ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 747, 2018-12-31 13:17

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 31 בדצמבר 2018, כ"ג בטבת תשע"ט, סיומה של השנה האזרחית.

יעקב מרגי: הנושא: אי השתתפות הרשויות המקומיות במימון סייעות בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: למי שתהה מה עשינו בין הדיון הקודם לדיון הזה, פשוט נסעתי למרכז העיר, נתנו איזו הרצאה קטנה באיזו מכללה וחזרנו לפה מייד.

יעקב מרגי: ראינו את החור השחור לא רק בתחום הסייעות.

יעקב מרגי: אני יודע שרשות מקומית מפנה אשפה בדרך כלל מתי?

יעקב מרגי: בלילה או שעות הבוקר המוקדמות, אבל בעיריית ירושלים, גם ברחביה, כשאנחנו לחוצים להגיע, הרכב עוצר, מרים, מוריד, לא מעניין.

יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו נוכחנו לדעת שישנן רשויות לא שאינן משתתפות, כי הן צריכות להשתתף ברגע שהן מאשרות או שאם כבר מאשרות, הן לא משתתפות בחלק שהן אמורות להשתתף במימון סייעות בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אני חושב שכשלעצמו זו בעיה, כי אם ההסתכלות כפי בדיון הקודם – יעילות, כלכלית, אפקטיבית תפעולית, אז ועדת השמה או כל ועדה שאמורה לאשר את זה שם במשרד או בכלל אחרי שהמשרד יאשר מלווה או סייעת, לא מאשר את זה או לא משלם.

יעקב מרגי: יכול להיות שהוא גם לא משלם לסייעת את השכר המלא.

יעקב מרגי: הכול יכול להיות.

יעקב מרגי: ברגע שהשיקול הוא כלכלי נטו, כשאין סנקציה כזו או אחרת בסוף התלמיד נפגע.

יעקב מרגי: דודי, אתה יודע לומר לנו אם אכן נכון הדבר?

דודי מזרחי: אנחנו נוכחנו לדעת, אגב, זו תופעה שעלתה מעת לעת בשנים האחרונות.

דודי מזרחי: צריך להגיד שמדובר במקרים חריגים.

דודי מזרחי: לא רוצה להכתים את כל הרשויות המקומיות.

דודי מזרחי: מדובר על מקרים חריגים וברשויות מסוימות.

יעקב מרגי: אבל שזה מאפיין שני סקטורים, אפשר לומר, פחות או יותר.

דודי מזרחי: זה אתה אמרת.

דודי מזרחי: יש מקומות שבהם זה יותר נפוץ אבל גם כאן אני לא רוצה להכליל.

דודי מזרחי: צריך להגיד, המשרד יצא להליך מאוד רחב של שיתוף והיוועצות עם הציבור בנושא של האופן לשפר את השילוב והכלת ילדים עם צרכים מיוחדים במערכת החינוך, וגם התופעה הזו עלתה בפניות השונות שקיבלנו.

דודי מזרחי: צריך להגיד, למעלה מ-10,000 אנשים השתתפו בתהליך הזה שחלקו היה מקוון וחלקו כלל קבוצות מיקוד גם עם עובדי הוראה, מטפלים, הורים, והנושא הזה עלה בין היתר ובמקביל גם קיבלנו פניות ממוקדות מהורים וגם מהוועדה.

דודי מזרחי: בדקנו אותן וגילינו שאכן כך הם פני הדברים.

דודי מזרחי: יש כיום לקונה, ועו"ד אילן שי היועץ המשפטי יתייחס ויסביר, כאשר נדרשנו לטפל באותה לקונה.

דודי מזרחי: אני מדבר כרגע על סייעות שילוב.

דודי מזרחי: יש הסדר שהרוב המכריע של הרשויות מתנהלות על פיו, כשמפתח התקצוב בין המדינה לבין הרשויות הוא 70%/30%, 30% מתקצבת הרשות ו-70% המדינה.

דודי מזרחי: במקרים המאוד חריגים שזיהינו שבהם הרשות לא מעמידה את המשאב הנדרש - - -

יעקב מרגי: אני חייב למקד את זה.

יעקב מרגי: אני מאמין שזה בדרך כלל בחתך סוציו-אקונומי 1 עד 2.

דודי מזרחי: על פי רוב, למרות שיש מקומות מאוד חלשים שכן נותנים.

יעקב מרגי: אם זה קורה, זה בטח קורה או בחרדיות או בערביות.

יעקב מרגי: אני יותר משוחרר ממך.

יעקב מרגי: אתה יכול לאשר את זה?

דודי מזרחי: זה יותר קורה שם אני מניח.

דודי מזרחי: כאשר באים ושואלים את משרד החינוך, אז מה אתם עושים כדי לפתור את הנושא?

דודי מזרחי: אנחנו נתקלים בקושי.

דודי מזרחי: ברוב המקרים כאשר המשרד פונה לאותה רשות, הנושא נפתר, אבל יש מקומות חריגים אמנם אבל קיימים, שבהם הרשות המקומית לא מסכימה להעמיד את חלקה ומאחר ואין לנו נכון להיום הסמכה - - -

יעקב מרגי: סליחה, דודי, לפני כשבועיים יצאתי בעקבות המידע שנודע לי, ויאמר לזכותו של המשרד שהרבה תרם לידע הזה.

יעקב מרגי: אני כתבתי ספציפית לגבי הרשות המקומית בית"ר עילית.

יעקב מרגי: פשוט לתת פוקוס להודעה לתקשורת הייתי חייב למקד את זה ברשות אחת.

יעקב מרגי: כתבתי שאם ילד עם צרכים מיוחדים וזקוק לסייעת, אל תגורו בבית"ר עילית, וידעתי שאני מקים עלי את ראש הרשות ואת הפטרונים שלו בכנסת, אבל אמרתי, אם יש תופעה כזו חייבים לטפל בה, ואני שמח שיש כאן דיון ואני שמח שהמשרד יותר מאיתנו רוצה לתקן את זה.

דודי מזרחי: באמת אנחנו רוצים לתקן את זה ויש לנו היום איזושהי לקונה, ואילן שי ירחיב.

דודי מזרחי: נכון להיום אין לנו הסמכה מפורשת בניגוד לנושאים אחרים בחוק, לעיגון החלק של הרשות המקומית.

דודי מזרחי: מדובר בעצם בנוהל של משרד החינוך שקיים הרבה שנים.

דודי מזרחי: רוב הרשויות פועלות על פיו אבל הוא לא מעוגן בחוק.

דודי מזרחי: אנחנו רוצים להסדיר אותו.

דודי מזרחי: אילן, אתה רוצה לפרט?

אילן שי: בהבדל מהמצב בחינוך הרגיל, ביחס לחינוך המיוחד יש הוראה בסעיף 4 שקובעת חובה של המדינה ושל השלטון המקומי לקיים מוסדות חינוך, שהיא לא רק על מוסדות החינוך הרשמיים כמו שיש בחוק חינוך חובה אלא גם על מוסדות חינוך מוכרים.

אילן שי: אני מכיר בכך שאפשר לפרש את ההוראה הזאת יותר בצמצום או יותר באופן רחב, אבל אם לוקחים את הפרשנות היותר רחבה, זה אומר שהחובה של משרד החינוך ושל הרשות המקומית היא לתקצב גם את מוסדות החינוך המיוחד המוכרים שאינם רשמיים.

אילן שי: אחת ההשלכות של ההוראה הזאת היא שמשרד החינוך למשל מתקצב את מוסדות החינוך המיוחד המוכרים שאינם רשמיים בשיעור נורמטיבי של 100%, בשיעור נורמטיבי שבאופן ממוצע שווה לאופן התקצוב של מוסדות החינוך הרשמיים שכמובן שם חלק מזה נעשה באמצעות העסקת כוח אדם, מורים שהם עובדי מדינה.

אילן שי: ביחס להוראה שקובעת שתקצוב של סייעות בחינוך המיוחד הוא בשיעור של 70% תקצוב מדינה, 30% תקצוב של הרשות המקומית, זו הוראה שנמצאת היום בהוראת נוהל של משרד החינוך, גם לא בחוזר מנכ"ל, בהוראת נוהל של מינהל כלכלה ותקציבים, בנוהל של הרשות המנהלית.

אילן שי: מבחינת היכולת לאכוף את ההוראה הזאת ברגע שזה נמצא בהוראת נוהל, היכולת לאכוף את זה הרבה יותר מוגבלת בהשוואה להוראה שכבר ממש בדין, ולכן אמנם רוב הרשויות פועלות ברגע שאנחנו מתקצבים, הם מתקצבים מנגד, אבל ברגע שיש רשות מקומית שלא מתקצבת, שמקבלת רק את החלק שלנו ולא נותנת את החלק שלה, היכולת שלנו לפעול כלפיה היא מאוד מוגבלת, בין היתר גם כנוכח חוות דעת משפטית שקיימת שאומרת שהיכולת שלנו לקזז למשל, שזה כלי שהרשות משתמשת בו לפעמים, שגוף לא מבצע את חלקו, אנחנו לא יכולים לעשות את זה מכיוון שהתקציבים האחרים שהרשות מקבלת מאיתנו הם תקציבים שנועדו כדי לממש את הזכות לחינוך של תלמידים אחרים.

אילן שי: בדיון עקרוני שהיה לנו, לא קשור לנושא של סייעות אלא לנושא של תקצוב של רשויות מקומיות, משרד המשפטים אמר שאין לנו יכולת לקזז תקציבים.

אילן שי: בעצם היכולת של הרשות לתת את ה-30% הנוספים שלה היא מאוד מוגבלת.

יעקב מרגי: שלטון מקומי, אני עומד ומתפעם שלכאורה מי שאמור להגן על רשויות, במקרה הזה הבנתי שאתם מתייצבים בהסכמה אכן לקזז לאותן רשויות, לאפשר את הקיזוז לאותן רשויות.

מיכל מנקס: אני אתחיל ואומר שצר לי שקורים מקרים כאלו.

מיכל מנקס: אנחנו בכל הכבוד קודם כל מדברים על זכאות של ילד עם צרכים מיוחדים, ולכן ככל שלא נאהב את אחוזי ההשתתפות או את העובדה שגם אנחנו צריכים להשתתף, אין ספק שאנחנו מחויבים לתלמיד ולהחלטות סטטוטוריות שבעצם אנחנו קושרים את זה הרי לחוק של החינוך המיוחד, אז אלה הן החלטות סטטוטוריות.

מיכל מנקס: כן צריך להסדיר את זה.

מיכל מנקס: אני לא יודעת באלו דרכים, אבל בהחלט צריך להסדיר את זה.

מיכל מנקס: מה שכן אני חושבת שצריך לציין וזה עולה לא אחת וזה בטח לא לרגע הזה, אבל ככל שמדובר באשכול סוציו-אקונומי נמוך מאוד ועל זה אנחנו מדברים, כן צריך לשקול תקצוב דיפרנציאלי שלא על חשבון הרשויות האחרות, זאת אומרת תוספתי.

מיכל מנקס: היות וזו לא העת חוץ מלציין את זה לפרוטוקול, אנחנו אגב שומעים את זה חדשות לבקרים מרשויות.

מיכל מנקס: אנחנו בסיורים רבים עכשיו.

מיכל מנקס: הקושי הוא גדול משום שההשלמה היא לא רק לסייעת, היא להרבה מאוד בעלי תפקידים ולכן הדיון הוא לא לכאן, אבל יש לציין שכך.

יעקב מרגי: דודי, אם אני בודק בחתך סטטיסטי אם יש סטטיסטיקה כזו, הייתי מוצא ברשויות האלה עם פחות סייעות יחסית למספר תלמידים לעומת רשויות חזקות?

דודי מזרחי: תלוי ברשות המקומית.

דודי מזרחי: אגב, אחת הסיבות שגם הלכנו למהלך של תיקון חוק החינוך המיוחד הוא בדיוק לשנות גם את זה מאחר וזיהינו מקרים שבהם הרשות כדי לא להשתתף במצ'ינג ולעשות דברים בצורה כזו או אחרת, זה משפיע בסופו של דבר על סוג הזכאות שניתנת לתלמידים, ורואים בצורה חד ערכית כשאתה מסתכל על רשויות, אתה יכול לראות שכיום ההתנהלות היא שונה מאוד מרשות לרשות.

יעקב מרגי: אחת השאלות שנשאלתי על ידי המרצים במכללה על החינוך המיוחד, במה זה משנה ועדות הזכאות והאפיון לעומת ועדת ההשמה, את המקצועיות.

יעקב מרגי: לא הייתי צריך את הטיעון הזה.

יעקב מרגי: עוד לפני כן שאלתי אותם כמה שאלות על פרקטיקה והם חייכו, כי שאלתי אותם כמה מהם חוו להיות בוועדת השמה או מצד של ההורים או מצד של אנשי מקצוע, והיו הרבה ידיים.

יעקב מרגי: בשאלה השנייה הם נכנעו, מה שנקרא, התמסרו.

יעקב מרגי: ארגוני הורים, בבקשה.

ולרי זילכה: ולרי זילכה, פורום ארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות.

ולרי זילכה: אני מבית איזי שפירא.

ולרי זילכה: העיסוק המרכזי שלנו, של הפורום, זה דווקא הפעוטות.

ולרי זילכה: אני רוצה להגיד שהבעיה הזאת שאנחנו פוגשים כאן מצויה באותו אופן ואולי באופן חמור יותר בסייעות שילוב שנותנים לפעוטות עם עיכוב התפתחותי שאמורים להשתלב במעונות היום הכלליים.

יעקב מרגי: אני כולי תקווה שבקדנציה הבאה מעונות היום יהיו במשרד החינוך, והשולחן הזה, לא יודע מי ישב סביבו, אבל השולחן הזה ידון ויגע וישנה ויטפל וישפר גם את מעונות היום השיקומיים ומעונות היום הרגילים.

ולרי זילכה: השיקומיים באופן יחסי מסודרים בעניין הזה.

ולרי זילכה: אני רק רוצה להגיד באמת לשלטון המקומי ממקום שהם מכירים את הבעייתיות.

ולרי זילכה: אם שואפים למצוא פתרון, אז באמת לכאורה עם החינוך אתם יכולים להגיד, זה קצת יותר קל כי יש חוק חינוך חובה וכו'.

ולרי זילכה: אצל הפעוטות אין חוק חינוך חובה ולכן פעוט שהולך נגיד למעון יום- - -

יעקב מרגי: הנה, עם חוק החינוך החובה חינם גילינו - - -

ולרי זילכה: אז אני אומרת, זה עוד יותר מורכב אצלנו כי בעצם כשאני פונה למשרד הרווחה ואומרת, אתם ועדת השילוב אישרתם ארבע שעות ביום לפעוט, ואתה מקבל שעה ועשרים ביום בגלל שהרשות המקומית לא אישרה את החלק שלה, אז אומר לי משרד הרווחה, מה אני יכול לעשות?

ולרי זילכה: זה המצ'ינג ואין לי שום סמכות לגבי זה.

ולרי זילכה: השלטון המקומי, אם אתם נותנים על זה את הדעת, אנא בבקשה גם אצל הפעוטות.

נועה בן אריה: אנחנו יכולים רק לשאוף.

נועה בן אריה: אין לנו דרך היום - - -

יעקב מרגי: אין כלי.

יעקב מרגי: הם נדרשים לא להתנגד או להסכים.

יעקב מרגי: כשמשרד העבודה לצורך העניין יבוא בסגנון כזה כמו שמשרד החינוך הביא לפתחנו, אין ספק שבאותו קו ערכי הם יסכימו.

יעקב מרגי: הם לא יכולים להוביל את זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אביבית ברקאי אהרונוף: אביבית ברקאי אהרונוף, ארגון "בזכות".

אביבית ברקאי אהרונוף: אדוני, אני חושבת שהעניין הזה של אכיפה, אנחנו יוצאים עכשיו מהישיבה על התקנות, זה משהו שחוזר על עצמו ואולי שווה לשקול שמשרד החינוך יעמוד על הצעת חוק שמתייחסת כפי שנעשה בחוק של אכיפת דיני העבודה, חוק שמתייחס לאכיפה של דיני החינוך כי זה נמצא כאן בסייעות וזה עובר להסעות וזה עובר בעוד הרבה תחומים שונים בדיני החינוך שלמעשה משרד החינוך מוצא את עצמו בלי כלים לאכוף.

יעקב מרגי: אין ספק שיש ביקורת קשה על המשרד בנושא האכיפה, פיקוח ובקרה בקטע הזה של דיני עבודה.

יעקב מרגי: כלפי צוות ההוראה נעשתה עבודה חשובה בשנים האחרונות ובמיוחד לגבי עמותות והחינוך המוכר שאינו רשמי והפטור.

יעקב מרגי: שם נעשו ביקורות אגרסיביות וטוב שכך.

יעקב מרגי: אני לא אומר אגרסיבי במובן השלילי של המילה, כולל עצירת תקצוב ודרישה להשבה עד כדי סגירת מוסדות והחלפת הנהלה.

יעקב מרגי: הלוואי וישכללו את הפיקוח והבקרה בכל התחומים, גם במחוז החרדי.

יעקב מרגי: בבקשה.

אייל כהן: כהן אייל, יושב ראש נחמ"ד, נציג החינוך המיוחד בעיר לוד ונציג פורום ועדי ההורים היישובי, אבא לילד עם צרכים מיוחדים.

אייל כהן: בנושא הזה אפשר באמת לבוא ולהודות למשרד החינוך בכל המידע שהוא גם מעביר להורים מבחינת סייעות השילוב, דברים שאנחנו לא ידענו, והיו הרבה דברים שהעיריות עשו כמו סייעות בחופשים ודברים כאלה שבאמת משרד החינוך דרש להוריד את זה להורים, שהורים ידעו את הזכויות שלהם, ועל זה באמת שאפו ותודה רבה.

אייל כהן: יש דברים שנוצרים, כמו שיש להרבה ילדים זכות לקבל סייעת, עברו ועדת סייעות, קיבלו את כל השעות.

אייל כהן: אין כוח אדם.

אייל כהן: לא מוצאים כוח אדם.

אייל כהן: יש לי סיפור אמיתי, ילד כבר חצי שנה מחכה לשילוב.

אייל כהן: קיבל אישור, עבר ועדה, עבר הכול.

אייל כהן: יום שישי, השילוב שלו ארבע שעות, אין סייעת שילוב.

אייל כהן: מצאו מסגרת לשלב אותו, מצאו הכול, ילד בתפקוד גבוה שמדברים שכביכול באמת הוא יכול להשתלב גם שנה הבאה בחינוך הרגיל.

יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד, אנחנו שואפים גם למסד את מקצוע הסייעת, וככל שנמסד אותו עם הדרכה והשתלמות, יהיה קושי יותר גדול, אבל לא אכפת לי.

יעקב מרגי: קודם כל שנתחיל.

יעקב מרגי: אנחנו רואים בסייעת חלק מהצוות החינוכי.

זאב גולדבלט: וזה הכול נגזרת של שכר בסופו של דבר.

זאב גולדבלט: שכר יעלה, יהיה ביקוש למקצוע.

יעקב מרגי: כמה שתעלה, לא בהכרח, אבל בסדר.

זאב גולדבלט: אתה צודק אבל לפחות משהו.

אייל כהן: אצלנו יש הרבה מסגרות שאתה רואה שבאמת יש מחסור.

אייל כהן: מחפשים מתחת לשולחן ולא מוצאים אותן.

יעקב מרגי: לצערי הרב אנחנו נמשיך.

יעקב מרגי: לאט לאט עם הזמן אנחנו נשמע על עוד תחומים ועוד ענפים שהישראלים לא אוהבים לעבוד בהם.

יעקב מרגי: שמעתם על נהגים.

זאב גולדבלט: כן, כן, נהגי הסעות למשל.

יעקב מרגי: הפירות של הצמיחה.

אייל כהן: עכשיו השאלה איך אפשר לעודד את העירייה לקלוט או ליצור כוח אדם.

אייל כהן: אני כרשות הגשתי למשרד החינוך, שעבר הילד ועדת סייעות, קיבל סל שעות.

אייל כהן: משרד החינוך מעביר את התקציב הזה לרשות.

אייל כהן: בעצם התקציב לא מנוצל.

יעקב מרגי: למה?

אייל כהן: כי אין כוח אדם, אין מי שיעבוד.

אייל כהן: התקציב הזה נשאר אצל הרשות או שהוא חוזר בחזרה?

יעקב מרגי: אל תדאג, זה לפי ביצוע.

יעקב מרגי: במקרה של סייעות זה לפי ביצוע.

אייל כהן: ברווחה אני יודע שיש כוח אדם שקולט סייעות, מחפש כל מיני סייעות סמך לילדים על הרצף האוטיסטי, דברים כאלה ואחרים.

אייל כהן: האם בחינוך אפשר לעשות אותו דבר, להיעזר?

יעקב מרגי: השלטון המקומי יחפש כל דרך לגייס אותם מחברות כוח אדם, רק שיהיה.

דודי מזרחי: נקודה לגבי הנושא הזה.

דודי מזרחי: אחד הדברים שאפשרנו בתיקון חוק החינוך המיוחד בתוספת השנייה זה בעצם להמיר משאבים ולהגמיש אותם, זאת אומרת שילד שיש לו זכאות לשעות סייעת ושעות שילוב, הוועדה הבית-ספרית בשיתוף עם ההורים יכולה לקבל החלטה להמיר מסל לסל.

דודי מזרחי: דרך אגב, מה שלא נעשה, תמיד יהיו מקרי קצה שלא ימצאו סייעת, ובמקרים כאלה לפחות אתה דאגת לאותו תקציב שכרגע לא מנוצל.

דודי מזרחי: ניתן יהיה להמיר את המשאבים האלה לטובת שעות סיוע ולעשות דברים נוספים, אבל יש עוד הרבע עבודה.

יעקב מרגי: דודי, אתה יכול לסכם בכמה משפטים מה אתם הולכים לעשות?

יעקב מרגי: אני קורא לכם לעשות את זה.

דודי מזרחי: הצגנו כאן את הלקונה.

דודי מזרחי: אנחנו בוחנים ממש בימים אלה יחד עם משרד המשפטים את הדרך החוקית והנכונה בשיתוף עם השלטון המקומי להסדיר את זה בדין.

יעקב מרגי: בפרקטיקה אני יכול לומר לך, אמרתי לך את זה בדיון מקדים.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך כמי שהיה שר לשירותי דת, הקיזוז לרשויות שלא מעבירות תקציבים לזה, אני שמתי את זה כשר יחד עם השלטון המקומי, יחד עם משרד האוצר.

יעקב מרגי: יש נוהל באישור משרד הפנים, שזה עובר.

יעקב מרגי: בדרך כלל הרשויות האלה, יש להן תקציבים מכל הבא ליד, אם בשיטת הדיפרנציאלי, אם בשיטת המענקים.

יעקב מרגי: בקשה, נועה.

נועה בן אריה: רק משפט אחד.

נועה בן אריה: כשאנחנו מדברים על מצב של קיזוז ברשויות בסוציו 1-3, ואנחנו מכירים את התופעה הזאת גם בתקציבי רווחה שהתקציב הורחב וה-75% ביחס למחיר הכללי, ביחס לגובה התקציב הכללי הוא גבוה אבל הרשות לא יכולה לשים את המצ'ינג של ה-25% ואז כל התקציב הולך לאיבוד.

נועה בן אריה: במקרה של הרשויות החלשות האלה שלא מעמידות את התקציב, נניח שנברור את אלה שבאמת לא מעמידות את התקציב, לא כאלה שאנחנו מצאנו וראינו שהעדפות שלהן היו אחרות.

נועה בן אריה: מצב של קיזוז הוא מצב שבו אני חושבת שהילד - - -

יעקב מרגי: זה הסעד האחרון שצריך להשתמש בו.

נועה בן אריה: זה שונה, אדוני, במחילה, ממצב של בור תקציב לשירותי דת שלא מאושר על ידי - - -

יעקב מרגי: לא, הקיזוז נועד על מנת לממש.

דודי מזרחי: כן, קיזוז על מנת לממש.

נועה בן אריה: קיזוז על מנת להיכנס בנעלי הרשות ולבצע במקומה.

נועה בן אריה: זה דבר אחר.

יעקב מרגי: כענישה לא.

דודי מזרחי: לא כענישה.

יעקב מרגי: אני לא עושה הכללות.

יעקב מרגי: תמצאי את אותן רשויות האלה, עם כל הכבוד, המצ'ינגים הקטנים לילד שלא מועברים לדברים כאלה, ותמצאי אותם משקיעים בתחום שהכול חשוב.

נועה בן אריה: לא, זה ברור.

יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה להצביע על דוגמא.

יעקב מרגי: הכול חשוב.

יעקב מרגי: המטרה היא כדי לממש את הזכאות לילד, לא ענישה.

יעקב מרגי: לעזור לה להכניס את היד לכיס.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו נראה את זה בהקדם?

יעקב מרגי: אתם תודיעו לנו?

דודי מזרחי: כן, נודיע.

יעקב מרגי: אני מודה גם למשרד החינוך, גם למרכז שלטון מקומי על ההיענות והנכונות.

יעקב מרגי: נקווה שנוכל לטפל בצורה הטובה ביותר.

יעקב מרגי: תודה רבה.