, אבל מצד שני אנחנו נמצאים במצב שכמעט שליש ממוצרי התינוקות, צעצועים ומוצרי תינוקות, הם ביבוא אישי שהם לא נבדקים.

חיים עוז: עכשיו, מצד אחד, יש לנו את היבוא המסחרי של בדיקה מחמירה - - -

יפעת שאשא ביטון: שליש זה לא קיצוני.

חיים עוז: לא, שנייה.

חיים עוז: מצד אחד יש לנו את היבוא המסחרי, שנבדק על כל פיפס ופיפס, אפילו על האריזה שלו, ומצד שני, ביבוא האישי - - -

יפעת שאשא ביטון: הוא נמכר פה בישראל, יש לנו אחריות אישית.

חיים עוז: מאה אחוז, מצד שני, יש לנו את היבוא האישי שהוא לא נדרש לחלוטין ויש פה חוסר איזון.

חיים עוז: אין פה אמירה של הממשלה בעניין הזה, הממשלה בעצם אומרת שאתה כאזרח תהיה אחראי לעצמך.

חיים עוז: אז בואו נעשה את זה לכל דבר, למה רק לדברים האלה?

חיים עוז: אני אומרת שצריכה לצאת איזה שהיא אמירה מאוזנת והיום המצב הוא לא מאוזן ומעמיד בסכנה אמיתית את שלום ובריאות הילדים ככל שאנחנו מתקדמים.

חיים עוז: ככל שאנחנו מתקדמים התופעה הזו ושיטת הקנייה הזו מתרחבת וגדלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני מסכמת את הדיון.

רונן מועלם: רק עוד משפט, הערה אחת.

יפעת שאשא ביטון: זה משהו שלא נאמר?

רונן מועלם: לא, לא שהוא לא נאמר, אני חושב שכדי לחזק את כל מה שנאמר פה צריכה לצאת מפה אמירה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לחזק את מה שנאמר פה.

רונן מועלם: לא, צריכה לצאת אמירה שאנחנו צריכים לדרוש שיהיה פה תו איכות למוצרים, כמו שיש מוצרים שמיוצרים בישראל, בדיוק את אותו דבר.

רונן מועלם: כל הארגונים הנחמדים שיושבים פה, 'בטרם' ושלום הילד וכן הלאה וכן הלאה, כולם לשנס מותניים וליצור תו איכות שבתו האיכות הזה מסבירים ואומרים את הדברים ומדגישים את הדברים, והכי חשוב, שכשהצרכן רואה את הסמל הזה הוא מבין שישבו אנשים מלומדים ומשכילים שבדקו את הדברים כי ישנה תפיסה בציבור לבינוניות של מידע.

רונן מועלם: אף אחד, כמו שאמר שי, לא קורא את הנתונים ואת הרכיבים של מוצרי מזון ואלה הנזקים שנגרמים לציבור עם הזמן.

רונן מועלם: אלה דברים שהם מאוד מאוד חשובים ואני אתן רק דוגמה אחת, לדוגמה בנושא של כובעים.

רונן מועלם: זה משהו שהוא מאוד חשוב, לי בתור יצרן, כשאני מייצר כובעים - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת כבר על הייצור של המשקפיים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה דומה, אנחנו יכולים לתת את הדוגמה הזו לגבי כל מוצר מחדש.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנקודה היא ברורה.

רונן מועלם: נכון, בגלל זה אני רוצה לנסות ליצור פה סוג של תו איכות, שאני חושב שזה ייתן לנו קפיצה מחד לדאוג לציבור, ומאידך, לתת בטיחות, לתת ביטחון לציבור שירכוש מוצרים נכונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם על הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני קצת עצובה בשביל הילדים, כי בתחושה האישית שלי, ואני לא חושבת שאי פעם, אני עוד מעט ארבע שנים כאן בכנסת, מעולם לא סיימתי ככה דיון, אבל התחושה שלי שיש איזה שהוא ניצול ציני של בטיחות הילדים כדי לקדם דברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: התחושה הזו הלכה והתגברה במהלך הדיון בניסיון לסטות מהנושא של בטיחות ואיך אנחנו באמת מביאים בפני הצרכן הישראלי את הידע ועושים את ההסברה הנכונה כדי שכשהוא רוכש מוצר, ולי זה באמת לא משנה אם הוא רוכש אותו כאן בישראל או במקום אחר, שהוא יידע ממה הוא צריך להיזהר, מה הוא צריך לבדוק כדי שהוא יוודא שהוא לא מסכן את שלום ובריאות ילדיו.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי זאת מהות הדיון ומשום שאנחנו יודעים שהנושא של יבוא אישי הולך ונפתח, ואני מברכת על זה שזה הולך ונפתח, אז אנחנו צריכים על אחת כמה וכמה להגביר את ההסברה ולא להגיד כמה אנחנו צריכים לסגור וכמה אנחנו צריכים לחייב שהכול יישאר כאן בתוך הבית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מעודדים צרכנות של כחול לבן, אנחנו עושים את זה במקביל לכל התהליכים האחרים שאנחנו מקדמים, וגם שם אנחנו נמשיך ונאמר מה נכון ומה לא נכון, מה צריך לבדוק ועל מה אפשר לסמוך, כך שהדיון הוא באמת הרבה יותר כוללני ממה שניסו להציג אותו כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכמת את הדיון בכך שאני אומרת שהוועדה לגמרי תומכת ביבוא אישי ובאפשור להורים לרכוש את מה שהם רוצים לילדים שלהם, ולצד זה אנחנו כן מקדמים את כל נושא הבטיחות ואת כל נושא ההסברה ועדיין יש מוצרים שאתם בעצמכם אומרים שמבחינת החוק מדינת ישראל סגרה ליבוא אישי וגם כאן, למרות שסגרנו את זה ליבוא אישי, אני כן חושבת שצריך לעשות הסברה כדי שאם כשהם נמצאים בחו"ל תהיה להם ההזדמנות או האפשרות לרכוש את זה בזול או בצורות אחרות, שהם יידעו שהם לוקחים סיכון כי הדבר הזה צריך איזה שהיא בדיקה או איזה שהוא תו תקן שישראל קבעה לו.

יפעת שאשא ביטון: אני מודה לארגון 'בטרם', שוב, באמת על העבודה המשותפת יחד עם משרד הכלכלה - - -

גלית גלעד: זו התכנית הלאומית לבטיחות ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מברכת שוב על שיתוף הפעולה עם משרד הכלכלה, כדי באמת לקיים את ההסברה הנכונה בכל מה שקשור לקנייה של מוצרים באינטרנט ואני מתחברת לגמרי להזמנה שלך את לשכת המסחר כדי כן לשתף פעולה, כן להעלות מודעות, גם לגבי המוצרים הנוספים שעלו כאן ומיוצרים בארץ.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שבהסברה נכונה כולם ירוויחו, גם מי שמייצר כאן ומצליח למכור בזול ומוצרים איכותיים וגם מי שמחליט בסופו של דבר לעשות את הקנייה שלו במקומות אחרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, הדיון נעול.