ועדת החוץ והביטחון, כנסת 20, פרוטוקול מספר 296, 2019-01-01 12:25

אבי דיכטר: שלום לכולם.

אבי דיכטר: אני שמח שחברי הכנסת שהגיעו לכאן לפרידה מהרמטכ"ל הם בהחלט רבים יותר מחברי הכנסת שהגיעו לסקירה של הרמטכ"ל.

אבי דיכטר: אפשר לחשוב שיש בחירות ברקע.

אבי דיכטר: גדי, הרמטכ"ל, אני חושב שהמעמד הזה עבורנו, להיפרד ממך כרמטכ"ל, במה שאני יכול לומר בסבירות גבוהה מאוד הסקירה האחרונה שלך כרמטכ"ל, מאחר שבעוד שבועיים אתה מעביר את השרביט לאביב כוכבי – ארבע השנים האלה מבחינת ועדת החוץ והביטחון, לשמוע גם את הסקירות שלך במליאה וגם בוועדות המשנה, שלך ושל אנשים שתחתיך, תחת רוח המפקד, עבורנו כוועדת כנסת זה דבר שערכו לא יסולא בפז כדי לממש את הפיקוח שלנו, את חובת הפיקוח, ולאחר מכן לתרגם את זה גם בדיונים האחרים של ועדות שעוסקות בתקציב הביטחון.

אבי דיכטר: נדמה לי שכאן, ארבע השנים האלה לקחו אותנו עוד מדרגה אחת קדימה ולמעלה, הן בפתיחות, בן בנכונות להגיע לכאן או לתת לנו נתונים כל אימת שביקשנו; סיורים – לפעמים אפילו מורכבים – כל אימת שביקשנו.

אבי דיכטר: בהחלט הערכה רבה ואני מקווה שבחפיפה עם אביב הנושא הזה יהיה נושא מרכזי.

אבי דיכטר: ברמה האישית – אנחנו מכירים כבר הרבה מאוד שנים, לפי דעתי התחלנו כשאני ראש שב"כ ואתה מזכ"צ רה"מ באינתיפאדה השנייה – אם אני צריך במשפט אחד לאפיין את הרמטכ"ל שאנחנו מכירים, שאני מכיר, וחברי הכנסת יתייחסו לזה כמובן בהמשך, זה רמטכ"ל בלי פוזות ובלי פומפוזיות.

אבי דיכטר: מה שהוא רצה לומר – הוא אמר.

אבי דיכטר: מה שהוא לא רצה לומר – הוא לא אמר.

אבי דיכטר: אי אפשר היה לחלוב אותו על דברים שהוא לא רצה לומר, כולל לא אני, על אף המיומנויות שיש, אבל זה לא עבד.

אבי דיכטר: אני חושב שגם באותם מקרים שהוא הילך בזהירות רבה מאוד כדי לא לחרוג מהמשבצת הצבאית אל תוך המשבצת המדינית – וצריך להיות וירטואוז כדי לעשות את זה – למדנו שגם וירטואוזיות אתה יודע לעשות.

אבי דיכטר: אני לא רוצה לעסוק בדברים הרחבים והמשפיעים מאוד שעסקנו בהם בוועדה בעזרתך ומולך, אבל אם יש משהו שאני באמת חושב שהוא חרוט על שמך זה העובדה שמה-30 במרץ, כשהתחילה סוג של פעילות-לחימה על הגדר בעזה, שלדעתי צה"ל מעולם לא התנסה בה, ובדיונים בשנים האחרונות בוועדה, עוד כשהיית סגן רמטכ"ל ובוודאי כשהיית רמטכ"ל, הקשינו עליך איך זה ייראה כשהמונים יצבאו על הגדרות בעזה.

אבי דיכטר: המונים – זה עשרות אלפים.

אבי דיכטר: אני אומר לך, הרמטכ"ל, היינו מאוד מוטרדים מאיך צה"ל יעמוד בזה, אבל תחת שרביטך/הנחיותיך העמידה של צה"ל אל מול ההמונים, חלקם הגדול מחבלים, שניסו לשבש את המציאות על הגדר בעזה, לשבש את חייהם של האזרחים שגרים סביב עזה, היכולת של צה"ל לעמוד מולם עד היום ברצף של שבעה חודשים בסוג לחימה שלא התנסינו בעבר, אני חושב שזה באמת מאסטרפיס שאפשר לקחת וללמוד, איך צה"ל מתאים את עצמו במהירות הבזק לסוג אחר של לחימה.

אבי דיכטר: אנחנו בדרך כלל עוסקים במב"מ, במלחמה שבין המלחמות, ושאלתי אם אתה תהיה הרב"מ – הרמטכ"ל שבין המלחמות.

אבי דיכטר: אני חושב שזה בהחלט נתון מעניין שאתה הרמטכ"ל הראשון מזה 15 שנה כמעט שבתקופה שלו לא היתה מלחמה או מערכה גדולה.

אבי דיכטר: אני מניח שיהיו כאלה שירצו לקחת את זה למקום אחר, בוודאי אם תגיד משהו על כוונותיך הפוליטיות בעתיד, אבל לעצם העניין אני באמת חושב שטיפה לקחת אוויר ולעבור קדנציה של רמטכ"ל, שהמאפיינים הדומיננטיים שלו זה תר"ש גדעון והיערכות בסדר גודל בלי מלחמה שהיתה בתקופה שלך, אני חושב שמבחינתנו, כמדינה, כאזרחים, בוודאי ככנסת או כוועדת הביטחון, זו סוגיה מאוד מעניינת.

אבי דיכטר: אני מקווה מאוד שההצלחה בשבועיים הקרובים לא תפחת מההצלחה בארבע השנים האחרונות.

אבי דיכטר: מי כמוך יודע, כל יום חשוב בדברים האלה.

אבי דיכטר: לאחר מכן השמים הם הגבול, למרות שאתה איש קרקע בהכשרתך הבסיסית.

אבי דיכטר: בכל מקרה, אנחנו בחרנו את הפרידה שלנו כוועדת כנסת לעשות באמצעות ספר, שהוא סובב ירושלים.

אבי דיכטר: אני חושב שבסופו של דבר, ולא חשוב אם היעדים הם מאיראן ועד תימן או כל מקום אחר, בסוף בסוף אנחנו חוזרים לירושלים, נפרדים ממך כאן בירושלים.

אבי דיכטר: אני מאחל לך הרבה מאוד הצלחה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: תודה רבה.

אבי דיכטר: יושב-ראש הכנסת, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני הרמטכ"ל, בהמשך הישיר לדברים של יושב-ראש הוועדה, בדרך כלל כשמדברים על מצביא גדול מתחילים בוודאי לדבר על מישהו שניצח באיזושהי מלחמה גדולה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבארבע השנים האחרונות כולנו, אבל בראש ובראשונה אתה, התמודדת עם מציאות מאוד מורכבת בכל החזיתות.

יולי יואל אדלשטיין: גם הדרום במובן הרחב של המילה, גם הצפון – שוב, במובן הרחב של המילה – מערכה בין המלחמות במלוא מובן המילה.

יולי יואל אדלשטיין: זה שלא יצאנו למלחמות, וזה שרק שיפרנו את היכולות של צה"ל, וזה ששיפרנו את המודיעין, וזה שאזרחי ישראל הרגישו בטוחים – אני חושב שזו נקודת זכות גדולה לך.

יולי יואל אדלשטיין: נכון שאתה תמיד מציין, כפי שהחוק קובע, שאתה כפוף לדרג המדיני, אבל אני חושב שכרמטכ"ל יש לך מניות מאוד מאוד חשובות בכל ההצלחות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעיניי, כפי שצוין כבר, אתה רמטכ"ל ללא מלחמות, גם זה הישג בהינתן שהביטחון – בעיניי לפחות – לא נפגע כהוא זה.

יולי יואל אדלשטיין: החזית הנוספת, שפחות מזכירים אותה, היא החזית הציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן, לצערי, כרמטכ"ל יצא לך מספר פעמים להתמודד עם כל מיני אמירות.

יולי יואל אדלשטיין: בצער רב נציין שחלק אפילו יצאו מיושבי הבית הזה או מהסביבה של נבחרי הציבור, אבל אתה בחיים לא בגדת בסולם הערכים שלך, סולם הערכים של צה"ל, וההתמודדות שלך תמיד היתה ערכית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר היה להסכים או לא להסכים, אבל כולם ידעו שזה לא משחקים קטנים וזה סולם ערכים, המגדלור שאתה הולך לאורו.

יולי יואל אדלשטיין: גם על זה אני רוצה מאוד להודות לך, כי נכון שעינינו נשואות תמיד לנבחרי ציבור, אבל אל הרמטכ"ל בוודאי ובוודאי לא פחות, כמי שאחראי על אחת המערכות החשובות ביותר במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: נקודה אחרונה שלי, ככה בחצי חיוך, אבל אולי בחצי חיוך עצוב אני אגיד, שאני מאוד רגיל לסצנה כשאומרים לי שיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון מבקש לשבת איתך דחוף – אם זה אבי ואם זה קודמיו – בדרך כלל הישיבה הזאת מוקדשת לתלונות על אחד מראשי זרועות הביטחון או בדרג המדיני הממונה שלא משתפים פעולה עם הוועמ"שים או לא מתייצבים או לא שולחים את האנשים הנכונים.

יולי יואל אדלשטיין: אבי יתקן אותי אם אני טועה, אבל לא זכור לי שאפילו פעם אחת הגיע אליי חבר הכנסת דיכטר וקבל על חוסר שיתוף פעולה.

יולי יואל אדלשטיין: גם על זה אני רוצה להודות לך בשם הכנסת, כי בסך הכול מבחינת משימות הפיקוח על הדברים הרגישים שעסקת בהם כל השנים, אני חושב שרק בכנסת אפשר לתת דין וחשבון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה אף פעם, גם בנושא הזה, לא זגזגת ותמיד היית נכון להתייצב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך מכל הלב בשם הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם, בגלל שהכנסת היא הריבון, אז גם בשם אזרחי ישראל.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: תודה רבה.

אבי דיכטר: תודה רבה ליושב-ראש הכנסת.

אבי דיכטר: אנחנו עוברים לחברי הכנסת שרוצים לברך.

אבי דיכטר: אנחנו מקצים שתי דקות למברך כדי לעמוד בלוח הזמנים וגם לאפשר לכולם לדבר, וכמובן לרמטכ"ל לומר דברים להגנתו, בכל אופן "האשימו" אותך פה בדברים לא פשוטים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני הרמטכ"ל – אני גאה להגיד "אדוני הרמטכ"ל" – הצעתי לך שאני אחזור למילואים, אבל בינתיים לא הסכמת לקחת אותי.

איילת נחמיאס ורבין: שתדע לך שאני עדיין יודעת לעשות את התפקיד שעשיתי בצבא, בדקתי את זה השבוע במקרה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה רמטכ"ל נדיר בעיניי, ואני רוצה להגיד למה, למרות שזה נשמע שיחת סיכום ואפילו שיחת חנופה.

איילת נחמיאס ורבין: רמטכ"ל חייב גם אישיות וכתפיים רחבות.

איילת נחמיאס ורבין: בניגוד ליושב-ראש שיש לו המון המון ניסיון ביטחוני, אני חושבת שהמלחמה בין המלחמות היא מלחמה מאוד ארוכה, מאוד מתישה ומאוד קשה ומאלצת את הצבא להרבה מאוד דברים לא פשוטים, גם מול הקבינט, גם מול הממשלה, בוודאי מול הוועדה שהיא הסוברנית, ואתה תמיד תמיד חייכת.

איילת נחמיאס ורבין: ותמיד היה לך קשב לנושאים אזרחיים, ולנושאים חברתיים, ולשירות נשים בצבא.

איילת נחמיאס ורבין: אין דבר שאנחנו לא בלבלנו לך את המוח – ואתה היית שם.

איילת נחמיאס ורבין: גם בעימות האחרון, שהייתי מעורבת בו בעל כורחי, באופן מאוד עמוק, בעימות עם האלוף במיל' בריק, נשאתי אליך עיניים בגאווה.

איילת נחמיאס ורבין: וכשאתה אמרת לנו פה, בכיסא הזה, שרמת המוכנות של זרוע היבשה היא במצב הטוב ביותר שהיתה ב-20 השנים האחרונות, הרמטכ"ל, אני רוצה להגיד לך שהאמנתי לך ואני מאמינה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מכבדת את האלוף בריק, והיה לי מאוד מאוד קשה לראות את מה שקורה כאן, כי אני רוצה שהציבור הישראלי יידע שאנחנו סומכים עליך, ויותר מזה – אנחנו סומכים על הקצינים שאתה גידלת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים בשני דברים שחשוב לי לומר: במצעד החיים האחרון צעדנו לצדך – גם חברת הכנסת מירב בן ארי היתה איתי, יחד עם נשיא המדינה, עם ראש המוסד, עם ראש השב"כ, עם המפכ"ל וגם עם יושב-ראש קק"ל – ואני רוצה להגיד לך שלא היתה גאה ממני לצעוד יחד אתך בין אושוויץ לבירקנאו.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה מצעד מאוד קשה, ואתה עמדת בו.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שיידעו רק דבר אחד, הרמטכ"ל, יש דבר אחד שביקשתי ממך ואתה לא השגת לי: חגורה שנייה למילואימניקים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת מאוד שכולם יידעו שאני רוצה חגורה שנייה למילואימניקים, כי הן תמיד הולכות לאיבוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מקרב לב על הכול.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ולאחריו – חברת הכנסת שולי מועלם.

אלעזר שטרן: הרמטכ"ל, קודם כול, תודה על ארבע השנים האלה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהצניעות שדיברו פה התחילה בזה שלפני שמונה שנים דחית את ההצעה להיות רמטכ"ל.

אלעזר שטרן: אני חושב שהיא מאפיינת אותך והיא הוכיחה את עצמה כנכונה.

אלעזר שטרן: באמת היית מהרמטכ"לים הבולטים שהיו לצה"ל.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, תרשה לי לתקן קצת.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שלא היתה לך מלחמה, אני חושב שהמב"מ, המלחמה בין המלחמות, היא מלחמה לכל דבר.

אלעזר שטרן: מי שירצה יזכור את מספרי הגיחות, את הסיכולים הממוקדים ואת מה שאנחנו יודעים.

אלעזר שטרן: אולי גם בזכות התרומה שלך לעניין הזה, אם אנחנו רגילים לספור ארונות ופצועים במלחמות, אז זה אולי הניצחון הכי גדול שהיה לך והיה לנו.

אלעזר שטרן: אני חושב ששמרת על האיזון בתקופה מאתגרת מאוד בין הסכינאות וההתקפיות לבין רוח צה"ל.

אלעזר שטרן: לצערי הרב גם הבית הזה העמיד אותך במבחנים שלא עמדו רמטכ"לים קודמים והפכו את צה"ל לכלי משחק פוליטי.

אלעזר שטרן: יושב-ראש הכנסת אולי רמז, אני לא צריך לפרש אותו, אבל לי זה כאב מאוד.

אלעזר שטרן: אני חושב שנחצו כאן גבולות, צריך לומר את האמת, ואני חושב שאתה לא מצמצת.

אלעזר שטרן: היית רמטכ"ל שלא פעל לפי סקרי דעת קהל, אלא לפי מצפן ורוח צה"ל.

אלעזר שטרן: אולי זה מה שהיום, כשאנחנו מודדים את מעמדו של צה"ל בחברה, הוא נשאר מעמד איתן והכי גבוה בחברה הישראלית.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, כיוון שיש רק שתי דקות, כמי שמכיר אותך הרבה מאוד שנים, מזירות שונות של לחימה ועשייה, באופן אישי אני שמח מאוד שאותי לא הפתעת.

אלעזר שטרן: תודה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חברת הכנסת שולי מועלם, ולאחריה – עליזה לביא ועמר בר-לב.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכירים 31 שנים, לא יאומן.

שולי מועלם-רפאלי: הייתי מאוד צעירה, אתה היית צעיר, וכבר מאז נשאנו עיניים אל השקט שלך.

שולי מועלם-רפאלי: במהלך השנים ידענו שיש לנו עוגן גדול בבית שלנו בצה"ל, ובעיקר בבית הפרטי בחטיבת גולני.

שולי מועלם-רפאלי: יש דברים שראינו בשנים שלך כרמט

שולי מועלם-רפאלי: כ"ל שראינו מהיום הראשון שהכרנו אותך: ערכים בלתי מתפשרים, ראיית הטוב בכל אחד, מסירות גדולה לחיילים שלך ולמשפחות שלהם, הקשבה גם אם התשובה היתה לא, ויצירת שייכות בכל מקום שבו היית.

שולי מועלם-רפאלי: כל אחד היה שייך, לא השארת אף אחד בחוץ.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושב שזה אולי הדבר המרכזי שהחזיר אמון של ציבור רחב מאוד בצה"ל כשהתחלת את התפקיד שלך.

שולי מועלם-רפאלי: פשוט כולם הרגישו שייכים.

שולי מועלם-רפאלי: גם כשהיו מחלוקות בבית הזה ובציבורים בחוץ, הם ידעו שאתה לא מוציא אף אחד מחוץ למסגרת של צה"ל, שהוא צבא העם.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבשנים שהיית הרמטכ"ל הדבר המרכזי ביותר מבחינת הרוח זה הניסיון להגיד: צה"ל לא מתחלק.

שולי מועלם-רפאלי: צה"ל הוא אחד, כולם שייכים לו והוא שייך לכולם.

שולי מועלם-רפאלי: ומתוך שכך נראו בו נשים, וחרדים, וחילונים, ובני מיעוטים, ולוחמים ותומכי לחימה.

שולי מועלם-רפאלי: כל אחד קיבל את המקום שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אני ממש רוצה לבקש שתנוח.

שולי מועלם-רפאלי: המון שנים של מסירות נפש לכולנו וזה מגיע לך, לחנה ולילדים ולנכדים.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: עליזה לביא, ולאחר מכן – עמר בר-לב ומירב בן ארי.

עליזה לביא: התרגשתי לשמוע שאמרת שהדבר הראשון שאתה רוצה זה להוציא את הנכדה שלך מהגן.

עליזה לביא: זה מלמד הרבה עליך ועל המקום של השילוב המתבקש בין החיים האישיים שהבאת אותם לתוך התפקיד הנוכחי ולאורך כל הדרך.

עליזה לביא: אתה אי של יציבות, גם כשהיו פה הרבה מאוד זרמים, גם בבית הזה וגם בחברה הישראלית, ולא מעט פעמים נדרשת להכריע בלי שהחברה הישראלית טרם הכריעה בהרבה מאוד ויכוחים פנימיים, אם זה בפקודת השירות המשותף, שהקשבת קשב רב לכל הצדדים ותרמת בתהליך ובתוצאה, גם על איים בתוך החברה הישראלית.

עליזה לביא: אני חושבת שהדברים נרגעו וגם נלמדו.

עליזה לביא: זה לא סוד שחלקתי על דברים שנאמרו בדוח של בריק, במיוחד על זרוע היבשה.

עליזה לביא: פה לא המקום להרחיב.

עליזה לביא: אני יודעת שדברים נעשו אחרי, וגם כאן, אחרי שהיתה המחלוקת, היה מאוד מלמד ומעודד לראות את התהליך שאתה הובלת, וגם את הצבא, לגבי איך מקבלים ביקורת, איך מתמודדים, גם אם היתה פה איזושהי אי-נעימות.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לך על דבר שהובלתי והתקבל בצבא אחרי עבודה קשה, וזה נוהל חברות חללי צה"ל, שכשקציני עיר, שלא נדע, דופקים על הדלת והאימא והאבא מבקשים תודיעו לחברה, היא חלק.

עליזה לביא: למדנו כולנו שהדרך להתאושש טמונה הרבה מאוד באיך מודיעים ואיך מספרים ואיך משתפים.

עליזה לביא: השינוי הזה מלמד גם עליך כבן אדם ועל מה שאתה מקרין.

עליזה לביא: המציאות שלנו היא מציאות מורכבת ומה שעובר גם צבא המילואים וגם האימונים - אני אימא גם לחייל וגם לחיילת בצבא ההגנה לישראל ואני יודעת שהצבא שאתה משאיר אחריך הוא צבא חזק וטוב ומתכתב עם החברה הישראלית.

עליזה לביא: תודה רבה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: עמר בר-לב, ואחריו – מירב בן ארי וענת ברקו.

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: אדוני הרמטכ"ל, אני מעריץ את אומץ הלב שלך.

עמר בר-לב: לשמחתנו יש הרבה קצינים וחיילים אמיצי לב בצה"ל, אבל אומץ הלב שלך הוא האומץ שבו הסתכלת על שדה המרעה, ראית את כל הפרות, ראית איזה פרות הן קדושות ואיזה לא, ולא היססת לבחון כל אחת ואחת מהן.

עמר בר-לב: אם זה פירוק הגדוד הדרוזי בתחילת הדרך, תגובות שקיבלנו מכל מיני לוביסטים לשעבר, עד בחינת האפשרות של טנקיסטיות לשרת בצבא.

עמר בר-לב: וכמובן מעבר לזה, ההחלטות האסטרטגיות שלך – התחלת עם אסטרטגיית צה"ל, ואני לא זוכר רמטכ"לים שהגדירו בתחילת דרכם את אסטרטגיית צה"ל.

עמר בר-לב: צריך אומץ גדול בשביל להגדיר את זה; ההחלטה על הדיפרנציאציה בתוך הצבא; כמובן המב"מ; כמובן צורת ההתמודדות של צה"ל, שהזכיר יושב-ראש הוועדה, ברצועת עזה.

עמר בר-לב: כל אחד מהאירועים האלה היה יכול בקלות לגלוש למלחמה בלתי רצויה.

עמר בר-לב: אני חושב שבכל הדברים האלה אומץ הלב שלך הוא מעל ומעבר.

עמר בר-לב: אבל מעבר לכול, אני חושב שאומץ הלב הערכי שלך – היו לא מעט רמטכ"לים שהיססו להתעסק עם הנושאים האלה – הוא דוגמה לכולנו.

עמר בר-לב: הוא דוגמה לכולנו, בוודאי דוגמה לרמטכ"ל שיבוא אחריך.

עמר בר-לב: אני חושב שנאום המספרים שלך היה נאום מכונן.

עמר בר-לב: הוא היה נאום מכונן, הוא יהיה נאום מכונן בתולדות צה"ל ובתולדות מדינת ישראל, וזה באווירה מאוד מאוד מורכבת.

עמר בר-לב: הזכיר יושב-ראש הכנסת את האווירה המורכבת – "מורכבת" זה מילה עדינה – ברמה הפוליטית, אבל גם בציבור הכללי היו ביקורות מאוד מאוד קשות ולשמחתי אתה לא מצמצת.

עמר בר-לב: לא מצמצת, לא היססת והובלת את הצבא, והובלת גם את החברה הישראלית.

עמר בר-לב: אין לי ספק שבכל דרך שתמצא לנכון בהמשך דרכך, אתה תמשיך - בוודאי בנושאים הערכיים – להוות לכולנו לפיד ומורה דרך.

עמר בר-לב: תודה רבה לך.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: מירב בן ארי, ולאחריה – ענת ברקו ויואב קיש.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אדוני הרמטכ"ל - - -

יולי יואל אדלשטיין: היא הזהירה.

יולי יואל אדלשטיין: כשניהלתי את המליאה היא הזהירה שיקרה לה שהיא תבכה בוועדת החוץ והביטחון.

מירב בן ארי: אני אדבר אחרי חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לך, הרמטכ"ל.

ענת ברקו: כמו שאמרו, יש חיים אחרי המדים ואני בטוחה שתמצא יותר זמן עבור המשפחה.

ענת ברקו: לפחות תיקח את האתנחתא הזאת לפני שאתה עולה על מסלול אחר.

ענת ברקו: אני רוצה להגיד לך באופן אישי תודה, כי בעידן הרשתות החברתיות, כשהכול יוצא החוצה וכל קול של חייל או כל שטות מועצמת לממדים, לפעמים מדאיגים, בכל זאת ידעת גם לשמור על פתיחות, ואיפה שהיה צריך לשמור סוד – לדעת לשמור על הסודות שלנו.

ענת ברקו: נכון, לא היתה מלחמה, אבל מי שישב בוועמ"ש מודיעין יודע להכיר ולהוקיר את הפעילות המבצעית של צה"ל בגזרות השונות, באומץ, בנחישות, מתוך ראייה קדימה.

ענת ברקו: אני חושבת שבהובלה שלך הרגשנו שהיד בהחלט בוטחת על ההגה.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לך על רוח המפקד בצה"ל, על האווירה שהשרית, על קידום נשים גם לתפקידי מפתח, לא רק בשוליים ולא רק מה שמצטלם.

ענת ברקו: זה לא צוות פה על הצריח וצוות שם, וכל מיני דברים כאלה, אלא בדרגות הבכירות, בתפקידים משמעותיים, בהובלה.

ענת ברקו: לא פעם ולא פעמיים ישבנו כאן בדיונים וסוללה של קצינות שישבה כאן בדרגות של אלוף-משנה ותת-אלוף, הוא בהחלט משהו שהוא שינוי לעומת הזמן שאני שירתי בצבא ואני יודעת גם להעריך ולהוקיר.

ענת ברקו: אני רוצה להודות על הטיפול בחיילי צה"ל, על כך שהראייה שלך היא ארוכת טווח, אתה דואג להשכלה שלהם, לקליטה שלהם באזרחות, ושאכפת לך ממה שיהיה איתם אחר כך.

ענת ברקו: לפעמים התחושה הזאת שהראייה של החיילים באופן אינסטרומנטלי היא פוגעת, היא לא נכונה, היא לא טובה, בזמן שציבורים אחרים מנצלים את הזמן הזה, אלה שלא מתגייסים לעשות דברים אחרים לעצמם.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לך על ההתעצמות המשמעותית בתקופתך בעוצמתו של צה"ל.

ענת ברקו: אני רוצה לציין, כפי שאמרתי לך, היום הוא יום מיוחד בכנסת – שגם יושב-ראש הכנסת ציין אותו – באשר לנכי צה"ל ונפגעי פעולות איבה.

ענת ברקו: אני אומרת שאלה שנפלו אף פעם לא נשכח אותם, ויש לך הרבה מאוד חברים כאלה.

ענת ברקו: אלה שנפצעו – גם בפיגועים ובטח אלה שנפצעו בהגנה על המדינה – גם אותם אסור לנו לשכוח וצריך לתת להם את הטיפול הטוב ביותר.

ענת ברקו: אני מודה לך על כל השנים האלה.

ענת ברקו: תודה מעומק הלב.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: מרב, בבקשה.

מירב בן ארי: אני אנסה לדבר בלי להתרגש.

מירב בן ארי: אמרתי את זה במליאה – ויו"ר הכנסת ציין את זה – כשדיברנו על נכי צה"ל, שאני היחידה פה בשולחן שהיית המפקד הישיר שלה.

מירב בן ארי: זה מאוד מאוד מרגש אותי, כי זו סגירת מעגל.

מירב בן ארי: אתה ואני הכנו את עצרת 50 שנה לגולני ואז אמרת לי: מירב, את עוזבת את החטיבה והולכת להיות פרויקטורית אישית שלי.

מירב בן ארי: אז לא ידעתי כמה זכיתי לדבר איתך כל יום, לקבל ממך את רוח המפקד, ואז שנים אחר כך לשבת פה בוועדה ולשמוע אותך.

מירב בן ארי: אני זוכרת שישבתי פה בשנה הראשונה ויאיר לפיד יושב לידי, ואתה הבאת את הסקירה הראשונה שלך בוועדה, והוא אומר לי: וואוו, נראה לי שזה הולך להיות רמטכ"ל מדהים.

מירב בן ארי: אמרתי לו: עוד לא ראית כלום.

מירב בן ארי: זכינו אנחנו, זכה עם ישראל, במפקד אדיר, ערכי, חברתי, צודק, שראה קודם כול את החייל האחרון עד המפקד שלו, שראה את הנשים, שראה את הדתיים, את החילוניים, ושראה אותנו.

מירב בן ארי: קשה לי לא כי זו פרידה, אלא כי זה עצוב לי.

מירב בן ארי: אני בטוחה שאביב כוכבי יהיה מצוין, אבל עצוב לי כי אני מרגישה שהסתיימה תקופה.

מירב בן ארי: אני רוצה לאחל לך - עזוב אותי מעניינים ביטחוניים, את זה היה לי פה ארבע שנים – חופשה נעימה.

מירב בן ארי: ברור שבשבת קראתי שאתה הולך לקחת את הנכדה שלך, וכאימא לתינוקת ישר התחלתי לבכות.

מירב בן ארי: אני רוצה לאחל לך שתיהנה באמת, תנוח, מגיע לך.

מירב בן ארי: אני יודעת שאנחנו לא נפרדים ושתישאר חבר שלי, לא בקטע פוליטי, רק בקטע חברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה שהיית המפקד שלי ותודה רבה שהיית הרמטכ"ל שכל כך הרבה שנים מדינת ישראל חיכתה לו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: יואב קיש, לאחריו – נחמן שי ועמיר פרץ.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבות להפסיק לבכות, כי אחרי זה יגידו שאנחנו לא יכולות לשרת בצבא.

יואב קיש: אני חייב להגיד שאומנם לא היית מפקד ישיר שלי, אבל בזמן שאני עוד עושה מילואים, אז אתה מפקד שלי לפחות 25 ימים בשנה.

יואב קיש: לפחות כך זה היה בשנתיים האחרונות.

יואב קיש: חשוב לי לומר מילה אחת בפרופורציה לאנשים שלא מכירים, וזה לגבי ועדת החוץ והביטחון.

יואב קיש: אני חושב שהיה שילוב מצוין – זו ועדה, אחת המקצועיות שיש.

יואב קיש: שיטת ועדות המשנה פה מוכיחה את עצמה, אבל היא כפופה, כמו שנאמר, לשיתוף פעולה גם של הצבא וגם של משרד הביטחון.

יואב קיש: בזה, הרמטכ"ל, בתקופתך זה היה, והיה מלא.

יואב קיש: אני חושב שעל זה יישר כוח.

יואב קיש: זה לא טריוויאלי, לפעמים יש ויכוחים, אבל אני חושב שהשיתוף פעולה היה חשוב מאוד והביא לתוצאות טובות.

יואב קיש: אני כמובן מברך אותך, מאחל לך שתצליח ותנוח ומשאלותיך לטובה, כי זה מה שאנחנו מברכים, אבל כמו בצבא, שלושה דברים שאני רוצה להתייחס אליהם: 1.

יואב קיש: בנושא המוכנות המבצעית – שותף הייתי לדוח של ידידי עמר בר-לב.

יואב קיש: אני מסכים לחלוטין עם המסקנות.

יואב קיש: יש דברים שצריך לתקן, אבל הצבא מוכן היטב.

יואב קיש: בעניין הזה אני מצטרף לאמירה, גם שלך, עם כל ההערכה שיש לי לאלוף בריק – אני חושב שהוא עלה על נקודות נכונות – אבל בשורה התחתונה צריך להסתכל על התמונה ולהבין מה קורה ביום פקודה.

יואב קיש: במקום הזה אני מרגיש מאוד בטוח; 2.

יואב קיש: נושא שני שאני חושב שצריך לשים עליו דגש ולחזק אותו הוא היחס בין מערכת האוצר למשרד הביטחון.

יואב קיש: זה אומנם לא רק צה"ל, אבל היה פה שינוי דרמטי שאפשר את ההתעצמות הזאת ואפשר את תוכנית החומש ונתן לצה"ל לעבוד.

יואב קיש: גם בעניין הזה התוספת שלך היא דרמטית ומשמעותית.

יואב קיש: 3.

יואב קיש: נושא אחרון שחסר לי, שלצערי לא קרה – הרמטכ"ל, אתה הובלת לגבי הלוחמים תוכנית מדהימה, "ממדים ללימודים".

יואב קיש: אני הובלתי הצעת חוק פרטית לעניין הזה.

יואב קיש: מדובר במימון של כ-600 מיליון שקלים.

יואב קיש: אנחנו חייבים את זה לכל החיילים שלנו.

יואב קיש: זה מהלך שאני רואה לעצמי כחובה להשלים אותו בכנסת הבאה.

יואב קיש: אני יודע שאתה שותף לאתגר הזה ואני מקווה שנשלים את זה בכנסת הבאה.

יואב קיש: אני מתנצל שאני צריך ללכת למליאה, אז אני אלחץ לך את היד ואומר שלום.

אבי דיכטר: אנחנו מפסיקים את הישיבה לשתי דקות, יש טלפון דחוף לרמטכ"ל, והוא יחזור בעוד רגע.

אבי דיכטר: רשות הדיבור לנחמן שי, ולאחריו – עמיר פרץ.

נחמן שי: הרמטכ"ל, ספרתי עכשיו, הכרתי בתפקידים שונים 14 רמטכ"לים.

נחמן שי: אתה ה-14.

נחמן שי: הראשון היה כשהייתי כתב צבאי ב"קול ישראל", הוא האבא של עמר, ומאז הלכתי בתפקידים במקומות שונים שהחיים גלגלו אותי אליהם.

נחמן שי: היום ה-1 בינואר, בדיוק מלחמת המפרץ, משהו שקישר אותי לצה"ל.

נחמן שי: אני רוצה לומר לך שאתה יוצא דופן ומיוחד, וזה בשילוב שמצאת בין להיות מפקד, שמטבעו הוא קשוח, עומד על שלו ודורש מכולם – מתוקף התפקיד והמעמד – לעשות מה שצריך, לבין הערכים שהבאת לתפקיד שלך.

נחמן שי: זה יוצא דופן.

נחמן שי: ומכל הערכים האלה, אמירה מוסרית – ישבת בחדר הזה, סביב הנושא של אלאור עזריה וכו', וזרקו לך את ה"קם להורגך השכם להורגו", שזו אמירה מאוד יפה, ואמרת: חברים, "הקם להורגך השכם להורגו" זה לא פקודות פתיחה באש בצה"ל.

נחמן שי: על פקודות האש בצה"ל אני ממונה.

נחמן שי: אני מדווח לדרג המדיני, אבל אני לא מקבל ממנו הנחיות מתי צה"ל פותח באש.

נחמן שי: בשבילי זה תמצת את כל הסיפור – שיש פה אדם שעומד על שלו, יש לחצים עליו, ברור לי, ויש איזה אווירה ציבורית פרועה שכולנו עדים לה ומכירים אותה, אבל הוא לא זז סנטימטר מהאמירה המוסרית הזאת.

נחמן שי: הייתי מאוד גאה בך באותו מעמד.

נחמן שי: אי אפשר לסכם את כל הקדנציה, ובטח היו מיליון דברים שאני אפילו לא יודע עליהם, כי לא מכניסים אותי לחדרים הסגורים שם, לפעמים זורקים לי איזה משהו, אבל אני יודע שהיו מלחמות קטנות בין המלחמות וכד', אבל בעיניי זה היה המסר.

נחמן שי: אם ישאלו אותי מה תגיד על גדי אייזנקוט, אני אגיד שהוא היה רמטכ"ל מוסרי.

נחמן שי: זה כאילו נוגד, אבל זה לא נוגד, כי זה צה"ל וזה אתה.

נחמן שי: על זה אני מודה לך.

נחמן שי: הנכדות שלי הן צעירות מדי בשביל להתגייס תחת פיקודך - - -

עליזה לביא: זה עובר מהר.

נחמן שי: שזה יעבור לאט, אני לא ממהר, היא רק בכיתה ה'.

נחמן שי: תודה לך.

נחמן שי: אני באמת מאוד מאוד מודה לך.

אבי דיכטר: תודה, נחמן שי.

אבי דיכטר: אחרון המברכים הוא חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: האמת היא שאני מתרגש להיות במעמד הזה.

עמיר פרץ: אני חושב שהמעמד שלך במדינת ישראל, בחברה ישראלית, הוא מעמד משפיע מאוד, מעצב מאוד.

עמיר פרץ: אני יכול לומר לכל הנוכחים פה שזה לא עניין מקרי.

עמיר פרץ: זה לא מישהו שהתחמק ואמר "רק נעבור את הקדנציה בשלום", זה לא מישהו שנבהל מלהתמודד עם מה זה סולם הערכים שיש בו עדיפות, וגם לא מישהו שהסכים שיצמצמו אותו רק למבנה הכוח והפעלת הכוח בצה"ל.

עמיר פרץ: אומר לכם את זה מישהו שהיה גאה להיות לידו בשעות הכי קשות והכי מורכבות של קבלת החלטות.

עמיר פרץ: אלה לא רגעים פשוטים כשאתה יושב בחדר קטן, מספר אנשים מצומצם, ותוך כדי ישיבה מגיעים כמובן אותם פתקים צהובים שמעוררים בך את התחושות הכי קשות, פתקים שבהם רושמים יש לנו הרוג כאן ויש לנו פצוע שם, ותוך כדי כך אתה חייב לשמור על קור רוח ולהמשיך לתת את ההנחיות הדרושות.

עמיר פרץ: גדי היה ראש אמ"ץ במלחמת לבנון השנייה, ובתור ראש אמ"ץ לעתים הוא נמצא איתך יותר מאשר הרמטכ"ל, כי מעת לעת הרמטכ"ל צריך להימצא במקומות מסוימים, ומי שנשאר לידך כעוגן, שנותן לך תחושת ביטחון שאתה מקבל את ההחלטה הנכונה, לעתים החלטה שהיא להעדיף החלטה אחת על החלטה שנייה – ולא תמיד ההחלטות הן אבסולוטיות ולא תמיד אתה מקבל החלטה כשיש לך את כל הכלים.

עמיר פרץ: לעתים אחת הבעיות בצה"ל היא שכל מי שמקבל החלטות רוצה עוד אינפורמציה ועוד אינפורמציה, וחסר עוד מודיעין וחסרים עוד כלים, אבל יש רגעים בחיים שאתה צריך לדעת לקבל החלטה גם כשיש לך אינפורמציה חסרה, אבל העיתוי של ההחלטה מכריע יותר בעתיד.

עמיר פרץ: כשאיש כמו גדי על ידי, היו לי בהחלט את היכולות לקבל החלטות ברגעים מאוד מאוד דרמטיים.

עמיר פרץ: אני יכול לומר לכם שבתקופת כהונתי כשר הביטחון, אחד הדברים שדרשתי מהרמטכ"ל היה שכשמופיעים בפני שר הביטחון לא מביאים רק את עמדת המטכ"ל שזכתה לרוב, אלא מביאים גם את עמדת המטכ"ל שהיתה במיעוט.

עמיר פרץ: אמרתי לרמטכ"ל דן חלוץ וגם לאשכנזי שמבחינתי מי שצריך להציג את עמדת המיעוט הוא גדי אייזנקוט.

עמיר פרץ: זה לא פשוט, כי אתה אומר לו להציג עמדה שונה מהרמטכ"ל.

עמיר פרץ: אני אומר לכם שהוא עשה את המשימה הזאת באומץ רב.

עמיר פרץ: אני, כשר ביטחון, רציתי לקבל את התמצית של הדיון, גם אם היתה החלטה שבדרך כלל מחייבת את כולם.

עמיר פרץ: מה שחשוב הוא שגדי מעולם לא חשש לבוא ולהציג את הדברים בצורה נחרצת, להבדיל מהדימוי של קצינים בכירים בצה"ל.

עמיר פרץ: אני חושב שעושים להם עוול.

עמיר פרץ: נכון שהראייה שלהם מתמקדת במה יקרה באותו יום, מה יקרה עם אותו מבצע, מה הולך להיות מבחינה טקטית בכל רגע ורגע.

עמיר פרץ: אני אומר לכם שהיה לנו רמטכ"ל, שעוזב היום, שהיתה לו גם ראייה אסטרטגית רחבה לא רק בשירות הצבאי, אלא גם לגבי ההשלכות המדיניות וגם לגבי ההשלכות על החברה הישראלית בכלל.

עמיר פרץ: היתה לי הזכות להיות גם שותף למינוי של גדי כאלוף פיקוד צפון, שותף מאוד מאוד משמעותי.

עמיר פרץ: אני שמח על כך, כי אני לא חושב שמי ששם את יהבו על גדי אייזנקוט בכל שלב, הצטער על כך.

עמיר פרץ: אני לא מצטער לרגע אחד שבו הקשבתי לעצותיך – לא ניכנס לפרטים – אני לא מצטער לרגע אחד שבו ראיתי בך את מי שמאזן את התמונה כולה.

עמיר פרץ: אינני מצטער על רגע אחד שבו ראיתי בך את מי שמאזן את התמונה כולה.

עמיר פרץ: אני לא מצטער לרגע אחד שבו הייתי שותף להכרעות שבסוף השאירו אותך בצה"ל והביאו לרגע הזה שגם כיהנת כרמטכ"ל וגם עוזב אותנו.

עמיר פרץ: לנגד עיניי אני רואה עכשיו את המשפחה המיוחדת שלך.

עמיר פרץ: לא רק את הילדים והאישה, גם את האימא וגם את האחרים, שהגאווה שלהם קרנה בכל מקום שבו נפגשתי איתם.

עמיר פרץ: אתה יודע מה, זה מרגש אותי ואני ארשה לעצמי לעשות משהו חריג, שלא אופייני לי, לבוא ולחבק אותך.

אבי דיכטר: זו הפריבילגיה של הדובר האחרון.

עמיר פרץ: עבדתי איתו בימים מאוד מאוד חשובים.

עמיר פרץ: הוא היה לי לא פעם לעוגן, יותר מאשר הפוך.

אבי דיכטר: תודה רבה לחבר הכנסת פרץ.

אבי דיכטר: הבמה כולה שלך, הרמטכ"ל גדי אייזנקוט.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: צוהריים טובים.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני מודה לכם מאוד על הדברים שנאמרו פה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני מסכם למעלה מ-40 שנות שירות.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: בארבע השנים האחרונות הופעתי בפני הוועדה, מצאתי פה ועדה מקצועית, עניינית, ביקורתית מאוד, אבל הוגנת מאוד בהתייחסות ובגישה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: ראיתי בתפקיד זכות גדולה לפקד ולהשפיע על הצבא.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: לנגד עיניי הייעוד של צה"ל, שהוא להגן על המדינה, להבטיח את הקיום שלה ולנצח במלחמה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: כל המאמצים שאני עשיתי היו לקדם את הייעוד של צה"ל ולעשות אותו צבא חזק יותר, בראש ובראשונה באנשים, ברוח, במוכנות ובאינטגרציה של כולם.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני גאה מאוד על מה שנעשה, יחד עם ההבנה שזה אתגר מתמשך.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: בעוד שבועיים בדיוק, פחות או יותר בשעה הזאת, אני מעביר לאביב כוכבי את הפיקוד על הצבא.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני עושה את זה בביטחון רב ביכולת שלו לקבל מקל ולהמשיך ביד בוטחת לקדם את צה"ל ואת היכולות שלו.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני בטוח שאותה פתיחות שאני מצאתי פה ואותו קשב, הוא גם ימצא בוועדה, בדיונים מאוד מאוד רציניים ומאוד ענייניים, ותחושת שותפות לביטחון המדינה ולחוזק של צה"ל.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני רוצה להודות לכם.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני עוזב בתחושה מאוד טובה את התפקיד ואת השירות הארוך שלי ואני מודה לכם מאוד על הדברים שנאמרו פה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: גם אני רוצה לתת לך, היושב-ראש, תשורה, היא אולי השילוב שלנו, של הספרא והסייפא – לא להשתמש בזה בכנסת, רק לפתיחת מכתבים – וספר שנכתב על ידי בן גוריון, לדעתי שנתיים אחרי מלחמת העצמאות.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: יש בו אולי את המשפט החשוב ביותר לכולנו, כך אני ראיתי את זה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני רוצה לקרוא לכם שורה אחת, שהיא הסיכום של ההקדמה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: דוד בן גוריון מסכם את ההקדמה בזה: "האויב המסוכן ביותר לביטחון ישראל זה האינרציה המחשבתית של אלה האחראים לביטחון.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: רעיון פשוט ויסודי זה הנחה אותי מיום שקיבלתי על עצמי בקונגרס 1/ב את האחריות לביטחון היישוב".

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני חושב שיש לנו אחריות משותפת ואני מצאתי אותה בכל מפגש אתכם.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: אני מודה לכם על העשייה המשותפת לחיזוק ביטחון המדינה.

הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: תודה.

אבי דיכטר: תודה רבה לרמטכ"ל.

אבי דיכטר: (מחיאות כפיים) הישיבה נעולה.