ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 749, 2018-12-30 12:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, אנחנו ממשיכים לדון בהצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו-2016.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף 1, ב"החלטה המהווה פרט רישום פלילי", זה צריך להיות לפי סעיף 8(1).

נועה ברודסקי-לוי: סעיף 2 נוגע למידע שמועבר על ידי גופי החקירה השונים למרשם הפלילי.

נועה ברודסקי-לוי: הוא מחדש בכך שהוא מחייב את כל גופי החקירה להעביר מידע בשלבים עוד לפני הרשעה - גם בשלב החקירה, גם בשלב כתבי האישום.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף קטן (ב) אנחנו מוסיפים את המילים "על אף האמור בכל דין" לגבי אותם גופים שיש להם איזו שהיא חובת סודיות לגבי החקירות שלהם.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף קטן (ה) רצינו להבהיר שזה לא יחול לגבי מקרים שבהם היה קובל פרטי, בכל זאת שיקול הדעת שלו שונה מאשר בגופי חקירה.

נועה ברודסקי-לוי: עלתה בנושא הזה בקשה של הסנגוריה, והיא לקבוע שלא כל גופי החקירה יעבירו מידע כי דברים שטרם הייתה בהם הרשעה מאוד מנפחים את המרשם הפלילי.

נועה ברודסקי-לוי: הממשלה עמדה על כך בזמנו, היא טענה שצריך שכל הדברים יירשמו בצורה מסודרת.

נועה ברודסקי-לוי: היושב-ראש אמר בזמנו שנכריע בכך.

טל ענר: ההסתייגות שלנו הייתה על כך שיש כאן איזה שהוא פתח או חשד להרחבה של דברים שיישאבו לתוך הרישום בלי שאנחנו יודעים מה הם.

טל ענר: יש סדרה של גופים שקשה לנו להעריך, אף אחד כאן לא יודע מה סוגי ההליכים שהם מנהלים, מה ההיקפים שלהם, האם יש גם דברים פעוטים או רק דברים שראויים להיכלל וכו'.

טל ענר: ההצעה הייתה שייכללו רק פרטי רישום שהן הרשעות, לא מב"דים.

טל ענר: זה ימנע את הניפוח של המרשם הזה מכל מיני מקורות לא ידועים.

טל ענר: צריך לקבוע שהוספת גוף חיצוני נוסף שמזין מידע למרשם תהיה בדרך של תקנות באישור הוועדה.

גבריאלה פיסמן: הצעת הסנגוריה, כפי שהיא מנוסחת, בוודאי לא מקובלת.

גבריאלה פיסמן: המשמעות שלה היא יצירת מרשם פלילי חסר, יצירת מרשם פלילי עם תמונה חלקית של העבר הפלילי שמושפעת מהגוף החוקר.

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שהכלל חייב להיות חובת דיווח למרשם הפלילי של כלל הגופים.

גבריאלה פיסמן: ייתכן שאפשר לשקול החרגה של גופים מסוימים מחובת דיווח, אבל הכלל צריך להיות חובת דיווח.

ניסן סלומינסקי: היום אין את החובה הזאת?

גבריאלה פיסמן: החובה הזאת לא מקוימת בפועל.

גבריאלה פיסמן: אנחנו יודעים היום שהמרשם הפלילי הוא מרשם חסר.

גבריאלה פיסמן: הוא הופך להיות מקור שקשה להתבסס עליו.

גבריאלה פיסמן: יש גופים שעד היום לא מדווחים הרשעות, יש גופים שלא מדווחים על תיקים תלויים ועומדים.

גבריאלה פיסמן: המשמעות היא שהגוף שמקבל את המידע מקבל תמונה חלקית.

גבריאלה פיסמן: החוק מאזן בין המרשם הפלילי לתקנת השבים.

גבריאלה פיסמן: כדי לאזן בין המרשם הפלילי לבין תקנת השבים צריך שהמרשם הפלילי יהיה מרשם פלילי מדויק.

ניסן סלומינסקי: מה עשו 70 שנה?

ניסן סלומינסקי: איך הסתדרו?

גבריאלה פיסמן: יש דברים שנודעו לנו במהלך השנים שלא ידענו.

גבריאלה פיסמן: כשגילינו גופים שלא מדווחים, פעלנו כדי שאותם גופים כן ידווחו.

גבריאלה פיסמן: במהלך השנים הסדרנו דיווחים של גופים רבים שהתגלו אגב הדרך.

ניסן סלומינסקי: תני לי דוגמה של גוף שאת חושבת שלא צריך שייכנס.

מזי מקונן: לסעיף הזה ניכנס גם מצ"ח.

מזי מקונן: כל חקירה שמצ"ח פותח בה ומנהל צריכה להירשם במרשם הפלילי.

מזי מקונן: מצ"ח הוא גוף חקירה מיוחד במובן שכשהוא פותח בחקירה הוא לא יודע מראש לומר אם התיק הולך להליך פלילי או לדין משמעתי.

מזי מקונן: דין משמעתי הוא שיפוט ביחידה, הוא לא שיפוט בפני בית הדין הצבאי.

מזי מקונן: מי שמחליט שהתיק ילך להליך פלילי הוא רק פרקליט שבוחן את התיק בשלב מאוחר יותר.

מזי מקונן: חלק מהחקירות שמצ"ח מנהלת הולכות לדין משמעתי פנימי, לא להליך פלילי.

מזי מקונן: מה שדיברנו בישיבות המקדימות עם נועה ועם גבי זה שנקבע בתקנות שהתיקים שיירשמו במרשם הפלילי בהצעת החוק הזאת יהיו אחרי החלטת פרקליט.

ניסן סלומינסקי: גבי, רמזת שיש גופים שלא שייכים.

ניסן סלומינסקי: האם הכוונה לגופים שיש להם יכולת חקירה כמו הרשות להגנת הסביבה?

גבריאלה פיסמן: דווקא לגבי עבירות סביבה אין פה שאלה.

ניסן סלומינסקי: תגידי איזה גופים.

גבריאלה פיסמן: הכלל חייב להיות כלל של דיווח.

גבריאלה פיסמן: כל המידע הפלילי צריך להופיע במרשם.

גבריאלה פיסמן: משרד העבודה והרווחה טען בוועדת קנאי שהעבירות לפי דיני עבודה הן לא בהכרח דבר שמצדיק דיווח למרשם הפלילי – אנחנו מדברים על עובדים ומעסיקים.

גבריאלה פיסמן: זו שאלה.

ניסן סלומינסקי: את רוצה שזה ייעשה, כמו שהסנגוריה הציעה, בתקנות שיאושרו על ידי ועדת חוקה?

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שהכלל חייב להיות חובת דיווח כללית.

גבריאלה פיסמן: אפשר לקבוע שיוחרגו בתוספת גופים מסוימים באישור הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי שגם אלה שקצת מתנגדים לזה מסכימים שזה יהיה הכלל, כאשר בתקנות באישור הוועדה יפורטו אותם אלה שלא.

ניסן סלומינסקי: גם מבחינת הצבא זה מקובל?

מזי מקונן: סיכמנו שזה ייקבע בתקנות.

ניסן סלומינסקי: מה יקרה אם לא יהיו תקנות?

ניסן סלומינסקי: אי אפשר יהיה להפעיל את זה?

גבריאלה פיסמן: ולכן חשבתי שהכלל צריך להיות חובת דיווח.

ניסן סלומינסקי: איך אני מבטיח שכן יהיו תקנות?

נועה ברודסקי-לוי: יש שתי אפשרויות.

נועה ברודסקי-לוי: אפשרות אחת היא לבוא ולהגיד שתקנות כאלו יותקנו עד כניסת החוק לתוקף או משהו כזה.

ניסן סלומינסקי: מתי החוק צריך להיכנס לתוקף?

נועה ברודסקי-לוי: תוך שנתיים.

נועה ברודסקי-לוי: אפשרות אחרת היא לבוא ולקבוע איזה שהוא סעיף דיווח לוועדה על הנושאים האלה, כדי שיהיה לנו על זה מעקב.

ניסן סלומינסקי: הדבר היותר פשוט זה להכניס לפה שהשר יתקין תקנות באישור הוועדה עד כניסת החוק לתוקף.

נועה ברודסקי-לוי: חשבנו להכניס בסעיף 41, שזה הסעיף של ביצוע ותקנות, פטור מדיווח לפי סעיף 2 על פרטי רישום משטרתי לגוף מינהלי פלילי.

נועה ברודסקי-לוי: אם רוצים לקבוע שזה יהיה עד כניסת החוק לתוקף, צריך להגיד את זה.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו קובעים שהתקנות יובאו לאישור הוועדה עד כניסת החוק לתוקף?

ניסן סלומינסקי: כן.

נועה ברודסקי-לוי: סעיף 4 מדבר על העיון במידע הפלילי, על הצורך לצמצם את האפשרות להוציא מידע, שזה בגלל השימוש הלא תקין שנעשה בו בשנים האחרונות, כמו הדרך שבה זה התגלגל למעסיקים בניגוד לחוק.

נועה ברודסקי-לוי: הוועדה אישרה שתהיה אפשרות לאדם אחר להגיע במקום מי שנבצר ממנו להגיע.

נועה ברודסקי-לוי: אם אותו קצין משטרה השתכנע שנבצר מאדם שהמידע על אודותיו לעיין במידע בגלל מצב בריאותי או בגלל שהוא לא בארץ - זה היה בממשלתי, אושר על ידי הוועדה – תינתן אפשרות למישהו אחר לעיין.

נועה ברודסקי-לוי: הוועדה גם קיבלה איזו שהיא הרחבה קטנה לדבר הזה - מתלווה לאדם שיכול להיות שצריך איזה שהוא סיוע כדי להבין את המידע או משהו כזה.

ניסן סלומינסקי: איך קצין המשטרה ידע שהאיש מייצג את אותו אחד שלא יכול להגיע?

ניסן סלומינסקי: צריך שיהיה אישור נוטריון?

נועה ברודסקי-לוי: צריך ייפוי כוח.

ניסן סלומינסקי: ייפוי כוח זה נוטריון או שעורך דין?

נועה ברודסקי-לוי: מספיק עורך דין.

ליאורה סולטן: במקרה בו נבצר מהאדם להגיע יש ייפוי כוח ספציפי.

ליאורה סולטן: צריך לראות מה הסיבה - אם הוא במאסר, אם הוא על ערש דווי, אם הוא ספון במיטתו וכו'.

ליאורה סולטן: רק אחרי שרואים שזה מתאים והגיוני, רק אז מאפשרים.

ליאורה סולטן: אם הוא מיוצג על ידי עורך דין, הוא בא ומראה את התעודה שלו.

ליאורה סולטן: אנחנו הוספנו גם מתמחה, מה שלא היה בעבר.

ליאורה סולטן: אם אדם נותן ייפוי כוח לאדם אחר כדי ללכת ולהוציא את זה בגלל שנבצר ממנו, זה לפעמים אפילו לא חתום על ידי עורך דין.

ניסן סלומינסקי: מי חותם על זה?

ליאורה סולטן: האדם עצמו שמבקש.

ניסן סלומינסקי: איך את יודעת שזה האדם עצמו שחותם?

ליאורה סולטן: הם מסתכלים, הם מבררים, הם בודקים.

ליאורה סולטן: יש כמה אפשרויות.

ניסן סלומינסקי: אם את מאפשרת, יכול להיות פתח לכל אדם לבוא.

ליאורה סולטן: זה כמעט לא קורה.

ליאורה סולטן: בדרך כלל מביאים ייפויי כוח חתומים על ידי עורכי דין.

ניסן סלומינסקי: עד היום זה לא קרה, כי זה לא היה יכול להיות מבחינת החוק, לא?

ליאורה סולטן: למה לא?

ניסן סלומינסקי: אם היום אפשרי, מה אנחנו עושים פה?

ליאורה סולטן: אם נבצר מאדם להגיע כי הוא במאסר, אותו אדם שהוא מסמיך בא אליו לכלא, מחתים אותו ומביא את זה למשטרה.

ליאורה סולטן: כשכתוב שנבצר ממנו בגלל מאסר, הם בודקים שהוא אכן במאסר.

ליאורה סולטן: יש מנגנון שבודק.

ניסן סלומינסקי: אם זה לא עורך דין שמייצג את הלקוח, זה חבר, איך אתם יודעים שאכן הבקשה היא אמיתית?

ליאורה סולטן: לא יתנו לחבר הזה.

ניסן סלומינסקי: למה?

ליאורה סולטן: אם זה חבר, אנחנו באמת לא יודעים.

ניסן סלומינסקי: ואם זה חתום על ידי עורך דין כדת וכדין?

ליאורה סולטן: הוא צריך להראות שזה ייפויי כוח ספציפי.

ניסן סלומינסקי: אז כן נותנים לחבר.

ליאורה סולטן: אם יש ייפוי כוח ספציפי כי האדם חולה, אז מביאים אישור מחלה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא מייפה את כוחו של חבר שלו, האם צריך שיהיה אישור של עורך דין שאכן הוא מייפה את כוחו, או שסתם החבר מגיע ואומר: אני מיופה כוח, תנו לי לראות?

ליאורה סולטן: כפי שאני יודעת וזוכרת, זה צריך להיות חתום על ידי עורך דין.

ליאורה סולטן: אם זה יעמוד בקריטריונים שהוא לא יכול להגיע, שזה המצב החריג כי אנחנו לא נאפשר לאף אחד לקבל את זה בידיים, הוא יצטרך לבוא עם ייפוי כוח ספציפי.

נועה ברודסקי-לוי: חשבנו שנכון – לא צריך להגיד את זה בנוסח – שיהיה תיעוד של מי שהגיע איתו, של מי שקיבל את המידע במקומו.

ליאורה סולטן: הכל מתועד, כל כניסה וכל יציאה.

ליאורה סולטן: הם גם שומרים את הדברים האלה.

ליאורה סולטן: הכל קורה גם היום בצורה מאוד מסודרת.

ניסן סלומינסקי: הוא רק מסתכל, הוא לא מקבל שום נייר, נכון?

ליאורה סולטן: הוא יכול לכתוב הערות.

גבריאלה פיסמן: הוא לא יכול לקבל עותק וגם לא לצלם.

ניסן סלומינסקי: לא רק מיופה הכוח, גם האיש עצמו אם היה מגיע.

נועה ברודסקי-לוי: זו ההערה של הסנגוריה.

טל ענר: יש כאן כלל לגבי עיון וכלל לגבי מסירת תדפיס.

טל ענר: לפי ההצעה הכלל לגבי מסירת תדפיס זה רק לעורך דין.

נועה ברודסקי-לוי: הם רצו שבמצבים מסוימים תהיה אפשרות לקבל תדפיס.

ניסן סלומינסקי: כרגע, לא מה שהם רצו.

טל ענר: קצין משטרה רשאי למסור תדפיס לעורך דין אשר קיבל ייפוי כוח.

נועה ברודסקי-לוי: בלבד.

ניסן סלומינסקי: לאיש עצמו אנחנו לא נותנים, לא רק למיופה כוח.

ניסן סלומינסקי: זה כלפי גופים פרטיים.

ניסן סלומינסקי: בסקטור הפרטי אנחנו לא נותנים.

ניסן סלומינסקי: בסקטור הציבורי זה עובר לאותם אנשים.

ניסן סלומינסקי: פה מדובר על כך שבא עורך הדין או האיש עצמו ומבקש את התדפיס לצורך הגנה במשפט.

ניסן סלומינסקי: את זה אנחנו אומרים שאי אפשר למנוע ממנו?

גבריאלה פיסמן: במצב שיש ייצוג של עורך דין אפשרנו.

נועה ברודסקי-לוי: מה שהצעת החוק הממשלתית ביקשה לקבוע זה שלא יתאפשר לאדם עצמו להוציא תדפיס בשום סיטואציה שהיא, וזה בשל הפרקטיקה הקיימת ששולחים אנשים להוציא תדפיס.

נועה ברודסקי-לוי: מוצע בהצעת החוק הממשלתית שלא לאפשר בשום סיטואציה, פרט למצב בו עורך הדין עצמו בא.

ניסן סלומינסקי: כשהוא צריך את זה לצורך ספציפי.

נועה ברודסקי-לוי: לשם ייצוגו בפני בית משפט או גוף מינהלי.

ניסן סלומינסקי: לשם הגנה על האיש.

ניסן סלומינסקי: זה רק לעורך דין?

ניסן סלומינסקי: מה לגבי האיש עצמו?

נועה ברודסקי-לוי: לא לאיש עצמו.

נועה ברודסקי-לוי: הסיבה הייתה החשש מזה שינצלו אותו.

נועה ברודסקי-לוי: הסנגוריה באה ואמרה: צריך לאפשר במצבים מסוימים, כי לפעמים המידע מורכב, לפעמים הוא צריך איזו שהיא עזרה.

נועה ברודסקי-לוי: הייתה הסכמה בוועדה לאפשר את אותו ליווי של אדם שיבוא איתו.

נועה ברודסקי-לוי: עלתה בקשה מהסנגוריה ליצור איזו שהיא פרצה כך שהוא בעצמו יוכל להוציא את המידע, לא שהוא יצטרך לקחת עורך דין, דבר שכרוך בהוצאה כלכלית.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים לאפשר לאיש עצמו להוציא, כי ברגע שיתאפשר לאיש להוציא יהיו גופים שילחצו אותו, כל אחד יגיד שהוא רוצה ממנו תעודת יושר.

ניסן סלומינסקי: במצבים בהם אדם צריך את זה לצורך הדיון המשפטי עורך הדין יוכל להשתמש אך ורק לנושא הזה, הוא לא רשאי לשום דבר אחר.

נועה ברודסקי-לוי: נכון.

ניסן סלומינסקי: נניח שהאיש עצמו מגן על עצמו - לא כל איש לוקח עורך דין - מה אז עושים?

ניסן סלומינסקי: למישהו יש סטטיסטיקה כמה אנשים - מדובר כאן בעיקר בדין הפלילי, לא האזרחי - מגינים על עצמם בלי עורך דין?

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שיש לו ידע בעניין?

גבריאלה פיסמן: אני מאוד חוששת מהתוספת של הסנגוריה.

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שההליך של הליווי נותן לנו את המענה במקרה של אדם שלא לחלוטין מבין, במקרה שהוא לא דובר את השפה, במקרה שבו הוא לא בטוח במשמעות.

גבריאלה פיסמן: הוצאת תדפיס זה פתח למניפולציות, פתח לשימוש לרעה.

ניסן סלומינסקי: את מסכימה שעורך הדין שמייצג את החשוד יקבל את התדפיס?

גבריאלה פיסמן: הנוסח שהסנגוריה הציעה התייחס למצב שבו אדם לא מסוגל להבין את המידע.

גבריאלה פיסמן: אם אדם רוצה לייצג את עצמו, לא צריך לעשות הבחנה בינו לבין עורך הדין.

ניסן סלומינסקי: אם אדם מייצג את עצמו, אתם מסכימים שיתנו לו?

גבריאלה פיסמן: יש אפשרות לאדם להתלוות לאדם אחר.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נדבר על המתלווה, כרגע אני מדבר על האיש עצמו.

גבריאלה פיסמן: ההתלוות נותנת מענה גם במקרה שאדם לא לחלוטין בטוח.

גבריאלה פיסמן: אדם מגיע למסוף, מעתיק את כל פרטי הרישום שקיימים לגביו.

גבריאלה פיסמן: עם זה הוא יכול לייצג את עצמו.

גבריאלה פיסמן: אם הוא לא בטוח, הוא ייקח אדם נוסף שילווה אותו באותה סיטואציה.

ניסן סלומינסקי: לעורך הדין כן נותנים את התדפיס.

גבריאלה פיסמן: זה חלק מעבודתו של עורך הדין.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שלאיש עצמו לא יתנו את התדפיס, יאמרו לו להעתיק.

ליאורה סולטן: יש לזה סיבה מאוד ברורה.

ניסן סלומינסקי: האיש בא ואומר: רבותיי, אני עורך הדין של עצמי, אין לי כסף, אני לא רוצה לקחת עורך דין.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה גם בעליון שלא לוקחים עורך דין, הם מופיעים בעצמם.

ניסן סלומינסקי: הוא בא ואומר: אני רוצה את התדפיס, כי ברגע שאני רושם השופטים לא ידעו אם רשמתי נכון או לא נכון.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שלעורך הדין אנחנו ניתן.

ניסן סלומינסקי: מה עמדתכם לגבי האיש עצמו?

ניסן סלומינסקי: האם לתת לו במידה והוא מייצג את עצמו?

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שזה לא נדרש.

גבריאלה פיסמן: גם הדבר הזה יכול להוות איזה שהוא פתח למניפולציה.

גבריאלה פיסמן: אם אדם יכול לגשת בזמנו החופשי ולהעתיק מהמסוף את כל פרטי הרישום, אני לא חושבת שהוא צריך את התדפיס.

ניסן סלומינסקי: גם לעורך דין את יכולה להגיד להעתיק, רק את לא עושה את זה, את נותנת לו את המסמך.

גבריאלה פיסמן: זה חלק מעבודתו השגרתית של עורך הדין.

גבריאלה פיסמן: אני לא רוצה לבזבז את זמנו של עורך הדין ולכן אני אתן לו את האפשרות.

ניסן סלומינסקי: זה לא יבזבז.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שאם לאדם יש את האפשרות להוציא את זה, אז גוף פרטי יכול להגיד לו: לך תביא לי.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, אם מדובר בעורך דין, אז לעורך דין אסור לתת שום דבר לגוף פרטי.

ניסן סלומינסקי: זה יכול להיות ההבדל בין השניים, לא העניין שזה יבזבז את זמנו של עורך הדין.

נועה ברודסקי-לוי: אין ספק שזה הגיוני לתת לאדם שמייצג את עצמו, אבל בעבר זה נוצל על ידי גופי העסקה.

נועה ברודסקי-לוי: האם באיזון בין הדברים רוצים לקבוע שבכל זאת לוקחים איזה שהוא סיכון ונותנים במצבים מסוימים או שמשאירים את זה סגור הרמטית?

ניסן סלומינסקי: ולכן שאלתי את גבי מה עמדתם לגבי אדם פרטי שרוצה לייצג את עצמו, אם יתנו לו או לא.

ליאורה סולטן: תעודת מידע פלילי נשלחת כיום לקונסוליות ולשגרירויות, האדם לא מקבל את זה ביד.

ליאורה סולטן: היו בקשות שהאדם יקבל וייתן את זה לקונסוליה.

ליאורה סולטן: אנחנו עמדנו בתוקף על כך שהסעיף יישאר כמות שהוא, בגלל הפחד שאם נבטל ימצאו מניפולציה.

ניסן סלומינסקי: מה המסקנה?

ניסן סלומינסקי: האם לאדם פרטי שמבקש לייצג את עצמו לא נותנים?

ליאורה סולטן: אם אדם פרטי מייצג את עצמו בהליך פלילי שמתנהל, ממילא הוא יקבל את זה בין יתר חומרי החקירה שהוא זכאי להם.

ליאורה סולטן: בהליך מינהלי הוא לא יקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: אם זה מינהלי, רק עורך דין יכול לקבל את זה?

ליאורה סולטן: לצורך ההוצאה הזאת.

ניסן סלומינסקי: לעורך דין אסור לתת לאיש הפרטי?

ליאורה סולטן: בזה אנחנו לא יכולים לשלוט.

ליאורה סולטן: אני גם לא יכולה לשלוט מה הוא יעשה עם זה אחר כך בהליך פלילי.

ליאורה סולטן: אני גם לא יכולה לשלוט בחומר הראיות.

ליאורה סולטן: ברגע שיש נגד אדם הליך פלילי, זכותו לקבל את כל חומר הראיות בתיק.

ליאורה סולטן: מפה והלאה אני לא יכולה להיות אחראית מה הוא יעשה איתו.

ליאורה סולטן: זה הגבול.

טל ענר: אם עורך דין יכול לקבל את התדפיס לצורך הליך מינהלי, אין הצדקה לחייב את כל מי שלא יכול או לא רוצה לקחת עורך דין - -

ניסן סלומינסקי: יש איזו הצדקה מסוימת, וזה הרצון להגן על אותו אדם.

ניסן סלומינסקי: אם יש גוף פרטי שהאיש הזה רוצה להתקבל אליו, לעורך הדין אסור למסור לאותו גוף פרטי את החומר.

ניסן סלומינסקי: אם האיש עצמו יוכל לקבל, אז יבקשו ממנו להביא את הרישום הפלילי שלו.

טל ענר: בשביל לקבל את התדפיס הוא חייב להראות שיש כרגע הליך משפטי.

ניסן סלומינסקי: גופים אחרים יכולים להכריח אותו לתת להם את הרישום.

ניסן סלומינסקי: מצב כזה הוא מפסיד.

ניסן סלומינסקי: כל הרעיון שהוא לא יקבל היה כדי שלא יוכלו לאלץ אותו להביא.

ניסן סלומינסקי: אם ייאלצו אותו להביא הוא יכול להיפגע וכו'.

ניסן סלומינסקי: כמה מקרים ישנם בהליכים פליליים שאדם לא מיוצג על ידי עורך דין אלא בא בעצמו?

גבריאלה פיסמן: אין לי מושג.

ניסן סלומינסקי: סנגוריה, יש לכם את הנתון הזה?

טל ענר: אין לי את הנתון הזה בשליפה.

טל ענר: זה תלוי בתיקים.

טל ענר: בבית משפט לתעבורה הרוב לא מיוצגים.

טל ענר: בבית משפט שלום מעל 85% כן מיוצגים.

טל ענר: יש שונות מאוד מאוד גבוהה.

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים?

טל ענר: זה מחייב את האדם לקחת עורך דין.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, זה בא להגן עליו, כי בעולם הפרטי יכול להיות שהוא לא יוכל למצוא עבודה, יגידו לו: תביא תעודת יושר.

ניסן סלומינסקי: אם הוא יביא הוא יפסיד.

ניסן סלומינסקי: גם אם הוא יגיד שהוא לא רוצה הוא יפסיד, כי יבינו שיש.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להגן עליו.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם להגן עליו בדרך הזאת - -

טל ענר: או להקל עליו לנהל הליך אחר שהוא זקוק לו.

גבריאלה פיסמן: אנחנו יודעים מתחילת הדיון שיש כאן מחיר לפטרנליזם.

גבריאלה פיסמן: יש פה גישה מסוימת שנובעת מניצול לרעה.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שנשאיר את זה רק לעורך הדין, כי לעורך הדין יש מחויבות שאין לאיש עצמו.

ליאורה סולטן: עורך דין לא יכתת את רגליו למשטרה ויעמוד שבע דקות בתור כדי להוציא פלט, אם אין משהו שהוא באמת - -

ניסן סלומינסקי: זה לא טיעון.

ניסן סלומינסקי: עורך הדין יעשה את זה, בשביל זה הוא מקבל כסף.

ניסן סלומינסקי: הנקודה המרכזית היא שלעורך הדין אסור להעביר את זה לשום גוף אחר, מה שלא קיים לגבי האיש עצמו.

ניסן סלומינסקי: אף גוף פרטי לא יוכל לפנות לעורך דין, להגיד לו: תביא לי את הרישום שיש לך על האיש.

ניסן סלומינסקי: זו הסיבה שאני יכול לתת לעורך דין יותר מאשר לאיש עצמו.

ניסן סלומינסקי: נשאיר את זה כך.

ליאורה סולטן: הערה מאוד חשובה של אדוני.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף קטן (ד) היה כתוב: "לאפשר מסירת תדפיס מהמידע לעורך דין".

נועה ברודסקי-לוי: הייתה הערה של הסנגוריה על כך שזה צריך להיות "ימסור תדפיס", שלא יהיה פה שיקול דעת.

ניסן סלומינסקי: צריך להיות ברור שעורך הדין הזה מייצג את האיש.

נועה ברודסקי-לוי: ואז חייבים למסור, אין שיקול דעת אם למסור או לא.

נועה ברודסקי-לוי: אני עוברת לסעיף 5.

נועה ברודסקי-לוי: זה סעיף שמדבר על מסירת מידע פלילי.

נועה ברודסקי-לוי: זה סעיף שקובע שהמידע יעבור בהתאם להוראות החוק הזה, לא בהתאם לחיקוקים הספציפיים.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו הולכים לכיוון של פיצול התוספת השנייה.

נועה ברודסקי-לוי: כל מי שרשום בתוספת מוסמך לקבל את המידע על פי חיקוק אחר.

נועה ברודסקי-לוי: בכל מקום שמופיעה התוספת השנייה נצטרך לתקן את הנוסח.

ניסן סלומינסקי: מה זה אומר שאנחנו מפצלים?

נועה ברודסקי-לוי: זה בכפוף לכל הוראות החוק שאנחנו קובעים עכשיו, זה לא שאנחנו עכשיו עוברים עוד פעם על כל הרשימה.

ניסן סלומינסקי: המשמעות היא שכל הרשימה נשארת כפי שהיא.

נועה ברודסקי-לוי: זה משאיר את כל החיקוקים הקיימים.

ניסן סלומינסקי: זה התשלום שאנחנו משלמים כרגע.

נועה ברודסקי-לוי: נכון.

נועה ברודסקי-לוי: כשהתוספת השנייה מפוצלת, היא נשארת כמשהו שעבר קריאה ראשונה.

נועה ברודסקי-לוי: אחרי הבחירות נבקש שזה יובא אלינו ברציפות כדי שנוכל לדון בה.

ניסן סלומינסקי: גם בתוספת הראשונה נשארו לנו שני סעיפים שלא קיימנו עליהם דיון מעמיק: הנציבות ועורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: אם נספיק נדון ונחליט מה שנחליט.

ניסן סלומינסקי: אם לא נספיק, נצטרך לקבל החלטה מה עושים עם זה.

גבריאלה פיסמן: מקובל עלינו לפצל את התוספת השנייה.

גבריאלה פיסמן: צריך לומר שיש חשיבות לתוספת השנייה.

גבריאלה פיסמן: חשוב לנו שבאופן מסודר בחוק יהיו כל הגופים שזכאים לקבל מידע, וחשוב לנו ששיקול הדעת יוכל להיעשות בצורה מסודרת.

ניסן סלומינסקי: יש 430 גופים?

גבריאלה פיסמן: סך הכל 450.

נועה ברודסקי-לוי: בתוספת השנייה יש 388.

נועה ברודסקי-לוי: אחרי עוד כמה תיקונים זה בערך 390.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו נדבר על התוספת השנייה כשנגיע לסעיף 12.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו כן מציעים להשאיר אותה בצורה כזאת שאפשר יהיה להוסיף לה גופים שלא נמצאים בחיקוק אחר.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף 5, במקום "התוספת השנייה" בסעיף קטן (ג) נקבע "וחיקוק אחר", זאת אומרת, לא יימסר מידע פלילי לגוף או לבעל תפקיד מכוח פרטים מסוימים בתוספת הראשונה או מכוח סעיף 12 וחיקוק אחר, אלא אם כן נקבעו הנחיות או נהלים פנימיים לעניין שקילת מידע פלילי בקשר למתן זכות או ביטול זכות החלים על אותו גוף או בעל תפקיד.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו מציעים להוסיף: לעניין שמירת המידע ולעניין העבירות בהן גם תיקים תלויים ועומדים רלוונטיות באופן ישיר למתן הזכות.

ניסן סלומינסקי: מה זה "שמירת המידע"?

ניסן סלומינסקי: שאם אנחנו מוסרים לאיזה שהוא גוף - -?

נועה ברודסקי-לוי: כמובן.

נועה ברודסקי-לוי: יהיו תקנות על זה.

ניסן סלומינסקי: אם מסרו לנציבות, אנחנו צריכים לדעת איך היא שומרת.

נועה ברודסקי-לוי: שכל גוף יקבע את הנהלים.

ניסן סלומינסקי: לדעת שיש קוד סודי לכספת.

נועה ברודסקי-לוי: ומי יכול לגשת.

נועה ברודסקי-לוי: הנהלים צריכים להתייחס לעניין שקילת המידע ולשמירתו.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף הזה אנחנו מדברים על ההנחיות והנהלים שצריכים להיקבע בכל גוף כזה.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף 6, לגבי הודעה על מסירת מידע פלילי, עלתה השאלה אם מספיק שהאדם שהמידע על אודותיו מסכים פעם אחת כדי שיוכלו להמשיך ולבצע בדיקה מידי פעם לגביו.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

נועה ברודסקי-לוי: נניח שמדובר באדם שמתקבל עכשיו לעבודה במשרד המשפטים.

נועה ברודסקי-לוי: בודקים לגביו את המידע הפלילי שמתקבל.

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך לתת הסכמה.

נועה ברודסקי-לוי: בפעם הראשונה הוא צריך לתת הסכמה.

ניסן סלומינסקי: לא, מה פתאום.

אן רייפלד-ביגמן: הוא מועמד.

נועה ברודסקי-לוי: הוא צריך לחתום שהוא מסכים, אחרת הוא לא מועמד.

אן רייפלד-ביגמן: על פי סעיף 11 הוא לא צריך לחתום על הסכמה.

נועה ברודסקי-לוי: לא בנציבות.

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך.

ניסן סלומינסקי: כל הרעיון זה שהוא לא צריך.

ליאורה סולטן: האם אנחנו צריכים לשאול את האדם אם הוא מסכים שנבדוק את המידע אודותיו?

ליאורה סולטן: אלה הגופים שלא.

נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שגוף העסקה נחשב כגוף נותן זכות.

אן רייפלד-ביגמן: ממתי יש זכות מותנית להיות עובד מדינה?

נועה ברודסקי-לוי: זו לא הזכות להיות עובד מדינה.

ניסן סלומינסקי: אם אדם עומד למכרז במשרד החינוך, הקב"ט במשרד החינוך הוא זה שפונה לכספת ואומר: יש לי חמישה מועמדים, אבקש על החמישה האלה.

ניסן סלומינסקי: עד עכשיו הבנתי שלא צריך לקבל את ההסכמה של החמישה האלה.

ניסן סלומינסקי: איפה כתוב שכן צריכים לקבל את ההסכמה?

נועה ברודסקי-לוי: דיברנו על זה.

ניסן סלומינסקי: אני לא זוכר שדיברנו על זה.

נועה ברודסקי-לוי: אמרנו שאם הוא לא חותם יכול להיות שהוא לא יהיה מועמד, לא שלא צריך לבקש ממנו לחתום על הסכמה.

ניסן סלומינסקי: מישהו זוכר שצריך לקבל הסכמה של האיש?

ניסן סלומינסקי: כשדובר על גופים פרטיים חשבנו שאפשר לדרוש הסכמה.

ניסן סלומינסקי: כשהורדנו את זה מגופים פרטיים - אני לא חושב שצריך לקבל הסכמה.

גבריאלה פיסמן: דיברנו על הסכמה בהקשר של גוף נותן זכות.

ניסן סלומינסקי: מה זה "גוף נותן זכות"?

גבריאלה פיסמן: לרבות זכות עיסוק.

גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על הגופים של סעיף 12, על הגופים של התוספת השנייה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא דנים בתוספת השנייה.

גבריאלה פיסמן: הגופים בתוספת הראשונה הם לא גופים נותני זכות.

גבריאלה פיסמן: בתוך התוספת הראשונה יש גופים שהייתה לנו התלבטות במהלך הדיונים אם הם גופים נותני זכות או לא.

ניסן סלומינסקי: נכון לרגע זה לא נמצאים הגופים שצריכים את החתימה.

שרונה עבר הדני: הסעיף הזה מדבר על חובת מסירת הודעה לפרט שמתבקש עליו מידע, שאז מחתימים אותו על הסכמה למרות שגם בלי הסכמה הסמכות קיימת.

שרונה עבר הדני: מה שהיועצת הציעה כאן זה שההסכמה הזאת תהיה תקפה לשבע שנים.

שרונה עבר הדני: אני לא חושבת שזה משנה את העקרונות הבסיסיים של איפה כן נדרשת הסכמה.

שרונה עבר הדני: השאלה המהותית - באיזה הקשרים יהיה מותר לגורם מקבל המידע לקבל מידע בלי הסכמה.

ניסן סלומינסקי: את מדברת על יידוע, לא על הסכמה.

ניסן סלומינסקי: בפרסום המכרז כותבים שיבקשו את הרישום הפלילי של כל מתמודד.

ניסן סלומינסקי: במצב כזה הוא לא צריך לאשר או לא לאשר.

ניסן סלומינסקי: בעצם זה שהוא ניגש למכרז הוא כבר יודע, הוא לא צריך לאשר בחתימה שלו.

ניסן סלומינסקי: השאלה מתי צריכים עוד פעם ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: נניח שהוא ניגש למכרז במשרד הבריאות ואחרי כמה זמן הוא מתמודד במכרז על תפקיד גבוה יותר.

ניסן סלומינסקי: מתי צריכים ליידע אותו עוד פעם?

ניסן סלומינסקי: החוק הזה אומר שכל מה שבתוך שבע השנים הראשונות לא צריך ליידע אותו, אבל אחרי שבע שנים צריכים עוד פעם ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: האם זו הכוונה?

שרונה עבר הדני: זה מה שעולה מכאן.

שרונה עבר הדני: כשאנחנו מדברים על קבלת רישיון לעסוק ברפואה ממשרד הבריאות או על רישיון להיות פסיכולוג, הנוהג הוא שמחתימים את האדם כך שידע שאנחנו בודקים.

שרונה עבר הדני: מהרגע שהחתמנו אותו הוא מסכים לזה, אנחנו לא צריכים להודיע לו שעשינו את הבדיקה.

שרונה עבר הדני: אם לאורך השנים נרצה לעשות בדיקה חוזרת כי השתנו הנסיבות, בתום שבע שנים אנחנו לא יכולים לעשות את זה בלי להחתים אותו מחדש.

ניסן סלומינסקי: מבחינת החוק הוא לא מחויב להסכים.

ניסן סלומינסקי: מה שצריך זה ליידע אותו.

שרונה עבר הדני: נכון, אנחנו צריכים להודיע לו שאנחנו בודקים פעם נוספת.

שרונה עבר הדני: אם אותו אדם שנרשם כפסיכולוג מבקש כעבור שמונה שנים להירשם כפסיכולוג מומחה, אז אני מתחילה את התהליך מחדש, כאשר יש לו את נקודת היציאה להחליט אם הוא כן או לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי חמש שנים הוא מבקש להיות פסיכולוג מומחה, אתם לא צריכים ליידע כי זכרונו צריך להיות עימו.

שרונה עבר הדני: נכון.

שרונה עבר הדני: הסעיף הזה מדבר על אם במצב בו פנינו לקבל את המרשם נצטרך למסור לו הודעה על הפנייה.

שרונה עבר הדני: אם הוא חתום על הסכמה, אני לא צריכה למסור את ההודעה על הפנייה.

שרונה עבר הדני: הסעיף הזה הוא לא סעיף מהותי, הוא יותר סעיף טכני שמשקף שיטת עבודה, אם כי יש בו מהות.

ניסן סלומינסקי: אם יש אדם שקיבל ממשרד הבריאות רישיון להיות רופא וכעבור שלוש שנים או ארבע שנים מצאו שהוא לוקח סמים - משרד הבריאות לא ידע מזה, כי בתוך השבע שנים לא בודקים פעם נוספת – האם יש למשטרה מחויבות להודיע למשרד הבריאות שדוקטור איקס - - ?

שרונה עבר הדני: יש נהלים בעניין.

ליאורה סולטן: אין חובה על פי החוק להודיע מה מקום העבודה.

ליאורה סולטן: אם לא נדע שהוא רופא, יכול להיות שלא נודיע.

ניסן סלומינסקי: יש כאן לקונה רצינית.

ניסן סלומינסקי: אם אותו בעל תפקיד רגיש, למשל טייס, התחיל לצרוך סמים, אין מישהו שיודיע לחברה שהאיש צורך סמים?

אודיה איפרגן: אני חושבת שיש הבדל גדול אם זה לצורך מתן זכות או לצורך ביטול זכות.

אודיה איפרגן: ברגע שעובד סוציאלי עבר עבירה פלילית יש לי עילה לשלול לו את הרישיון.

אודיה איפרגן: איך הולכת הדינמיקה?

אודיה איפרגן: יכול להיות שזו בדיקה יזומה שלי, יכול להיות שקיבלתי איזו שהיא תלונה אנונימית, יכול להיות שקיבלתי פסק דין.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שעובדים אצלך כאלה שאת בכלל לא יודעת כי אין מערכת שמדווחת.

ניסן סלומינסקי: מאחר והם לא חייבים, לפי מה שליאורה אומרת, לדעת מה מקצועו, יכול להיות שיש לך כמה עובדים שיש להם.

אודיה איפרגן: ביקשנו מכל הפרקליטויות שאם יש פסק דין לגבי עובד סוציאלי הן יעדכנו אותנו.

אודיה איפרגן: ההגבלה פה של השבע שנים מאוד מגבילה.

אודיה איפרגן: היא גם לא נכונה בכל מה שקשור לביטול זכות.

אודיה איפרגן: עכשיו אני אמצא את עצמי מתקשקשת איתו במכתבים כדי שהוא יאשר לי?

שרונה עבר הדני: את לא מתקשקשת.

אודיה איפרגן: לפני שאדם נרשם הוא צריך לחתום על הסכמה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא חייב.

אודיה איפרגן: במתן זכות הוא חייב.

אודיה איפרגן: מהרגע שהוא חותם הוא יודע שההסכמה שלו כוללת את האפשרות שבהמשך תהיה בדיקה לצורך שלילת הזכות.

אודיה איפרגן: ברגע שאני מצמצמת את ההסכמה הזאת לשבע שנים, זה אומר שבאירוע שקורה אחרי 10 שנים - נניח שנודע לי שהוא פגע מינית במישהו - אני אצטרך להתקשקש איתו על ההסכמה שלו.

שרונה עבר הדני: זה לא הסעיף הזה.

שרונה עבר הדני: הסעיף הזה פוטר אותך משליחת הודעה על כך שעשית בדיקה במרשם.

שרונה עבר הדני: יש לך זכות לקבל את המידע מהמרשם גם בלי הסכמה.

ניסן סלומינסקי: את זכאית כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: מה שיש כאן זה את העניין של היידוע.

ניסן סלומינסקי: השבע שנים זה רק לצורך היידוע, שיזכור שיש את הסמכות הזאת.

אודיה איפרגן: מה אם אני רוצה אחרי עשר שנים לבדוק את המרשם הפלילי?

ניסן סלומינסקי: זכותך.

שרונה עבר הדני: את רק צריכה להודיע שעשית בדיקה.

ניסן סלומינסקי: לגבי כל מה שבתוספת השנייה צריכים הסכמה.

נועה ברודסקי-לוי: גם אם אנחנו לא מעבירים את התוספת השנייה כתוספת שנייה, אנחנו מחילים את כל מה שהתכוונו להחיל על אותם גופים שמוסדרים בחיקוקים אחרים.

נועה ברודסקי-לוי: זה לא שעכשיו כל מה שבתוספת השנייה מתייתר.

ניסן סלומינסקי: מה שלא בתוספת השנייה זה רק יידוע.

ניסן סלומינסקי: בתוספת השנייה צריך לקבל הסכמה.

ניסן סלומינסקי: ההסכמה שניתנת היא רק לשבע שנים, זאת המשמעות?

נועה ברודסקי-לוי: אחת הפסקאות פה אומרת שלא צריך למסור את ההודעה אם האדם שהמידע על אודותיו הסכים בכתב על מסירת המידע.

נועה ברודסקי-לוי: רצו בזמנו לסייג את זה לכך שההסכמה צריכה להיות לעניין אותו תפקיד או אותה זכות מבוקשת.

נועה ברודסקי-לוי: אם עכשיו הוא מתמודד לתפקיד אחר במכרז חדש, כן צריכה להתקבל ההסכמה, אם נדרשת ההסכמה שלו.

נועה ברודסקי-לוי: הוועדה דיברה על כך שאחרי כמה שנים – בזמנו דובר על שבע שנים - יצטרכו לבקש הסכמה מחדש.

שרונה עבר הדני: או למסור הודעה.

שרונה עבר הדני: זו לא הסכמה מחדש.

נועה ברודסקי-לוי: למסור הודעה אם אותו גוף זכאי לקבל את המידע בלי לבקש הסכמה.

נועה ברודסקי-לוי: התוספת השנייה דורשת לקבל הסכמה.

ניסן סלומינסקי: יש שני גופים.

ניסן סלומינסקי: יש גופים שלא צריכים שהאיש יסכים שיעשו את הבדיקה על הרישום הפלילי שלו, הם רק צריכים ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: יש גופים, שהם בעיקר נמצאים בתוספת השנייה, שצריכים הסכמה.

ניסן סלומינסקי: הגופים שרק צריכים ליידע אותו, אומרים לו: תדע לך, ברגע שאתה ניגש למכרז אנחנו רשאים לבדוק את המידע הפלילי.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי חמש שנים הוא ניגש למכרז אחר, הם אפילו לא צריכים ליידע אותו כי זה נמצא בתוך מסגרת של שבע שנים.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי 10 שנים הוא הולך לתפקיד הבא, צריך ליידע אותו: תדע לך, אנחנו רשאים לבדוק את המרשם הפלילי.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני עובר לתוספת השנייה, להסכמה.

ניסן סלומינסקי: נניח שמשרד הבריאות החתים אותו על הסכמה ואחרי חמש שנים הוא רוצה לגשת למכרז אחר, האם ההסכמה עליה הוא חתם בזמנו תופסת לשבע שנים קדימה, או שאני אומר שבכל פעם שהוא ניגש למכרז צריכים לקבל את ההסכמה שלו מחדש?

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו קובעים?

נועה ברודסקי-לוי: הוועדה צריכה להחליט.

נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שהוועדה כן ביקשה בזמנו הסכמה לגבי תפקיד חדש.

גבריאלה פיסמן: בסעיף של ההסכמה דיברנו על זה שכשאדם יגיש מועמדות לתפקיד חדש תידרש הסכמה מחדש.

ניסן סלומינסקי: גם אם זה אחרי שלוש שנים.

נועה ברודסקי-לוי: נכון.

ניסן סלומינסקי: כל הדין הזה קיים רק לגבי יידוע.

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שיש פה סרבול מיותר.

גבריאלה פיסמן: יש את הנושא של ההסכמה ואת הנושא של היידוע, כאשר הדברים קשורים זה בזה.

גבריאלה פיסמן: ההסכמה שניתנת בחלוף שבע שנים מיותרת, מסרבלת.

ניסן סלומינסקי: אם צריכים ליידע, היידוע תופס לשבע שנים.

ניסן סלומינסקי: אחרי שבע שנים צריכים עוד פעם ליידע.

ניסן סלומינסקי: על כל מה שקורה בתוך השבע שנים לא צריכים ליידע עוד פעם, גם אם הוא רוצה לעבור לתפקיד אחר.

ניסן סלומינסקי: זה במקומות שאין צורך לקבל הסכמה.

ניסן סלומינסקי: בגופים שצריך לקבל הסכמה, שזה בדרך כלל בתוספת השנייה, אתם אומרים שכל פעם כשהוא עובר תפקיד הוא צריך לתת הסכמה.

ניסן סלומינסקי: כאן השבע שנים לא רלוונטי.

גבריאלה פיסמן: זה מה שאנחנו אומרים.

גבריאלה פיסמן: אני רק מבקשת מהוועדה לשקול מחדש את הנושא של השבע שנים.

ניסן סלומינסקי: לגבי יידוע?

גבריאלה פיסמן: לגבי שניהם.

ניסן סלומינסקי: כשמדברים על גופים שבהם נדרשת הסכמה, אין את השבע שנים, כל פעם כשהוא עובר תפקיד הוא צריך להסכים.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא הולך לתפקיד אחר, למה צריך את ההסכמה שלו?

גבריאלה פיסמן: העיקרון צריך להיות לגבי מתן הסכמה בתפקיד חדש.

גבריאלה פיסמן: במקרה שאדם נשאר באותו תפקיד יותר משבע שנים - -

ניסן סלומינסקי: לא צריכים הסכמה מחדש.

ליאורה סולטן: זה נורא יסרבל את הגופים.

ניסן סלומינסקי: יידוע צריך כל שבע שנים.

ליאורה סולטן: אנחנו סבורות שהשבע שנים, שזה לא היה בהצעה, רק יסרבל את הגופים.

ליאורה סולטן: ברגע שיש את ההסכמה הראשונה של האדם, ברגע שהוא חותם על כך שהוא מסכים שיוציאו - -

ניסן סלומינסקי: בואו נדבר רק על היידוע.

ניסן סלומינסקי: היידוע זה המקום היחיד שיש בו את השבע שנים.

ניסן סלומינסקי: אין צורך ליידע אותו בתוך השבע שנים, גם אם הוא רוצה לעבור לתפקיד אחר.

ליאורה סולטן: למה צריך את השבע שנים?

ניסן סלומינסקי: כי את יוצאת מתוך הנחה שיכול להיות שהוא שכח שעושים את זה.

ליאורה סולטן: אם בתוך שבע שנים הוא עבר לתפקיד חדש - -

ניסן סלומינסקי: לא צריכים ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: אחרי שבע שנים צריכים ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: במצב שצריך את ההסכמה שלו אין שבע שנים, כל פעם כשהוא רוצה לעבור תפקיד הוא צריך לחתום שהוא מסכים.

ליאורה סולטן: בהסכמה הראשונה שלו מבהירים לו שיש בדיקה מעת לעת.

ליאורה סולטן: הוא יודע שעלולים לבדוק אותו גם בלי קשר לכך שהוא רוצה לעבור לתפקיד יותר טוב.

ליאורה סולטן: למה צריך כל פעם לבקש הסכמה?

ניסן סלומינסקי: אני מניח שכשהוא ילך למכרז יבדקו אותו.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם אנחנו רוצים שכל פעם כשהוא ילך למכרז הוא יצטרך לחתום על הסכמה, גם אם זה שלוש שנים אחרי שהוא חתם בפעם האחרונה.

שרונה עבר הדני: ודאי שכן.

אודיה איפרגן: אם הוא ניגש עכשיו לתפקיד חדש, זה לא משנה אם לפני שנתיים הוא חתם, עכשיו הוא צריך הסכמה מחדש.

אודיה איפרגן: אם האדם הוא עובד סוציאלי ואני כרשמת העובדים הסוציאליים רוצה כל חמש שנים לעשות בדיקה, הכלל הזה אומר שאני אצטרך לשלוח לכל 20 אלף, 30 אלף העובדים הסוציאליים הודעה על כך שאני רוצה לדעת אם יש איזו שהיא בעיה.

אודיה איפרגן: אני אתחיל עכשיו להתעסק עם כן יידעתי, לא יידעתי?

אודיה איפרגן: יש לי בחוק אמירה שאם אדם עבר עבירה פלילית אני יכולה לשקול להעמיד אותו לוועדת משמעת.

אודיה איפרגן: אם בשביל כל התהליך הזה אני אצטרך ליידע, אנחנו מחסלים - -

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי למה.

ניסן סלומינסקי: לגביכם אין את השבע שנים.

אודיה איפרגן: מדובר על אם הוא הסכים בשבע השנים שקדמו לבדיקה.

אודיה איפרגן: אם אני רוצה לעשות בדיקה אחרי 10 שנים, אני חייבת קודם ביידוע.

אודיה איפרגן: אני מכניסה עכשיו את כל המערכת המינהלית לעבודה שלא לצורך.

אודיה איפרגן: ההבדל הוא בין מתן זכות חדשה, שזה ברור שצריך מחדש, לבין ביטול זכות, שזה מישהו שלא שינה את התפקיד שלו, הוא נמצא באותו תפקיד.

אודיה איפרגן: הוא עכשיו יכול לטעון במשך חודשיים שהצלחתי ליידע אותו או לא הצלחתי ליידע אותו, כאשר יכול להיות שבאותו זמן אני צריכה להגן על הציבור על ידי כך שאגיש נגדו כתב אישום.

אן רייפלד-ביגמן: התוספת השנייה מדברת על הענקת רישיונות או על מינוי לתפקידים מאוד ספציפיים.

אן רייפלד-ביגמן: שם נדרשת הסכמה.

אן רייפלד-ביגמן: כשאדם נכלל בתוספת הראשונה, כמו עובד מדינה שהנציב דן בעניינו ולא דרושה ההסכמה שלו, אני מסכימה מאוד עם אדוני שדרוש יידוע.

אן רייפלד-ביגמן: אם מדובר בעובד סוציאלי שהוא עובד מדינה - -

אודיה איפרגן: הוא לא עובד מדינה.

אן רייפלד-ביגמן: עובדי מדינה מחויבים לדווח לממונה עליהם כשנפתח נגדם הליך פלילי.

אן רייפלד-ביגמן: יש גם מעקב של אגף משמעת.

אן רייפלד-ביגמן: אצל מועמדים לשירות המדינה כל הרציונל הוא שהנציב יוכל לשקול את כלל המידע.

אן רייפלד-ביגמן: אם אתה תראה את סט הטפסים של עובדי המדינה, אתה תראה שהם מוחתמים גם על טופס הסכמה.

אן רייפלד-ביגמן: זה עוד לא אומר שאנחנו צריכים את ההסכמה כדי לבדוק אם אין או יש עבר פלילי.

אן רייפלד-ביגמן: זה חלק מבדיקת ההתאמה.

ליאורה סולטן: את עושה זאת כדי להיות פטורה אחר כך מהיידוע?

אן רייפלד-ביגמן: זה חלק מהטופס.

אן רייפלד-ביגמן: על פי הצעת החוק, אלא אם אדוני יחליט אחרת, אני בתוספת הראשונה, אני לא צריכה את ההסכמה.

נועה ברודסקי-לוי: אבל את צריכה ליידע.

אן רייפלד-ביגמן: אני בשום אופן לא מתווכחת עם אדוני על השאלה של היידוע.

אן רייפלד-ביגמן: כל עובד מדינה חותם על טופס של הצהרה על עבר פלילי או משמעתי.

אן רייפלד-ביגמן: הוא גם מצהיר וגם יודע שהדברים ייבדקו.

אן רייפלד-ביגמן: סעיף 6(ב)(3) מדבר על אם האדם שהמידע אודותיו הסכים בכתב למסירת המידע.

אן רייפלד-ביגמן: זה אדם שנופל בגדר התוספת השנייה.

מירה סלומון: הדוגמאות שאודיה מעלה הן ביחס לתוספת השנייה.

אן רייפלד-ביגמן: אם ביקשו מאדם את ההסכמה שלו, לא צריכה להיות עוד הסכמה במשך שבע שנים.

אודיה איפרגן: אני חושבת שהפתרון הוא לעשות פיצול בין מתן זכות לשלילת זכות.

ניסן סלומינסקי: זה ודאי.

ניסן סלומינסקי: התחלנו עם ההסכמה בגלל סעיף אחר.

ניסן סלומינסקי: בוודאי שיש הפרדה בין שני הדברים.

ניסן סלומינסקי: אם אדם שנתן הסכמה עובר לתפקיד אחר, הוא צריך לתת הסכמה מחדש.

ניסן סלומינסקי: נניח שאותו אדם לא משנה תפקיד אבל המערכת רוצה לעשות מפעם לפעם בדיקה.

ניסן סלומינסקי: אם היא רוצה לעשות בדיקה בתוך השבע שנים, בדיקה רק עליו, היא לא צריכה ליידע אותו, היא לא צריכה כלום.

ניסן סלומינסקי: אם היא רוצה לעשות את הבדיקה אחרי 10 שנים, האם היא צריכה ליידע אותו?

ניסן סלומינסקי: כשאנחנו קבענו כאן יידוע, דיברנו רק על התוספת הראשונה, על הגופים שבהם לא צריך הסכמה.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי שאם אחרי שבע שנים הוא רוצה לשנות תפקיד, צריכים להגיד לו: תדע לך, אנחנו נבדוק אותך.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי חמש שנים הוא רוצה לשנות תפקיד, לא צריכים ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: מה קורה בגופים שבהם נדרשת הסכמה?

ניסן סלומינסקי: האם שבע השנים חלים שם?

ניסן סלומינסקי: אני לא הבנתי שזה חל שם.

אודיה איפרגן: צריך לשנות את הנוסח.

ניסן סלומינסקי: יצטרכו לשנות את הנוסח כך שפה זה ידבר רק על הגופים שאין צורך בהסכמה.

ניסן סלומינסקי: הנושא של ההסכמה יעבור לסעיף 12.

אודיה איפרגן: היידוע רלוונטי רק אם זה מתן זכות.

אודיה איפרגן: לשלילת זכות לא צריך שום יידוע כשהאדם הסכים.

אודיה איפרגן: זה לא קשור לשבע שנים.

אודיה איפרגן: צריך שהנוסח יתאים לרציונל הזה.

ניסן סלומינסקי: נוציא מכאן את המילה "הסכמה".

ניסן סלומינסקי: בכל אותם גופים שנמצאים בתוספת הראשונה צריך רק יידוע, לא מעבר לזה.

ניסן סלומינסקי: התזכורת הזאת תופסת למשך שבע שנים.

ניסן סלומינסקי: על כל מה שקורה בתוך השבע שנים, בין אם האיש לא מבקש כלום, בין אם הוא רוצה לעבור לתפקיד אחר, לא צריך ליידע אותו על כך שיבדקו את המרשם הפלילי שלו.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי שבע שנים הוא רוצה לעבור לתפקיד אחר, שאז בטוח שבגין זה יבדקו אותו, צריכים ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהוא יגיד: אתם יודעים מה, אני לא רוצה.

שרונה עבר הדני: אם הוא חתם על הסכמה בהקשר לזה שהוא יודע שהמכרז הוא מכרז של ניקיון, ההסכמה הזאת לא תקפה אם מחר הוא ניגש למכרז אבטחה, גם אם המשרד הוא אותו משרד.

שרונה עבר הדני: ההסכמה היא לזכות מסוימת, לתפקיד מסוים.

שרונה עבר הדני: כל עוד הוא פסיכולוג אני יכולה לבדוק אם חל שינוי מאז שהוא נרשם בפנקס, זאת מבלי לעשות סרבול מיותר.

שרונה עבר הדני: התוספת בצהוב היא התוספת המהותית.

שרונה עבר הדני: התוספת של שבע שנים פחות נדרשת.

שרונה עבר הדני: היא יכולה להידרש, וגם הוועדה יכולה להחליט שזה הדבר הנכון, אבל היא לא המהות.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדבר כרגע על תוספת א', לא על תוספת ב', שבה אין צורך בהסכמה.

ניסן סלומינסקי: זה שהגופים מבקשים או לא זה לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: מה כן צריך?

ניסן סלומינסקי: יידוע.

ניסן סלומינסקי: כשהוא רוצה להתקבל לתפקיד, אומרים לו: תדע לך, אדוני, שאנחנו רשאים, ואולי גם נעשה את זה, להסתכל ברישום הפלילי שלך.

ניסן סלומינסקי: צריך ליידע אותו, לא צריך להחתים אותו.

ניסן סלומינסקי: מי שרוצה להחתים זה משהו אחר, אבל לא צריך.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי חמש שנים הוא ניגש למכרז לתפקיד אחר, אני לא צריך ליידע אותו מחדש.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי יידעתי אותו לפני חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: אם הוא רוצה לעבור לתפקיד אחר אחרי שמונה שנים, צריכים ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי זה אחרי שבע שנים.

ניסן סלומינסקי: זה מקובל על כולם?

נועה ברודסקי-לוי: הייתי מבטלת את העניין של הזמן, רק משאירה את העניין של התפקיד או הזכות המבוקשת.

ניסן סלומינסקי: שכל פעם כשהוא רוצה לשנות תפקיד יצטרכו ליידע אותו?

נועה ברודסקי-לוי: כן.

ניסן סלומינסקי: מי הכניס את השבע שנים?

נועה ברודסקי-לוי: הוועדה.

ניסן סלומינסקי: ניסיתי להיות נאמן לשבע שנים, אבל לא איכפת לי שזה יהיה כל פעם שהוא ניגש לתפקיד אחר.

ניסן סלומינסקי: גם אם הוא לא ניגש לשום תפקיד חדש, המערכת תמיד רשאית לבדוק את הרישום שלו.

ניסן סלומינסקי: תנסחו את זה בצורה הזאת, עלי זה מקובל.

נועה ברודסקי-לוי: גם אם הוא מתקדם להיות בכיר יותר באותו תפקיד צריך ליידע אותו.

ניסן סלומינסקי: הרעיון שעומד מאחורי ההחלטה של הוועדה אומר שכל פעם שאדם מתמודד לתפקיד, לא חשוב איזה, יידעו אותו, מה שלא קיים כשהוא לא מתמודד אלא עובד בשגרה שאז אם המערכת תרצה היא תבדוק ואם היא לא תרצה היא לא תבדוק.

נועה ברודסקי-לוי: הוא יכול לקבל גם החלטה לא להתמודד לתפקיד חדש, כי הוא לא רוצה שהדברים יעלו.

ניסן סלומינסקי: אם כי אז יבדקו אותו.

שרונה עבר הדני: הם לא יבדקו אם הוא לא יתמודד.

ניסן סלומינסקי: זכותם לבדוק.

ניסן סלומינסקי: עכשיו עוברים לתוספת ב'.

ניסן סלומינסקי: בתוספת ב', ששם נדרשת הסכמה, כל פעם כשהוא ניגש למכרז הוא צריך לחתום מחדש על הסכמה.

ניסן סלומינסקי: כמו שאמרנו בתוספת א' שאפשר לבדוק בשגרה בלי ליידע, גם פה, מאחר וזה לא דבר קבוע ובטוח, לא צריך הסכמה שלו, לא צריך יידוע, המערכת יכולה לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא רוצה לגשת למכרז במערכת, ולא חשוב על מה, צריך הסכמה, כאשר הסכמה היא ממילא יידוע.

ניסן סלומינסקי: את מה שאמרנו בא' על יידוע אנחנו אומרים ב-ב' על הסכמה בהקשר לבדיקה שגרתית.

שרונה עבר הדני: יש הבדל בין אירוע מתמשך לאירוע חדש.

נועה ברודסקי-לוי: נעשה תיקון בהתאם.

נועה ברודסקי-לוי: סעיף 8 נוגע לפרטי הרישום במרשם הפלילי – פרטים, הרשעות, צווים.

נועה ברודסקי-לוי: הוספנו את סעיף (ב) ו-(ג).

נועה ברודסקי-לוי: גם היום לגבי פרטי רישום בעבירות תעבורה יש מרשם נפרד.

נועה ברודסקי-לוי: זה אמנם חלק מהמרשם הפלילי, אבל הוא מנוהל בנפרד.

נועה ברודסקי-לוי: רצינו לשמור על המצב הקיים.

ניסן סלומינסקי: האם הכוונה בתעבורה היא לכך שהוא נסע מהר?

נועה ברודסקי-לוי: מדובר על עבירות פליליות.

ליאורה סולטן: כל החלק הזה מדבר על עבירות פליליות.

ניסן סלומינסקי: האם הכוונה שהוא נסע באדום?

ליאורה סולטן: לא.

ניסן סלומינסקי: אז למה הכוונה?

ליאורה סולטן: נהיגה בשכרות, נהיגה ללא רישיון, נהיגה בפסילה, נהיגה תחת השפעת סם, מהירות מופרזת.

ליאורה סולטן: יש קשת רחבה של עבירות.

ליאורה סולטן: יש שתי עבירות משותפות גם להליך הפלילי וגם להליך התעברותי, שזה הפקרה לאחר פגיעה וגרימת מוות ברשלנות.

ליאורה סולטן: במרשם הפלילי תהיה כוכבית: יש דיווח במרשם תעבורה.

ליאורה סולטן: כשיוציאו את מרשם התעבורה, שזה יהיה מרשם נפרד, יהיה כתוב את עבירות התעבורה הרלוונטיות.

ניסן סלומינסקי: גם את מרשם התעבורה אי אפשר יהיה להוציא, אי אפשר יהיה לדרוש מאדם שמקבל עבודה - -

ליאורה סולטן: אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: האם כל הגופים שמקבלים את המרשם הפלילי גם מקבלים את מרשם התעבורה?

ליאורה סולטן: כל גוף שזכאי לבקש את המרשם הפלילי גם זכאי לבקש את המרשם התעבורתי.

ליאורה סולטן: יש גופים שאינם מעוניינים לקבל מידע מהמרשם התעבורתי ואז אנחנו פשוט מבטלים להם את האפשרות.

ליאורה סולטן: זה פחות מעניין אותם לגבי העסקה או לגבי הזכות שהם נותנים.

ליאורה סולטן: יש כאלה שמבקשים, אם מדובר בתפקידים של ספק, נהג.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיש בגוף מסוים אנשים סקרנים שרוצים את הכל.

ניסן סלומינסקי: האם זה יינתן רק לגוף שזה רלוונטי לגביו?

ליאורה סולטן: יש גופים שביקשו.

ניסן סלומינסקי: למרות שזה לא רלוונטי לגביהם?

ניסן סלומינסקי: נניח יושב שם סקרן שרוצה לראות את הכל.

ליאורה סולטן: זה לא עניין של סקרנות.

ליאורה סולטן: יש גופים שאמרו: יש תפקידים שהם רלוונטיים, היינו רוצים לבדוק, כאשר אחרי שהם קיבלו הם אמרו שאין להם צורך בזה, המרשם הפלילי מספיק להם, ואז ביטלנו להם את זה.

ניסן סלומינסקי: אם הם לא אומרים כלום, אתם מעבירים להם רק את המרשם הפלילי?

ליאורה סולטן: רק הפלילי.

ליאורה סולטן: אני לא מעבירה סתם.

ניסן סלומינסקי: את אותן כוכביות.

ליאורה סולטן: אם יש מצב שיש לו דאבל, הוא יקבל את זה במרשם הפלילי.

ניסן סלומינסקי: הוא יודע שיש משהו.

ניסן סלומינסקי: מדובר על אותן שתי עבירות?

ליאורה סולטן: כן.

גבריאלה פיסמן: אנחנו לא רוצים "לזהם" את המרשם הפלילי הרגיל בעבירות תעבורה, כיון שבמרבית המקרים עבירות תעבורה נעברות על ידי אנשים נורמטיביים.

גבריאלה פיסמן: לכולנו יש עבירות תעבורה.

גבריאלה פיסמן: העבירות האלו יגרמו לכך שתהיה לנו הארכה של תקופות ההתיישנות.

גבריאלה פיסמן: אנחנו לא רוצים להביא למצב שבעבירות הפליליות הרגילות תקופת ההתיישנות תתארך בגלל עבירות תעבורה, לכן הרבה יותר נכון לעשות את ההפרדה הזאת.

נועה ברודסקי-לוי: מוצע פה שהוראות על ניהול המרשם ייקבעו על ידי שר המשפטים, בהתייעצות עם השר לביטחון פנים ובאישור הוועדה.

מירה סלומון: רציתי לוודא שמי שנמצא בתוספת השנייה יוכל לגשת למרשם הזה, יוכל לקבל פרטי רישום בעניין הזה, שלא יהיה מצב שנהגי הסעות תלמידים יהיו עם הרשעות מפה עד להודעה חדשה בעבירות תעבורה.

ליאורה סולטן: התשובה היא חיובית.

ליאורה סולטן: כמו שאמרתי, זה תלוי גוף.

ליאורה סולטן: אם גוף מבקש, כמובן שאין בעיה.

ליאורה סולטן: רק תזכרו שהיקף המידע הוא הרשעות עד תום תקופת התיישנות.

מירה סלומון: אנחנו רוצים לבקש שהמידע יכלול את תקופת ההתיישנות.

ליאורה סולטן: זה כבר דיון חדש לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: רק עד אחרי המחיקה?

מירה סלומון: כולל תקופת ההתיישנות, לא רק ההרשעה.

ליאורה סולטן: זה דיון חדש.

נועה ברודסקי-לוי: זו אותה תקופה שמקבלים על עבירות אחרות.

ורד וינדמן: מרשם תעבורתי נגיש לתקופות ארוכות.

ורד וינדמן: הנושא הזה ביחס לנהגי הסעות תלמידים הוא קריטי, הוא עניין של חיים, לא פחות מזה.

ניסן סלומינסקי: מה המשמעות של זה?

ניסן סלומינסקי: אם הגוף מבקש - הוא מקבל.

ניסן סלומינסקי: עד סוף תקופת ההתיישנות כל גוף מקבל.

ליאורה סולטן: נכון, זה הגוף שמירה פונה אליו.

נועה ברודסקי-לוי: אם הגוף יבקש, הוא יקבל לפי התקופה שהוא זכאי לה.

ניסן סלומינסקי: מה היא תקופת ההתיישנות?

נועה ברודסקי-לוי: ארבע וארבע, אם זו עבירה ראשונה והוא לא קיבל מאסר.

ניסן סלומינסקי: כמה אחר כך?

ניסן סלומינסקי: זה שבע שנים, אם זה פרט רישום שני או אם הוא קיבל מאסר.

ניסן סלומינסקי: יש מדרגות.

ניסן סלומינסקי: ככל שיש בקשה לתקופה ארוכה יותר, השאלה היא המיקום של אותו גוף, אם הוא בתוספת הראשונה או השנייה.

ליאורה סולטן: הגופים בתוספת הראשונה רואים הרשעות עד תום תקופת המחיקה.

ניסן סלומינסקי: והתוספת השנייה?

ליאורה סולטן: הרשעות עד תום תקופת התיישנות.

ניסן סלומינסקי: זה שבע שנים.

גבריאלה פיסמן: זה לא שבע שנים.

גבריאלה פיסמן: לפי ההחלטה שלך זה ארבע שנים.

ניסן סלומינסקי: ארבע שנים אם אין מאסר.

ניסן סלומינסקי: אם אין מאסר, זו לא עבירה מי יודע מה.

ליאורה סולטן: זה לא נכון בהקשר של תעבורה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מדבר על זה שאין מקום בבתי סוהר ובגלל זה נותנים להם עבודות שירות או משחררים אותם.

ליאורה סולטן: זה יהיה יותר כשיש מאסר.

מירה סלומון: אנחנו מכירים מקרים שבהם היו כמה הרשעות מצטברות לאותו אדם ולא הייתה פעם אחת אפשרות של מעצר.

מירה סלומון: יכולות להצטבר לאותו נהג 100 הרשעות.

ליאורה סולטן: 172 לנהג האוטובוס בחיפה.

ניסן סלומינסקי: אני שומע ממך טרוניה קשה מאוד כלפי בית המשפט.

מירה סלומון: חלילה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: זה מה ששמעתי.

מירה סלומון: יכול להיות שהטענות שלי הן כלפי המחוקק.

ניסן סלומינסקי: השופטים מקבלים את כל הדברים האלה?

ליאורה סולטן: הרשעות עד תום תקופת מחיקה בלבד.

ניסן סלומינסקי: כשהשופט יודע שלאיש הזה יש עבירה ועוד עבירה, הוא לא נותן לא מאסר אלא רק עבודות שירות?

ליאורה סולטן: ככל שהיא לא נמחקה.

ניסן סלומינסקי: אף אחד כאן לא מבקש מעבר לתקופת המחיקה.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שיש שיקול דעת טוב לשופט, אחרת מה אנחנו עושים פה.

ליאורה סולטן: חזרתי והדגשתי שכשמקצרים את התקופה, הם לא מקבלים את כל המידע הנדרש כמו שסברנו שיש מקום.

נועה ברודסקי-לוי: גם עבירות תעבורה הן עבירות חמורות.

נועה ברודסקי-לוי: הניהול הנפרד הוא מתוך זה שזה נבדק לצרכים אחרים.

ניסן סלומינסקי: ניהול נפרד זה בסדר, אבל כל עוד, כמו שאומרת לנו ליאורה ואני מקבל את דבריה, שאם הגוף רוצה הוא יקבל את זה מיידית.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה גופים שזה לא רלוונטי.

נועה ברודסקי-לוי: הוא צריך לבקש.

ניסן סלומינסקי: ודאי שגוף שעוסק בנושא של נהגי הסעות ילדים יבקש את זה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא מבקש, הוא גם מקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: מהבחינה הזאת אנחנו מסודרים.

ניסן סלומינסקי: נשאר העניין של תקופת ההתיישנות או תקופת המחיקה.

נועה ברודסקי-לוי: ב-(ג) מוצע: על אף האמור בסעיף קטן (א), פרטים בדבר עבירות קנס ועבירות מינהליות לא ייכללו במרשם הפלילי.

נועה ברודסקי-לוי: זה מה שקיים היום לפי תקנות המרשם הפלילי.

נועה ברודסקי-לוי: חשבנו שאם מסדירים את זה, נכון להגיד את זה גם בחקיקה הראשית.

זהר טחורש: זאת בעיה שמוכרת לנו עוד מהתקנות.

זהר טחורש: בחוקי הגנת הסביבה נקבעו מספר עבירות קנס, כמו בהוראות שמירת הניקיון.

זהר טחורש: חלקן נקבעו כעבירות קנס.

זהר טחורש: לפעמים אנחנו נותנים דוח, לפעמים אנחנו מגישים תיקים.

זהר טחורש: לפי מה שכתוב פה לא נוכל לדווח על זה.

נועה ברודסקי-לוי: איך אתם מתמודדים עם זה היום?

נועה ברודסקי-לוי: זה המצב הקיים.

ליאורה סולטן: קיימנו דיון במשרד המשפטים על איזה עבירות מסוג קנס כן ייכנסו לתוך המרשם הפלילי, וזה בהנחה שמדובר בעבירות מסוג עוון.

ליאורה סולטן: קבענו שזה מעל סכום מסוים.

יפעת רווה: אם הרשות, בגלל חומרת הנסיבות, בגלל רצידיביזם או בגלל כל סיבה אחרת, מחליטה מיוזמתה להגיש כתב אישום, נכון יהיה להוסיף את זה למרשם הפלילי.

יפעת רווה: מה שלא נכנס זה מקרה שנמסרה הודעת תשלום קנס, או מקרה שבו אדם מבקש להישפט.

ניסן סלומינסקי: זה נותן לך איזה שהוא פתרון?

זהר טחורש: אם זה ינוסח כך שמה שלא יירשם זה רק מה שבא בעקבות מסירה של הודעת קנס, בין אם האדם ביקש להישפט ובין אם לא, זה בסדר גמור.

זהר טחורש: אנחנו גם לא מדווחים למרשם הפלילי במצבים האלה.

זהר טחורש: ברגע שהוגש כתב אישום ביוזמת הרשות זה צריך להירשם.

ניסן סלומינסקי: זה מה שקיים?

נועה ברודסקי-לוי: זה לא מה שקיים.

יפעת רווה: בישיבה אצלנו חשבנו שנכון שיירשמו המקרים שהרשות מגישה מיוזמתה.

ניסן סלומינסקי: איפה זה בא לידי ביטוי פה?

יפעת רווה: הישיבה הזאת הייתה אחרי כתיבת הצעת החוק.

יפעת רווה: חשבנו שנכון יהיה לעשות את זה בתקנות.

נועה ברודסקי-לוי: אפשרות אחרת היא ללכת עם הכלל ולהגיד שחריגים ייקבעו בתקנות.

יפעת רווה: לתת הסמכה לקבוע את זה בתקנות?

נועה ברודסקי-לוי: כן.

נועה ברודסקי-לוי: לגבי (ג) נקבע שפרטים בדבר עבירות קנס ועבירות מנהליות לא ייכללו במרשם הפלילי, והשר רשאי לקבוע חריגים בתקנות באישור ועדת חוקה.

ניסן סלומינסקי: השר פה הוא שר המשפטים?

נועה ברודסקי-לוי: נכון.

נועה ברודסקי-לוי: אני עוברת לסעיף 10, לסעיף הגישה הישירה למרשם הפלילי.

נועה ברודסקי-לוי: הייתה בקשה להוסיף את היחידה לחקירות פנים בצבא לאותם גופי גישה ישירה.

נועה ברודסקי-לוי: זו היחידה שמקבילה למח"ש שחוקרת את השוטרים הצבאיים.

נועה ברודסקי-לוי: הם ביקשו להוסיף גם אותה.

טל ענר: אני לא יודע למה להוסיף את הגוף הזה שהוא סך הכל גוף די אזוטרי, עם כל הכבוד למי שבטח עובד שם ועושה עבודה חשובה.

טל ענר: אם הגוף הזה ייכנס, יעמדו בתור עשרות גופי חקירה שמנהלים חקירות מחקירות שונות.

טל ענר: אני לא בטוח עד כמה הכירו את הגוף הזה לפני שהתבקש להוסיף אותו לרשימה מאוד אקסקלוסיבית של גופים שברור שצריכים את הגישה הישירה - משטרה, שב"כ מוסד וכו'.

טל ענר: לא הבנתי מה ההצדקה המיוחדת שהם יקבלו את אותה גישה ישירה.

ניסן סלומינסקי: אין לי מושג.

ניסן סלומינסקי: נתנו לנו להבין שזו יחידה חשובה מאוד.

מזי מקונן: זו אכן יחידה חשובה.

ניסן סלומינסקי: גם למח"ש היית קורא - - ?

טל ענר: למח"ש יש היגיון, מפני שמח"ש ירצו לנהל חקירה מבלי שהמשטרה תדע שהם מנהלים חקירה.

טל ענר: כאן זה לא אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: למה לא אותו דבר?

ישי יודקביץ: זו יחידה שלא כפופה למשטרה צבאית, היא כפופה לאכ"א.

מזי מקונן: מדובר בגוף עצמאי לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: ככה השתכנענו.

מזי מקונן: אם הוא מסתמך על המשטרה הצבאית או על משטרת ישראל כדי לבצע את העבודה שלו, אז הוא לא עצמאי.

ניסן סלומינסקי: טל, איזה גופים אתם חושב שדומים ולא חשבנו להכניס?

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שיש הרבה גופים.

טל ענר: כל גוף חקירה.

ניסן סלומינסקי: השתכנענו שהגוף הזה הוא עצמאי, לא תלוי, ושחשוב שיהיה לו צינור פרטי לא דרך הצבא.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שיש הצדקה להכניס אותו, מדובר בגוף שעושה עבודה חשובה.

נועה ברודסקי-לוי: זה כן שונה ממח"ש.

נועה ברודסקי-לוי: הסיבה שנתנו למח"ש היא כדי שהם יהיו עצמאיים, כדי שהמשטרה לא תוכל לעקוב אחרי מה שהם חוקרים.

נועה ברודסקי-לוי: היחידה הזאת לא תלויה במידע מהמשטרה הצבאית.

נועה ברודסקי-לוי: נראה לי חשוב לשמוע למה חשבו שכן נכון לתת להם את המידע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שהם יהיו עצמאיים.

מזי מקונן: אותו רציונל של עצמאות הוא קריטי כאן.

נועה ברודסקי-לוי: זה שונה.

נועה ברודסקי-לוי: אתם מקבלים את המידע מהמשטרה, לא מהמשטרה הצבאית.

מזי מקונן: הדגשנו בדיון החסוי שמדובר בגוף מקביל לחלוטין למח"ש ואין טעם להבחנה הזאת.

ניסן סלומינסקי: ישי, אתה חושב שהם לא כפופים, שהם צריכים את הצינור?

ישי יודקביץ: הם צריכים להיות עצמאיים.

ישי יודקביץ: הם כפופים לאכ"א, הם לא כפופים למשטרה הצבאית.

ישי יודקביץ: אני רואה את היחידה הזאת כמקבילה למח"ש.

ישי יודקביץ: אני לא חושב שיש ברשויות חקירה אחרות - רשות המיסים, רשות ניירות ערך או הרשות להגנת הסביבה, יחידה פנימית שחוקרת את החוקרים.

ישי יודקביץ: זאת היחידה השנייה במדינה שחוקרת את החוקרים.

ישי יודקביץ: אני חושב שהם צריכים להיות עצמאיים.

ניסן סלומינסקי: נשאיר אותם.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שבדילמה הזאת עדיף להיות בצד הזה מאשר בצד השני.

ישי יודקביץ: הכללים צריכים להיות מאושרים בוועדת חוקה לגבי היחק"פ.

ישי יודקביץ: היחק"פ מופיע בפסקה (8), לכן צריך להוסיף את פסקה (8) ב-(ב)(3).

נועה ברודסקי-לוי: זה (2) עד (6) ו-(8).

נועה ברודסקי-לוי: לגבי היחק"פ, האם זה לפי כללים שיקבע מפקד היחידה?

ניסן סלומינסקי: מה זה ראש יחידה אצלכם?

ניסן סלומינסקי: נראה לי שראש היחידה לא כותב את הכללים שם.

ניסן סלומינסקי: אם הם כפופים לאכ"א, אז אכ"א.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה צריך להיות אכ"א.

ניסן סלומינסקי: תחשבו על זה, בינתיים נתקדם.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו מתקדמים לסעיף 12.

נועה ברודסקי-לוי: זה הסעיף שהפנה לתוספת השנייה, אנחנו מציעים פה איזה שהוא שינוי.

נועה ברודסקי-לוי: המשטרה תמסור מידע מן המרשם הפלילי על אודות מבקש זכות או בעל זכות למי שהוסמך לכך לפי חיקוק אחר או לצורכי מכרז, אם מבקש הזכות או בעל הזכות נתן את הסכמתו לכך לעניין הזכות המבוקשת או התפקיד המסוים.

נועה ברודסקי-לוי: לעניין זה, "מידע מן המרשם הפלילי" – למעט מידע על פרטי רישום שהתיישנו או שנמחקו.

נועה ברודסקי-לוי: (ב)(1) המידע כאמור בסעיף קטן (א) יימסר לבעלי התפקידים ולגופים כאמור בחיקוק, רק למטרות המנויות בו.

נועה ברודסקי-לוי: (2) על אף הוראות פסקה (1), אם חיקוק מסמיך לשקול מידע פלילי לצורך בחינת זכאות של מבקש זכות לקבל זכות או של בעל זכות להחזיק בזכות או לצורך בחינה של ביטול זכות, יראו את ההסמכה האמורה כהסמכה לשקול מידע פלילי לכלל הצרכים האמורים, וכן לצורך חידוש זכות, בחינה תקופתית חוזרת של הזכאות להחזיק בזכות וקבלת החלטה בדבר נקיטה בהליכים משפטיים עקב עבירה פלילית.

נועה ברודסקי-לוי: (ג) זה סעיף שקובע על פי איזה קריטריונים אפשר להוסיף עוד גוף לתוספת השנייה.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו חשבנו שלמרות שמפצלים את התוספת השנייה יהיה נכון לבוא ולהשאיר את הפתח לשר להוסיף עוד איזה שהוא גוף באישור ועדת חוקה.

ניסן סלומינסקי: גוף שכיום לא נמצא באף רשימה, באף תוספת?

נועה ברודסקי-לוי: נכון.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו הוספנו כבר בדיון הקודם שזה יבוא לאישור הוועדה.

ישי יודקביץ: אני חושב על רשויות מוסמכות במשרד הביטחון שיש להן כל מיני שיקולים לתת זכויות.

ישי יודקביץ: האינטרס המוגן פה הוא אינטרס של איזוני ביטחון למיניהם.

ישי יודקביץ: רישיון שיווק ביטחוני נכלל בתוספת השנייה.

ישי יודקביץ: אם יהיו לנו עוד גופים שיצטרכו לתת רישיונות או זכויות שנצטרך להוסיף לתוספת השנייה בחיקוק הספציפי שלהן, אני לא רוצה להיות חסום.

ישי יודקביץ: אני רוצה לוודא ש-(ג)(3) סיפא מכסה לי גם את הביטחון.

נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שאינטרס ציבורי חיוני כולל ביטחון.

נועה ברודסקי-לוי: צריך להוכיח שזה מתקיים באותו מקרה ספציפי.

נועה ברודסקי-לוי: זה יותר רחב מסעיף 11.

נועה ברודסקי-לוי: בסעיף 11 הקריטריונים הם יותר הדוקים.

ישי יודקביץ: אני מציע לכתוב את זה במפורש.

נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שבאינטרס ציבורי חיוני הביטחון נכלל.

ישי יודקביץ: אם תהיה עוד רשות במשרד הביטחון שתצטרך לשקול שיקולים ביטחוניים שנצטרך להוסיף אותה לתוספת השנייה כחיקוק ספציפי שלה, אני לא רוצה להיחסם.

נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שאינטרס ציבורי חיוני כולל ביטחון.

נועה ברודסקי-לוי: אני לא זוכרת שאי פעם אמרנו שאינטרס ביטחוני הוא לא אינטרס ציבורי חשוב, חיוני.

נועה ברודסקי-לוי: אפשר להגיד שאותו מקרה ספציפי לא מגיע לרמה הזאת, אבל ככלל - -

מירה סלומון: היועצת המשפטית לוועדה הקריאה את המשפט "הוסמך לכך לפי חיקוק אחר או לצורכי מכרז".

מירה סלומון: אנחנו מבקשים שיהיה כתוב "לצורכי מכרז לפי סעיף 14", כדי להבהיר שסעיף 12 עוסק במכרזים שהם לפי סעיף 14, לא במכרז להעסקת עובד סטטוטורי שנמצא בתוספת הראשונה וסעיף 12 לא חל עליו.

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שיש בזה היגיון.

גבריאלה פיסמן: את פשוט מציעה להפנות לסעיף המכרזים.

מירה סלומון: נכון.

ישי יודקביץ: מכרזי טובין, רכש.

נועה ברודסקי-לוי: אם באים לשנות את התוספת השנייה ולהוסיף שלא בחיקוק עוד גוף, זה דורש את אישור ועדת חוקה.

נועה ברודסקי-לוי: לגבי איזו שהיא הוראה לחיקוק כלשהו שמוסיפה מעתה הסמכה לקבל מידע מהמרשם הפלילי - אז אם מדובר בחוק ראשי, זה בוועדה שמאשרת אותו, ואם מדובר בתקנות שלא הובאו לאישור שום ועדה, זה כן יגיע לאישור ועדת חוקה.

נועה ברודסקי-לוי: (ד) השר, בהתייעצות עם השר לביטחון הפנים, רשאי, בצו – באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, מטעמים מיוחדים, לשנות את התוספת השנייה ולהוסיף לו גופים ובעלי תפקידים שהמידע נדרש להם מהטעמים המפורטים בפסקאות (1), (2) או (3) שבסעיף קטן (ג), כאשר מתן הזכות שבשלה מתבקש המידע אינו על פי חיקוק.

נועה ברודסקי-לוי: אלה הקריטריונים כדי להביא עוד משהו ישירות לתוספת השנייה, גם אם אין חיקוק בנושא.

נועה ברודסקי-לוי: התיקון לגבי סעיף קטן (ז) הוא בעקבות מה שדובר פה קודם - שיורדים מהנושא של שבע שנים.

נועה ברודסקי-לוי: ההסכמה נדרשת כל עוד זה לאותה זכות, לא לפי התקופות.

נועה ברודסקי-לוי: ממונה מידע פלילי 12א.

נועה ברודסקי-לוי: מי שהוסמך לקבל מידע מהמרשם הפלילי לפי כל דין לשם מתן זכות או ביטול זכות, ימנה ממונה מידע פלילי שיהיה אחראי על קבלת המידע לו זכאי אותו גוף ויהיה אחראי לגיבוש ההנחיות והנהלים הפנימיים לעניין שקילת המידע ולהעברתו לגורם המחליט על מתן הזכות או ביטולה בהיקף ובהתאם להוראות החוק, להנחיות ולנהלים, ובלבד שלמידע זיקה לזכות המבוקשת; מי שהוסמך לקבל מידע פלילי באותו גוף ישמש כממונה המידע הפלילי (להלן – ממונה מידע פלילי).

נועה ברודסקי-לוי: ככל הניתן, ממונה מידע פלילי יהיה יועץ משפטי של הגוף המוסמך או מטעמו.

נועה ברודסקי-לוי: (ב) ממונה מידע פלילי כאמור יקבל הדרכה והכשרה בנושא על ידי המשטרה או מנגנון הביקורת.

ניסן סלומינסקי: קבענו שיהיה יועץ משפטי ברשויות.

ניסן סלומינסקי: דווקא בגופים הממשלתיים דיברנו על הקב"ט, לא?

נועה ברודסקי-לוי: דיברנו על זה שהיום הקב"ט מקבל על אזהרת הביטחון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להעביר ליועץ המשפטי של המשרד?

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו מעדיפים שזה יהיה יועץ משפטי.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו קובעים את זה לא כמשהו שאי אפשר יהיה לסטות ממנו.

ניסן סלומינסקי: למה העדפתם יועץ משפטי?

נועה ברודסקי-לוי: כי צריך גם להכיר את העבירות וגם לשקול את המידע.

נועה ברודסקי-לוי: חברת הכנסת גרמן אמרה בזמנו שהיא חושבת שזה צריך להיות מישהו מהיועצים המשפטיים.

נועה ברודסקי-לוי: הוועדה יכולה היום להחליט אחרת.

ניסן סלומינסקי: היועץ המשפטי מעורב היום במכרזים של המשרדים?

נועה ברודסקי-לוי: הוא לא צריך להשפיע על ההחלטה.

נועה ברודסקי-לוי: אנחנו מדברים על העניין של סינון מידע.

ניסן סלומינסקי: כך אנחנו מכניסים אותו לתוך העניין.

נוחי פוליטיס: הרעיון של להעביר את האחריות ליועץ המשפטי היה כדי להגביר את הסיכוי שיופעל שיקול דעת, שלא תהיה דחייה על הסף כמו ששמענו שיש בגופים מסוימים.

ניסן סלומינסקי: אפשר להגיד שליועץ המשפטי יש יותר שיקול דעת מהקב"ט?

נועה ברודסקי-לוי: זה להכיר יותר את המטריה.

נוחי פוליטיס: החוק פה מכוון להסדרה של הנושא הזה, להתמקצעות של הגופים שמקבלים מידע פלילי.

נוחי פוליטיס: ימונו פה ממוני מידע פלילי בגופים שיקבלו הדרכה והנחיה.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שהיועץ המשפטי יותר טוב מאשר קצין הביטחון.

נוחי פוליטיס: הייעוץ המשפטי ייעזר באגף הביטחון, אבל הפעלת שיקול הדעת והתווית הנהלים לקבלה או לאי קבלה של אדם תהיה על ידי היועץ המשפטי.

גבריאלה פיסמן: אנחנו מצפים מהממונה שיפעיל שיקול דעת, יבחן את אמות המידה, יבחן את הנהלים.

גבריאלה פיסמן: המתווה הנכון יותר הוא שאדם שיש לו רקע משפטי יעשה את המהלך הזה.

גבריאלה פיסמן: מאחר ואנחנו יודעים שמרבית הגופים כבר יש להם איזו שהיא קונסטרוקציה של שקילת מידע פלילי, הכוונה היא לכוון אותם למקום הנכון.

ניסן סלומינסקי: יש גופים שאין להם יועץ משפטי ומקבלים מידע?

ניסן סלומינסקי: מי שם יקבל את זה?

גבריאלה פיסמן: זה צריך להיות האדם הכי מתאים.

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שיש הכוונה של המחוקק, ברגע שהוא מדבר על ייעוץ משפטי, שזה יהיה אדם שמפעיל שיקול דעת.

זהר טחורש: אנחנו עורכים כ-3,500 בדיקות במרשם הפלילי בשנה.

זהר טחורש: אם נשקיע חמש דקות רק מבחינת ללחוץ על כפתור ולהזין את הנתונים, עוד מבלי ששקלנו שום דבר, נצטרך 330 שעות, 41 ימים.

זהר טחורש: אנחנו כלשכה משפטית נקרוס.

זהר טחורש: נכון שכתוב כאן "ככל הניתן, ממונה מידע פלילי יהיה יועמ"ש".

זהר טחורש: אצלנו הכלל יהיה שזה לא יהיה היועמ"ש.

זהר טחורש: כשמדובר היום במינוי עובד של המשרד לתפקיד, הלשכה המשפטית עושה את זה.

זהר טחורש: אנחנו לוחצים על הכפתורים, אנחנו שוקלים, אנחנו עושים הכל.

זהר טחורש: אנחנו לא מחליטים בסוף אם לתת או לא לתת את התפקיד, אבל אנחנו עושים את העבודה שהוועדה רוצה שנעשה.

זהר טחורש: כשמדובר בהיתרי סוג גז, בהיתרי הדברה, בהיתרי רעלים, הלשכה המשפטית מסייעת לקבוע את הנהלים, מסייעת להסדיר את הפרוצדורה, אבל היא לא תפנה לגבי כל גורם שמבקש את הזכות להחזיק בהיתרי רעלים, היא לא תבחן אחד אחד ותעשה את הסינון.

זהר טחורש: אני גם חושבת שזה לא הדבר הנכון לעשות.

ניסן סלומינסקי: כמה אנשים הלשכה המשפטית שלכם מונה?

זהר טחורש: היא מונה כ-30 איש, לרבות מזכירות ומתמחים, כאשר לא כולם עוסקים בזה.

ניסן סלומינסקי: את רוצה שזה יהיה אדם מיוחד.

ניסן סלומינסקי: יש אפשרות שהוא יהיה במסגרת הלשכה המשפטית?

זהר טחורש: אין לנו תקנים.

ניסן סלומינסקי: אם יש אצלכם כ-4,000, יכול להיות שבמשרדים אחרים יש יותר.

ניסן סלומינסקי: אם מדובר על היועץ המשפטי של המשרד, הוא בטח יתמוטט.

ניסן סלומינסקי: איך פותרים את זה שם?

זהר טחורש: מנהלת אגף אסבסט היום, שהיא מנהלת רישוי אסבסט לפי החוק, היא אוטומטית הגורם שאמור לשקול הרשעות קודמות, לקבל את המידע.

זהר טחורש: היא תעשה את זה הרבה יותר טוב ממני.

ניסן סלומינסקי: כל מנהל של תחום מסוים יוכל לגשת לכספת?

זהר טחורש: בתחום של אסבסט זה כ-200 בקשות בשנה.

זהר טחורש: מנהלת רישוי אסבסט עושה את זה.

זהר טחורש: זה אמנם המון עבודה, אבל היא עושה את זה.

ניסן סלומינסקי: היא ישירות עושה את זה?

זהר טחורש: היא עושה את זה ישירות מול הכספת.

ניסן סלומינסקי: אם ככה, את יודעת מה אנחנו פותחים פה?

ניסן סלומינסקי: קחי רשויות מקומיות שיכול להיות שיש להן - -

ישי יודקביץ: בתוספת השנייה?

זהר טחורש: אנחנו בתוספת השנייה.

מירה סלומון: יש דברים ברשויות המקומיות שהם בתוספת השנייה, כמו נהגים של הסעות תלמידים.

ישי יודקביץ: אדוני היושב-ראש, יש כמעט 400 גופים בתוספת השנייה.

ניסן סלומינסקי: בכל גוף יכול להיות פיצול לחמישה תחומים שונים - אחראי על האסבסט בנפרד, אחראי של הרעלים בנפרד.

זהר טחורש: אלה גם שיקולים שונים.

נוחי פוליטיס: הסעיף מפריד בין הממונה לגורם המחליט.

זהר טחורש: ביקשתם מהיועצים המשפטיים לעשות את זה.

זהר טחורש: זה לא התפקיד שלנו להיכנס לתוך נעליו של אותו גורם שלפי החוק הוסמך לתת או לא לתת את הרישיון.

ניסן סלומינסקי: בכל הגופים יש תתי מחלקות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רצינו שיהיה גוף אחד שירכז את זה ואליו יפנו, שהוא יעשה את שיקול הדעת.

ניסן סלומינסקי: רצינו שהאחראי על האסבסט יפנה לאותו גוף שפונה אליו גם מי שאחראי על האוויר.

זהר טחורש: לא קיימנו דיון עם האוצר על הקצאת תקנים לזה ולביקורת.

זהר טחורש: ביקורת זה עוד תקן.

נועה ברודסקי-לוי: ביקורת זה תקן של משרד המשפטים.

נועה ברודסקי-לוי: מנגנון הביקורת הוא גוף נפרד שמפקח על האחרים.

נועה ברודסקי-לוי: הנושא הזה של מינוי ממונה מידע פלילי היה התנאי של הוועדה להעביר מב"דים.

זהר טחורש: מנהלת רישוי אסבסט או מנהל אגף מדבירים יודעים יותר טוב ממני איזו עבודה נעשית בשטח.

זהר טחורש: הם ידעו להתייעץ איתנו כשיעלה מקרה.

זהר טחורש: איך שלא יהיה צריך יהיה לחלק את העבודה, זה בלתי אפשרי לאדם אחד.

זהר טחורש: אין לנו את התקנים האלה.

ישי יודקביץ: יש הרבה עובדי מדינה עם השכלה משפטית שהם לא יועצים משפטיים במשרדי ממשלה או בגופים ציבוריים.

ישי יודקביץ: יש במשטרה ובשירות בתי הסוהר הרבה תפקידים שמשיקים למשפטים.

ישי יודקביץ: יכול להיות שלא צריך לכתוב יועץ משפטי.

ישי יודקביץ: אם אתם סומכים על ההשכלה המשפטית, אתם יכולים לכתוב איזו שהיא כשירות.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שני נושאים.

ניסן סלומינסקי: יש כמות ואיכות.

ישי יודקביץ: אני מציע שהיועץ המשפטי יישאר יועץ, לא ייכנס לתחומים אופרטיביים.

ישי יודקביץ: אתה מציע פה כניסה לתחומים אופרטיביים.

ישי יודקביץ: בייעוץ המשפטי צריכים לתמוך בפקיד הזה.

ישי יודקביץ: הפקיד הזה יכול להיות עם השכלה משפטית, הוא לא צריך להיות בייעוץ המשפטי.

ניסן סלומינסקי: יש כאן את הנושא של האיכות.

ניסן סלומינסקי: רצינו מישהו שאנחנו יכולים לסמוך על שיקול דעתו.

ניסן סלומינסקי: הוא זה שמקבל את החומר, הוא זה שצריך לעשות את המיון אם במכרז הזה רלוונטי להעביר או לא להעביר להם את החומר.

ניסן סלומינסקי: רצינו כאן איכות וכמות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שכמה שפחות אנשים יהיו חשופים לזה, כי ככל שיהיו יותר אנשים חשופים רוב הסיכויים שזה ידלוף.

ניסן סלומינסקי: אם במשרד אחד לכל האחראים על היחידות תהיה גישה שוטפת לכספת, זה יכול לצאת הרבה יותר מאשר אם לאחד יש את הגישה והוא עושה את המיונים.

ניסן סלומינסקי: חיפשנו את שני האלמנטים – איכות וכמות.

ניסן סלומינסקי: אם אצלם יש כל כך הרבה, אז במשרדים גדולים יכול להיות שיש פי כמה וכמה יותר.

ניסן סלומינסקי: איך אנחנו מתגברים על זה?

ישי יודקביץ: אצלנו התוספת השנייה מצומצמת.

ישי יודקביץ: אנחנו אמנם משרד גדול, אבל יש לנו רק שני גופים בתוספת השנייה.

ישי יודקביץ: זה לא קשור לגודל של המשרד, זה קשור לרגולציה שהמשרד אחראי עליה.

ישי יודקביץ: למשרד התקשורת, למשרד להגנת הסביבה ולמשרד האנרגיה יש הרבה יותר רגולטורים מאשר למשרד הביטחון.

לירן קליין: אנחנו מבקשים להיות מוחרגים מהסעיף הזה.

לירן קליין: אלה שמקבלים את המידע בשב"ס בכל הנוגע לצורכי העסקה הם גם אלה שיודעים לקבל את ההחלטות המקצועיות מה רלוונטי ומה לא רלוונטי.

לירן קליין: לי כיועצת משפטית אין שום יתרון.

לירן קליין: אפילו יש לי חיסרון לעומתם.

לירן קליין: הם הגורם המקצועי שמנהל את כל תהליך הגיוס, הם הגורם שנפגש עם האדם, שבודק איתו מה המשמעות של הרישום הפלילי.

ניסן סלומינסקי: זו יחידה שיש לה ראש?

אורטל קונסטנטיני: יש ליחידה הזאת ראש, הוא נקרא ראש ענף ביטחון מידע.

אורטל קונסטנטיני: אנחנו מנותקים מגורמי תעסוקה, כדי לא להיות מוטים באופן קבלת ההחלטות שלנו.

אורטל קונסטנטיני: אנחנו עובדים על עוד מגוון מאוד רחב של שיקולים בבואנו לאשר מועמד להעסקה או לא לאשר מועמד להעסקה.

אורטל קונסטנטיני: במקרים מסוימים אנחנו פונים ביוזמתנו למחלקה המשפטית על-מנת לקבל חוות דעת משפטית.

אורטל קונסטנטיני: המידע מתנקז אלינו, ולא רק המידע בדבר הרישום הפלילי, גם היבטים נוספים.

ניסן סלומינסקי: אצלכם יש גם תתי מחלקות, כלומר שלא רק גוף אחד צריך את זה, כל מיני סוגים של גופים נצרכים לזה?

אורטל קונסטנטיני: נכון.

ניסן סלומינסקי: כולם תחת החסות של הדבר הזה?

אורטל קונסטנטיני: בשביל למנוע מצב של דלף מידע רגיש או מסווג כל המידע נבדק אצלנו.

ניסן סלומינסקי: מי זה "אצלנו"?

אורטל קונסטנטיני: בענף ביטחון מידע.

אורטל קונסטנטיני: עניין המרשם הפלילי, ההרשעות של הבן אדם, נבחן במנותק מגורמי תעסוקה בהקשר הזה.

ניסן סלומינסקי: אם זה נצרך, אתם נותנים להם את המידע?

אורטל קונסטנטיני: לא, אנחנו לא מעבירים את המידע.

אורטל קונסטנטיני: אנחנו בודקים את מגוון השיקולים בעניינו של כל מועמד, לרבות ראיון אצלנו, לרבות שאלון שהמועמד ממלא.

ניסן סלומינסקי: כל מועמד שצריך להתקבל לשב"ס, לא חשוב למה, נבדק על ידכם?

אורטל קונסטנטיני: אמת.

לירן קליין: שב"ס מקבל מידע פלילי מהמרשם הפלילי גם על אסירים וגם על עצירים לצרכים שונים.

ניסן סלומינסקי: כולם אצלה?

לירן קליין: לא.

לירן קליין: הדיון פה מתעסק בהעסקה.

לירן קליין: שב"ס נותן זכויות נוספות שלגביהן חשוב לנו שיהיה לנו את המידע המלא לגבי האדם על-מנת שנוכל להתאים לו טיפול.

לירן קליין: אם יש לי אסיר שרוצה לצאת לחופה ולצורך העניין תיק המב"ד בעניינו הפך - -

נועה ברודסקי-לוי: זה לא קשור.

נועה ברודסקי-לוי: לא הייתה כוונה שזה יתייחס לגופים של התוספת הראשונה בעניין שלא קשור בהעסקה.

גבריאלה פיסמן: אני חושבת שכדאי שנבהיר במפורש מי הם אותם גופים נותני זכות - אלה כל הגופים שהיו מנויים בתוספת השנייה שפוצלה.

גבריאלה פיסמן: אולי גם כדאי שנגדיר במפורש את אותם גופי העסקה מתוך התוספת הראשונה – מדובר בגופים בודדים.

גבריאלה פיסמן: לא התכוונו בשום שלב לצה"ל ולשב"ס.

גבריאלה פיסמן: אלה לא סוגי הגופים שדיברנו עליהם.

גבריאלה פיסמן: אם יש גופים בתוך התוספת הראשונה שאנחנו רואים אותם כגופי העסקה, בואו פשוט נכתוב את זה.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שהם לא רבים?

נועה ברודסקי-לוי: גופי התעסוקה שמופיעים בתוספת הראשונה הם: הנציבות, לשכת עורכי הדין - יכול להיות שבהיבטים מסוימים גם החברות הממשלתיות.

נועה ברודסקי-לוי: מדובר על הגופים בתוספת השנייה.

ניסן סלומינסקי: תמצאו הגדרה שתיתן פתרון לנושא.

זהר טחורש: בחוק רישוי עסקים יהיה צריך לבדוק לגבי כל עובד ועובד.

שרונה עבר הדני: זה לא רק עובדים, זה לא רק מכרזים.

שרונה עבר הדני: אם ניקח את משרד הבריאות, יש לנו את נושא רישוי מקצועות גם בצדדים אחרים.

שרונה עבר הדני: אנחנו מדברים על אלפי בקשות לרישוי בשנה.

שרונה עבר הדני: איזה יועץ משפטי יכול להחליף את שיקול הדעת של הגורם שאמור להחליט אם העבירה רלוונטית למקצוע הספציפי?

שרונה עבר הדני: אין גורם אחד שיכול להחליט גם לעניין פסיכולוגים, גם לעניין רופאים, גם לעניין רופאי שיניים.

שרונה עבר הדני: יש רשימה של 20 בעלי מקצוע שונים.

שרונה עבר הדני: אין גורם אחד שיכול להחליף את שיקול הדעת של שלל הגורמים ששוקלים שיקולים שונים.

אודיה איפרגן: היועץ המשפטי יהיה שותף בגיבוש הנהלים של כל מטריה ומטריה.

נועה ברודסקי-לוי: הכוונה הייתה לגופים בתוספת השנייה, לגופים שקיבלו הסמכה בחיקוקים אחרים, ולגופי הנציבות ולשכת עורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יוצאים להפסקה.