ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 748, 2019-01-01 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום הראשון בינואר 2019, היום הראשון של השנה האזרחית החדשה.

יעקב מרגי: הנושא שעל סדר-היום הוא המשך הצעת תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (כללים לזכאות להסעה לליווי ולארגון ההסעה), התשע"ח-2018.

יעקב מרגי: אני אומר מספר מילים.

יעקב מרגי: אכן, ניסינו אתמול לקבע בתקנות את עניין משך הנסיעה.

יעקב מרגי: מצד אחד, לא הצלחנו.

יעקב מרגי: מצד שני, קיבלתי טלפונים מכאן ומכאן לתוך הלילה.

יעקב מרגי: אם לא משיגים את השאיפה שלנו של מקסימום שעה, לא כדאי לשים שום שעה בתקנות כי אני לא הייתי רוצה להכשיר את השעה וחצי ואת השעתיים.

יעקב מרגי: נהפוך הוא, אני לא מתייאש ולא מרים ידיים.

יעקב מרגי: נמשיך לשנות ולהיאבק.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים ערב שבת בין השמשות, עם פיזור הכנסת.

יעקב מרגי: מצד שני, ואומר לכם את האמת, אין לי בעיה גם לא לאשר את התקנות.

יעקב מרגי: אבל שאלתי את עצמי האם אני אהיה שלם עם עצמי אם אשאיר את ההפקרות כפי שהיא קיימת היום ללא השינויים שהשגנו בחלקם.

יעקב מרגי: אתם יודעים שהצהרתי לא אחת שאצלי הכול או לא כלום זה לא תוכנית עבודה, אלא צריך לנסות כמה שאפשר לשפר.

יעקב מרגי: שוב, הפערים בין מה שאני הבנתי לבין מה שהיה מובן, כאילו נחתנו אתמול מהחלל החיצון, לגבי זמן הנסיעה – מבחינתי, זה הפתעה.

יעקב מרגי: אני לא רגיל לעבוד כך.

יעקב מרגי: הבנו במפורש שהאוצר לא מוכן לקבע בתקנות שעה בגלל העלויות.

יעקב מרגי: זה היה לי חדש לא לקבע בכלל.

יעקב מרגי: לכן, אתמול הרמתי מ-0 עד 100, ושאני לא מאשר את התקנות.

יעקב מרגי: ואני עדיין אומר לכם, אחרי שנסכם את כל הליך תיקון התקנות, אני אתלבט איתכם.

יעקב מרגי: גם עם ההורים, גם עם המשרדים, נעשה התלבטות האם להעביר אותן או לא.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לקחת את ההחלטה לבד.

יעקב מרגי: מצד אחד, יש כאן התחלה של סדר.

יעקב מרגי: השגנו דברים טובים בתוך התקנות שלא היו מוסדרים.

יעקב מרגי: מצד שני, סוגיית הליווי ומשך הנסיעה נשארו פתוחות.

יעקב מרגי: לגבי אכיפה – אני רוצה לשמוע אמירה ברורה מהמשרד לפרוטוקול לגבי מדיניות האכיפה כפי שתהיה מהיום והלאה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את אמירת המשרד, אם בתוך התקנות, לא בתוך התקנות, מה מנחה אותם בהנחת העבודה לגבי אורך המסלול מבחינת זמן, ולא בקילומטראז', ולאחר מכן נקבל החלטה אם אנחנו מצביעים או לא מצביעים על התקנות.

יעקב מרגי: אם זה היה באמצע הקדנציה הייתי נוהג אחרת.

יעקב מרגי: הייתי יכול לומר לעצמי: חכו לי, ניפגש בשביעיות.

יעקב מרגי: נעביר את זה עכשיו ככה, וניפגש בסיבוב, והייתי עושה תיקונים.

יעקב מרגי: אבל אנחנו ערב פיזור הכנסת ואני לא יכול להבטיח לעצמי שאני יודע להביא לכם.

יעקב מרגי: לכן, נעשה את ההתלבטות הזו נעשה בסוף הדיון.

יעקב מרגי: אילן, תקריא את התחולה.

יעקב מרגי: לאחר מכן תסביר לי מה התיקונים.

מירב ישראלי: אני אומר שזה בסיכום עם השלטון המקומי.

מירב ישראלי: ישבנו ועברנו על כל התקנות.

יעקב מרגי: אצלי זו הנחת העבודה.

יעקב מרגי: אם לא היתה הסכמה של השלטון המקומי, לא הייתי מקדם.

יעקב מרגי: הם בסוף אמורים להתמודד ולבצע את זה.

מירב ישראלי: זהו, אז הרעיון הוא עם מה הם יכולים להתמודד בכל שלב.

יעקב מרגי: בבקשה.

אילן שי: "סעיף 12 – תחילת תוקף והוראות מעבר.

אילן שי: (א) תחילתה של תקנה 2(א) ביום כ"ד בטבת התשע"ט (1 בינואר 2019) והיא תחול בהדרגה על ילדים החל משנת הלימודים התש"פ, ובלבד שהחלתה תושלם לא יאוחר מיום י"ב אלול התשפ"א (1 בספטמבר 2020); ההחלה בהדרגה תיעשה בהלימה להחלתו של תיקון 11 לחוק חינוך מיוחד, התשע"ח - 2018, על פי צו שיפרסם שר החינוך בהתאם לסמכותו לפי סעיף 20 של התיקון האמור לחוק חינוך מיוחד.

אילן שי: "

מירב ישראלי: זה ההשתלבות עם חוק חינוך מיוחד, גם עם הפיילוט וגם עם התחולה הכללית של החוק.

אילן שי: "(ב) בשנת הלימודים תש"פ ברשויות המקומיות בהן לא יחול תיקון מס' 11 לחוק החינוך המיוחד, ילד עם מוגבלות זכאי להסעה כאמור בסעיף 2(א) לחוק אם הוכח להנחת דעתו של המנהל, בעקבות פניית הוריו שהועברה באמצעות הרשות המקומית כי מפאת מגבלה בכושרו הגופני, השכלי, הנפשי או ההתנהגותי, הוא אינו מסוגל לנסוע בכוחות עצמו למוסד החינוך אליו שובץ בכפוף לאמור בתקנות 2(ב) ו-2(ג) והוא נזקק להסעה; הזכאות היא למשך קיומה של המגבלה.

אילן שי: (ג) תחילתן של תקנות אלה, למעט תקנות המפורטות בסעיפים קטנים, (א) - (ב), (ד) של תקנה זו, 60 ימים מיום פרסומן (להלן – יום התחילה), ואולם לגבי רשות מקומית שהייתה לה ביום פרסומן של התקנות, התקשרות תקפה עם נותן שירות לביצוע הסעה של ילדים עם מוגבלות או עם נותן שירות לליווין של ההסעות של ילדים עם מוגבלות שתוקפה עד לאחר יום התחילה, תהיה תחילתן של תקנות אלה לפי המוקדם מבין אלה: יום סיום ההתקשרות או עם תחילת שנת הלימודים תש"פ או 60 ימים מיום פרסומן של תקנות אלה.

אילן שי: (ד) תחילתן של תקנות, 3, 5(א), 6(א)(5) - (7), 7(י), 10, 11(ב), 11(ג), 12(ב)(4), 12(ב)(5)(ב), 12(ב)(6)(ח), ביום א' אלול תשע"ט (1 בספטמבר 2019).

אילן שי: (ה) ניתן להמשיך ולהעסיק מלווה שהועסק כדין לפני יום התחילה גם אם אינו עומד בדרישות תקנה 6(א)(4) ו- 6(א)(5) ובלבד שישלים קורס כאמור באותה תקנה בתוך 60 ימים מיום התחילה.

אילן שי: (ו) עם כניסתן לתוקף המלאה של תקנות אלה, יבוטלו תקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים, (כללים ומבחנים לזכאות להסעה ולליווי), תשנ"ה – 1995.

אילן שי: " יש שתי תוספות: בתוספת ראשונה יש איור של אופן עגינת כיסא גלגלים.

אילן שי: בתוספת השנייה יש פרטים של הכרטיס.

מירב ישראלי: מה צריך להיות בכרטיס.

יעקב מרגי: תעבור על ההסכמות, על התיקונים.

אילן שי: תקנה 5(ב)(9)(ב) - גם שם מופיעה המילה "למסור" ביחס לתלמיד.

אילן שי: זה מופיע באפור.

אילן שי: "אם מוסד החינוך הוא גן ילדים, המלווה יביא את הילד עם המוגבלות עד תחילת יום הלימודים אל תוך כיתת גן הילדים עם הציוד הנדרש כולל ציוד רפואי, ויוודא כי נמצא בכיתת הגן איש צוות האחראי לקבלו;", וככה המילה "וימסור" נמחקה.

אילן שי: בהמשך באותו עמוד בסעיף קטן (11) נמחקה המילה "נער", ובמקומה נכתב: "ילד עם מוגבלות מעל גיל 12".

אילן שי: זה בעקבות הערה של השלטון המקומי לפיה נער באמת בחוק לימוד חובה מוגדר מעל גיל 14.

אילן שי: הכוונה כאן היתה מעל גיל 12 – בעצם גילאי בית ספר על יסודי.

מירב ישראלי: ב-(12) תיקנתם ל-12 שעות.

אילן שי: כן, ותיקנו ל-12 שעות במקום 24.

אילן שי: זה גם בעקבות ההערה אתמול.

אילן שי: זה בהלימה גם להוראה אחרת שמדברת על 12 שעות.

אילן שי: בסעיף 8(ג): "לא יעשן אדם ברכב הסעת ילדים עם מוגבלות בכל עת.

אילן שי: ".

אילן שי: בסעיף 10(א) הוספנו שההסעה מתאימה לצרכיו.

קריאה: בכל עת – הכוונה גם כשאין ילדים ברכב.

אילן שי: גם כשאין ילדים ברכב.

יעקב מרגי: בכל עת - זו הכוונה.

יעקב מרגי: אין עת אחר שהוא לא בכל עת.

נועה בן אריה: אילן, ב-(ב)(1) חסר: מיטבי לתלמיד.

אילן שי: אוקיי.

אילן שי: בסעיף 11(ב)(6)(י) הוספנו את אחד הדברים שצריך לציין ביחס לתלמיד: "ואם יש לילד עם מוגבלות אלרגיה מסכנת חיים למזון, סוג המזון אליו יש לילד אלרגיה.

אילן שי: " בסעיף 11(ב)(7) הוספנו הפנייה לתקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים (מפרטי רכב בטיחותי) נוסף על התקנות ותקנות התעבורה.

יהודה דה פרוידיגר: הבעיה שהתקנות האלה שאתה מסתמך עליהן, הן בטלות.

אילן שי: הן לא בטלות.

אילן שי: בסעיף קטן (10): "דיווח על אירוע חריג יועבר גם לאחראי על נושא ההסעות במחוז הרלוונטי של משרד החינוך.

אילן שי: ".

יעקב מרגי: נועה, בבקשה.

נועה בן אריה: אילן, שאלה.

נועה בן אריה: בסעיף התחילה, סעיף 12 - - -

אילן שי: זה לא יכול להיות בראשון בינואר 2019, זה צריך להיות יום התקנת התקנות.

נועה בן אריה: לא, זה ברור.

נועה בן אריה: ראשית, 12(א) - זה לא 1 בינואר 2019, זה יום תחילתן של תקנות אלה.

נועה בן אריה: אבל לגבי סעיף קטן (ג) ב-12, כאשר אנחנו אומרים: המוקדם מבין השניים במצב של התקשרות קיימת, תחילת תוקף של 60 יום בהתקשרות קיימת עם מסיע, אז אמרנו שהתחילה תהיה לפי המוקדם מבין השניים.

נועה בן אריה: אבל אז בסיפא נאמר: או 60 ימים מיום פרסומן של תקנות אלה.

נועה בן אריה: זאת אומרת, בכל מקרה זה מחזיר אותי להתחלה של מועד תחילה - 60 יום, ופה היה לנו כשל עם הסכמים בתוקף שאין לי בהם מנגנון שינוי.

נועה בן אריה: סליחה על חוסר ההתמצאות, במחילה מכבודכם.

יעקב מרגי: אחד התירוצים לדחות אותי בחקיקה כשהייתי ינוקא בכנסת היה: פסקת ההסתמכות, אינטרס ההסתמכות.

יעקב מרגי: איך אתם מתמודדים עם זה?

נועה בן אריה: התמודדנו עם זה, רק שאני חושבת ש - - -

יעקב מרגי: 60 יום – את יכולה לפתוח חוזים ולהתאים חוזים?

נועה בן אריה: לא, לא – בכלל לא.

נועה בן אריה: התמודדנו עם זה בינינו כשהחלפנו דברים על נושא התחילה.

אילן שי: למחוק את החלופה השלישית.

נועה בן אריה: השלישית לא יכולה לבוא בתוקף.

נועה בן אריה: זאת אומרת, זה לא או 60 ימים.

אילן שי: בסדר.

נועה בן אריה: אדוני, לגבי כל אחד מסעיפי התקנות עשינו מיפוי ובהתאם למיפוי הזה זה הוכנס כאן כהוראה מסכמת.

נועה בן אריה: אבל המיפוי התייחס לדברים שאנחנו יכולים להחיל אותם מיידית בלי צורך בשינויים בהתקשרויות או צורך בהכשרה מיידית או בהתאמה של מערך היסעים באופן מיידי.

נועה בן אריה: דברים שאנחנו יכולים לכלול אותם באופן מיידי ללא צורך בשינויים מהסוג הזה, לא היתה לנו בעיה שהם ייכנסו לתוקפם במועד תחילה.

נועה בן אריה: לגבי דברים שמחייבים אותנו לשינוי בהתקשרויות או שינוי במכרזים ממש באופן כולל במכרז הבא שייצא לשלטון המקומי - שם ביקשנו החלה מאוחרת יותר בשנת הלימודים הבאה.

נועה בן אריה: ההתייחסות לפיילוט היא רלוונטית מאוד בהיבט של הוועדות מכיוון שזה לא חל בכל המקומות.

נועה בן אריה: לכן, כשאנחנו מתייחסים להחלת חלק מהתקנות בהתאמה או בהלימה לחוק החדש ולרפורמה אז חייבים לעבור דרך אזורי הפיילוט ובהדרגה לבצע את ההחלה.

נועה בן אריה: למעשה, זה היה הרעיון להתייחסות וההבחנה בין סוגי התקנות.

יעקב מרגי: בצדק.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, בבקשה.

מירב ישראלי: אני אעבור מההתחלה ואומר מה רשמתי אצלי.

מירב ישראלי: היו דברים גם שרשמתי בסימן שאלה אז אתה תגיד לי מה הכוונה שהיתה.

מירב ישראלי: קודם כל, אני דיברתי על זה עם משרד החינוך גם בזמנו כשהם הכניסו את ההוראה לגבי ועדת הזכאות, ואמרתי לכם גם אז, אני לא בטוחה שלתת לוועדת זכאות להחליט לגבי כלל הילדים עולה בקנה אחד עם מה שכתוב בחוק חינוך מיוחד.

מירב ישראלי: אני לא בטוחה, כי בחוק חינוך מיוחד ניתנות סמכויות לצוות הרב מקצועי בבית הספר גם לגבי הדברים האלה, ויכול להיות מאוד שהתקנות האלה סותרות את זה.

מירב ישראלי: אתם צריכים לבדוק את הדבר הזה מול משרד המשפטים והאם אפשר בכלל להכניס את הסמכות הזו לוועדת זכאות כי לדעתי זה סותר את חוק חינוך מיוחד.

מירב ישראלי: אני גם מפנה את זה למשרד המשפטים.

יעקב מרגי: אני רוצה להבין איזה סמכות ניתנה בתקנות האלה לוועדת הזכאות שהיא לא בתחומי ההסעות?

מירב ישראלי: לקבוע את נושא הזכות להסעה וליווי של ילדי השילוב.

מירב ישראלי: זה נתון לצוות הרב מקצועי.

אילן שי: לא.

אילן שי: הרב מקצועי הוא רק לגבי ילדים שהם לא דיפרנציאלי.

אילן שי: דיפרנציאלי בשילוב חייב להגיע לוועדת זכאות.

מירב ישראלי: אבל מי שקובע את הדברים – לפחות כך אני מבינה.

מירב ישראלי: לכן, אני אומרת - - -

אילן שי: כי הרי אין קביעת רמת תפקוד בצוות הרב מקצועי.

מירב ישראלי: שוב, לפי מה שכתוב מילולית בחוק חינוך מיוחד, הסמכות הזו נתונה לצוות הרב מקצועי.

יעקב מרגי: לגבי כלל הילדים?

מירב ישראלי: לא, לגבי הילדים הלא דיפרנציאלים.

יעקב מרגי: הם מסכימים איתך.

מירב ישראלי: אבל פה הם נתנו את הסמכות לגבי הזכאות לוועדת הזכאות.

נועה בן אריה: לכאורה מילולית עולה סתירה, ו - -

מירב ישראלי: נכון, יש סתירה בין זה לבין זה.

נועה בן אריה: - - שהכוונה גוברת על החוק במובן הזה שהיא קובעת, בניגוד לאמור בחוק, שזה יהיה רק דרך ועדת הזכאות – מקום שבו החוק הקנה.

נועה בן אריה: שוב מילולית, אני לא בטוחה אם זה מעשית כי אני לא יודעת באיה לקויות הצוות הבית ספרי מוסמך לעסוק, והאם הוא קובע את רמת התפקוד לצורך זכאות בהסעות.

נועה בן אריה: אני לא בטוחה שהחוק כיוון לשם.

נועה בן אריה: יכול להיות שזה רק סתירה מילולית ולא מהותית.

דודי מזרחי: אבל בחוק לא מוגדר שהצוות הרב מקצועי קובע רמת תפקוד.

דודי מזרחי: כל הילדים עם המוגבלות המורכבת עוברים דרך ועדת זכאות ואפיון.

דודי מזרחי: הוועדה הבית ספרית למעשה קובעת את סל השירותים, את התוכנית החינוכית, אחרי שוועדת זכאות דנה.

דודי מזרחי: נועה, את אומרת שעל פניו זה עלול להשתמע.

דודי מזרחי: זה הרי סותר כל כך את רוח החוק.

יעקב מרגי: אתמול הייתי נחרץ כשאביבית ניסתה להעלות וחתכתי.

יעקב מרגי: אתמול כבר הייתם צריכים לדבר על זה שעולה סתירה.

נועה בן אריה: דודי, כשאתה מדבר על הצוות הרב מקצועי בתוך בית הספר אתה מיישב עם - - -

יעקב מרגי: בשלב החקיקה היתה הבנה שהצוות הרב מקצועי קובע את תוכנית הלימודים, את החליפה, את סל השירותים - הכול.

יעקב מרגי: לא עלה לרגע ש - - -, אלא אם כן מישהו מעלה את החוק עכשיו ומפנה אותנו לכיתוב.

יעקב מרגי: אביבית, בבקשה.

- אהרונוף: בסעיף 16 לחוק כתוב: תיקון סעיף 20(ד):

- אהרונוף: במוסד חינוכי רגיל יפעל צוות רב מקצועי שתפקידיו יהיו: 1(א) לקבוע את זכאותו לשירותי חינוך מיוחדים של תלמיד במוסד החינוך שיש לו אחת או יותר מהמוגבלויות המפורטות בתוספת הראשונה המגבילה את תפקודו לפי אחת מרמת התפקוד המפורטות בתוספת השנייה המזכות במענה פרטני או קבוצתי כמשמעותו באותה תוספת, וכן את היקף סל השירותים שיינתן לו לפי רמת התפקוד שלו כמפורט בחלק א' לתוספת השנייה ולפי צרכיו.

- אהרונוף: כלומר, מאחר שההגדרה של שירותי חינוך מיוחדים כוללים גם שירותי הסעה וליווי - - -

יעקב מרגי: בהגדרות?

- אהרונוף: כן.

יעקב מרגי: אז עולה סתירה, התנגשות.

נועה בן אריה: יותר מזה.

נועה בן אריה: בעוד שהרישא של הסעיף מדברת על שירותי חינוך מיוחד שיינתנו במוסד החינוך שזה לכאורה פותר את הבעיה, התוספת פה: "וכן סל השירותים הנוספים", יכול לכלול גם את נושא ההסעות.

נועה בן אריה: זאת אומרת, הסיפא היא זו שמייצרת את ההתנגשות בין שתי הוראות החוק וצריך לראות איך מטפלים בזה.

כ מירב ישראלי: << דובר >> כרגע יש סתירה בין התקנות לחוק.

דודי מזרחי: בסופו של דבר, מדובר בילדים בעלי רמת תפקוד גבוהה, לא ילדים מאף אחת מהמוגבלויות המורכבות יותר, לא על הרצף האוטיסטי.

דודי מזרחי: זה בהתאם למה שמעודכן בתוספת השנייה.

דודי מזרחי: הוועדה הזו מחליפה את ועדת - - -

יעקב מרגי: איך זה פותר?

יעקב מרגי: אילן, תסתכל, תבדוק.

יעקב מרגי: תן תשובה.

יעקב מרגי: הלאה.

מירב ישראלי: אילן, כתוב אצלי שבתקנה 2(ב) סיכמנו לכלול גם את החטיבה העליונה שאין בה אזור רישום או רובעים.

מירב ישראלי: אתה זוכר את זה?

מירב ישראלי: שזה יכלול גם את הילדים של התיכונים.

מירב ישראלי: כרגע זה לא מופיע, נכון?

אילן שי: לא, זה לא מופיע.

אילן שי: להוסיף את החטיבה העליונה?

מירב ישראלי: כן, כי אחרת זה לא נכלל.

מירב ישראלי: הזכאות להסעה כאמור היא רק לאזור רישום שזה ילדים ביסודי, או רובעים שזה חטיבת ביניים.

מירב ישראלי: מה קורה עם הילדים של התיכונים?

מירב ישראלי: האם זה הקרוב ביותר למקום מגוריו?

קריאות: כן.

מירב ישראלי: אז רק צריך להוסיף את החטיבה העליונה.

נועה בן אריה: אבל למה צריך להוסיף אם זה נכלל בתוך ההגדרה של מוסד חינוך?

מירב ישראלי: כי כתוב רק למוסד חינוך באזור הרישום או רובע.

נועה בן אריה: אבל הסיפא אומרת:

נועה בן אריה: הזכאות להסעה היא אם הילד לומד במוסד חינוך מתאים לצרכיו הקרוב ביותר למקום מגוריו.

יעקב מרגי: איך את מבינה פה שזה על יסודי?

נועה בן אריה: אני לא רואה למה לא?

נועה בן אריה: למה זה לא כל מוסד?

מירב ישראלי: כי לא כתוב: כל מוסד.

מירב ישראלי: כתוב רק: מוסד באזור רישום או רובע – לחינוך מיוחד.

אילן שי: צריך להכניס את זה לסיפא.

מירב ישראלי: צריך להכניס את זה, זהו.

יעקב מרגי: חוק החינוך המיוחד לא חל על כל מוסדות החינוך בתחום חוק חינוך חובה?

יעקב מרגי: זה מה שנועה שואלת.

יעקב מרגי: מאחר והכנסנו אזורי רישום ורובעים, מישהו עלול לפרש שזה מחוץ למשחק.

נועה בן אריה: אין לי בעיה.

מירב ישראלי: זה רק עניין של ניסוח.

יעקב מרגי: אוקיי, אנחנו באים למנוע פרשנות מצמצמת.

יעקב מרגי: אוקיי, הכרענו.

יעקב מרגי: תודה.

מירב ישראלי: בעניינים של ניסוח אני לא אטריד פה את כולם.

מירב ישראלי: ב-(ג) אמרנו שהאישור של המנהל הוא כמובן לא נדרש לשיבוץ אלא רק להסעה.

מירב ישראלי: זה עדיין לא מנוסח ככה.

מירב ישראלי: זה נושא של נוסח.

יעקב מרגי: תנסחו את זה בהתאם.

יעקב מרגי: אין פה ספק בכלל.

יעקב מרגי: אתה לא רוצה להיות אחראי על השיבוץ.

יעקב מרגי: מהסעיף עולה כאילו אתה אחראי גם על השיבוץ.

שמעון אבני: לא.

שמעון אבני: אבל דיברנו על זה וסיכמנו את זה.

יעקב מרגי: זה רק הניסוח.

יעקב מרגי: אני רואה שאי אפשר לגנוב אותך, אתה ערני היום.

מירב ישראלי: זה עניין של ניסוח.

מירב ישראלי: שוב, עניינים של ניסוח אנחנו לא כותבים למען הספר ספק.

מירב ישראלי: אבל לא משנה.

מירב ישראלי: זה ניסוח, אילן.

מירב ישראלי: זה אפשר בינינו.

יעקב מרגי: כל מה שקשור לניסוח תעשו בהסכמות.

מירב ישראלי: כן, את זה אפשר לעשות בינינו.

מירב ישראלי: לגבי נושא החלטות של המנהל, של המנהל שמעררים אליו, מנהל מינהל פיתוח - למה הכוונה?

יעקב מרגי: לא לכתוב את השם.

מירב ישראלי: ברור.

מירב ישראלי: האמת שזה נדיר גם לכתוב תפקיד ספציפי, אבל בסדר.

יעקב מרגי: כמה שנים יגאל צרפתי?

יעקב מרגי: 32 שנה?

שמעון אבני: אני באתי אחריו.

קריאה: יגאל היה חמש שנים.

יעקב מרגי: תמיר יכול להיות, יש לו זמן.

מירב ישראלי: כרגע בתקנות אין פרוצדורה בכלל לגבי איך פונים אליהם, תוך כמה זמן הם צריכים לתת החלטה, האם הם צריכים לנמק אותה, איך משיגים על ההחלטה.

יעקב מרגי: דיברנו על זה.

יעקב מרגי: מה עושים?

יעקב מרגי: האם תכניסו את זה בנוסח?

יעקב מרגי: לפרוטוקול – צריך נוהל להשגה.

מירב ישראלי: לפחות איזה נוהל, חוזר מנכ"ל – משהו.

מירב ישראלי: נועה, זה זכויות.

נועה בן אריה: כן, אבל שימי לב שיש עוד כמה דברים שבהם צרך לקבוע את כללי הביצוע ביחס לפנייה.

נועה בן אריה: ואם אנחנו מדברים על סעיף תחילה שמדבר בספטמבר הקרוב אז ממילא - - -

מירב ישראלי: תגידי לי אם יש דברים נוספים שפספסתי.

אילן שי: ההשגה תהיה בנוהל פנימי.

אילן שי: הנהלים לגבי אופן הגשת השגה, ובכלל לגבי ההשגה, יהיו בנוהל פנימי.

מירב ישראלי: צריך להגיד משהו.

יעקב מרגי: איך זה קורה לגבי שאר הדברים?

יעקב מרגי: איך קורות שאר ההשגות במשרד החינוך?

יעקב מרגי: האם זה בנוהל, בחוזר מנכ"ל, בתקנות?

יעקב מרגי: במה?

אילן שי: ההוראות כרגע באופן כללי שהן לגבי הסעות הן בחוזר מנכ"ל, כולל האפשרות היום לפנות לוועדת הסעות מרכזית - זה גם מוסדר בחוזר מנכ"ל.

מירב ישראלי: לכן, אני אומרת שכאן אנחנו קובעים בתקנות משהו חדש.

יעקב מרגי: האם אנחנו נפנה לחוזר מנכ"ל?

- אהרונוף: לוועדת השגה יש התייחסות בחוק חינוך מיוחד.

מירב ישראלי: אני איתרתי שני דברים שאין לגביהם אפשרות לפנות לוועדת השגה.

אילן שי: בסדר, אפשר להפנות - - -

מירב ישראלי: אז נוהלי פנייה, סדרי דין.

נועה בן אריה: אם את כבר ב-3 אז אמות המידה וכללי הפנייה למנהל, ולאחר מכן הוראות ההשגה.

נועה בן אריה: זה כל סעיף 3, כל ההנחיות מכוח סעיף 3 הם דברים שהמשרד צריך לייצר אותם מספיק בזמן לתקופת התחילה, למועד התחילה.

מירב ישראלי: כן, ברור.

מירב ישראלי: יש להם סמכות כמובן לפי חוק הפרשנות.

יעקב מרגי: אוקיי, האם את מפנה לשם?

מירב ישראלי: אני צריכה לדבר עם אילן איפה הוא רוצה להכניס את זה.

מירב ישראלי: בואו נגיד מהותית מה צריך, ואחר כך בנוסח אנחנו כבר נראה.

נועה בן אריה: זה 3 (ז) ו-(ח)

מירב ישראלי: כן, בסדר.

קריאה: מה עם 2(א)(2)?

מירב ישראלי: כן, שם הערתי את זה.

מירב ישראלי: הערתי את זה פה, ונועה הוסיפה את 3 – בסדר גמור.

מירב ישראלי: הלאה.

קריאה: תוכנית ההכשרה - 5 החדש.

מירב ישראלי: כן, תיכף אגיע לזה.

מירב ישראלי: אילן, תיקון ב-5(א)(5).

מירב ישראלי: זה צריך להיות בסוף קורס עזרה ראשונה ולא קורס החייאה.

יעקב מרגי: שורה לפני הסיפא.

מירב ישראלי: היה העניין שכל העלות של כל הקורסים לא תושת על המלווה, אתה זוכר את זה.

מירב ישראלי: צריך להכניס את זה.

מירב ישראלי: לא רק עזרה ראשונה, אלא כל הקורסים.

מירב ישראלי: בזמנו עלה שלגבי העזרה ראשונה צריך ריענון שנתיים או שלא צריך להגיד את זה?

מירב ישראלי: אצלי רשום שצריך להוסיף ריענון שנתיים, כל שנתיים.

נועה בן אריה: אז היה כאן נציג של מד"א שאמר מתי הריענונים.

מירב ישראלי: לא הכנסנו את זה.

מירב ישראלי: כי לגבי הרגיל יש ריענון כל שנה.

מירב ישראלי: לגבי עזרה ראשונה – זה לא כתוב.

שמעון אבני: יהיה ריענון כל שנה גם של עזרה ראשונה.

שמעון אבני: ידברו על עזרה ראשונה כל שנה, בסדר?

שמעון אבני: במסגרת הריענון זה לא יהיה קורס עזרה ראשונה, זה יהיה ריענון עזרה ראשונה.

שמעון אבני: הפעם הראשונה של המלווה תהיה משמעותית, אחר כך אנחנו שומרים על הכשירות.

מירב ישראלי: אם כך, אנחנו מוסיפים פה שני דברים: אי השתת העלות וריענון כל שנה לעזרה ראשונה - בסדר?

מירב ישראלי: אוקיי.

יעקב מרגי: הלאה.

מירב ישראלי: אילן, דיברנו על דבר נוסף שהוא עניין ניסוחי והוא שצריך לעבור על כל התקנות, ובכל מקום שיש רלוונטיות לילד מגיל 12 שיורד לבד מההסעה, אמרנו שאולי יש עוד מקומות שצריך להתייחס לזה.

מירב ישראלי: אני רק מזכירה לך את העניין הזה שצריך לעבור על כל הדברים.

מירב ישראלי: בתקנה 8 אמרנו שזה לא בדיוק בטיחות בהסעה אלא זה נושא של על מי האחריות לכל מיני דברים.

מירב ישראלי: זה עניין ניסוחי, אבל אני אומרת לך את כל הנושא של האחריות, על מי האחריות לסדר לאורך כל ה- - -, מה אחריות רשות, מה אחריות - - -.

מירב ישראלי: אני מזכירה לך גם את זה.

- אהרונוף: בתקנה 7 היה עוד תיקון שאיש הצוות יוודא שיש גם ציוד נלווה.

- אהרונוף: 7(ב) אחרי מלווה צריך להוסיף: והציוד הנלווה.

- אהרונוף: למיטב זכרוני, כך סוכם.

שמעון אבני: השאלה האם ציוד נלווה זה תיק או החמצן שלו.

שמעון אבני: אם זה החמצן אז ברור שזה צריך להיות.

קריאה: כתוב: ציוד רפואי, ויש הוראה כזו.

נועה בן אריה: כן היה כתוב בסופו של דבר הציוד הרפואי הנלווה.

- אהרונוף: אם לא כאן, צריך להכניס את זה במקום כלשהו.

קריאה: יש את זה ב-6(יא).

- אהרונוף: אני מדברת על זה שהציוד הרפואי מגיע להסעה.

מירב ישראלי: אולי פשוט נגיד מה איש הצוות החינוכי צריך לוודא לגבי הציוד של הילד.

מירב ישראלי: תגידו.

מירב ישראלי: אם זה לא נלווה אז נמצא משהו אחר.

שמעון אבני: את כל הציוד הרפואי.

שמעון אבני: ציוד רפואי הוא חייב.

שמעון אבני: אם הוא שכח קלמר בבית הספר, חבר'ה - - -

מירב ישראלי: ב-(7)(ב): איש הצוות של מוסד החינוך יוודא לגבי ילד הזכאי לליווי כי יש ברכב ההסעה מלווה, וכן כי הציוד הרפואי של הילד - - -.

מירב ישראלי: ננסח את זה, בסדר.

- אהרונוף: כיסא הבטיחות לא נכלל במסגרת ציוד רפואי, ואם הוא יורד מהרכב - - -

שמעון אבני: אנחנו נכנסים כבר יותר מדי לפרטים.

שמעון אבני: כל מה שהוא קשור לבטיחות - - -

קריאה: אדון מרגי, יש בושה שהוועדה פה - - -

יעקב מרגי: גברתי, - - -

קריאה: אני הולכת, אבל יש בושה.

קריאה: תגיד לעולים, לכולם, שרק צריך לדעת עברית וערבית לפני שהם באים עם הילדים.

קריאה: היא עולה, והיא רוצה לבוא לפה, ואף אחד לא רוצה לעזור.

יעקב מרגי: ומה נעשה עם העולים מארגנטינה?

יעקב מרגי: באיזה שפה נכתוב להם?

קריאה: זה לא משנה.

קריאה: תשים בוועדת הזכאות שהם צריכים לחשוב על השפה.

קריאה: הם לא יכולים לדבר.

יעקב מרגי: גברתי, את אולי מתבלבלת.

יעקב מרגי: את עומדת ומתפרצת.

יעקב מרגי: הרי האימא מכירה היטב היטב את הילד, אוי ואבוי אם לא.

יעקב מרגי: הפתק הוא עבור הצוות, הנהג והמלווה.

יעקב מרגי: על מה את מדברת?

יעקב מרגי: למה הפאתוס הזה?

קריאה: כי צריך לשים - - -

יעקב מרגי: גברתי, תודה.

יעקב מרגי: שמעתי, אמרת.

יעקב מרגי: קיבלת זכות ואמרת את דעתך.

יעקב מרגי: בואו נמשיך.

קריאה: אבל למה המלווה לא יכול לדבר איתה או עם הילד שלה באנגלית או בערבית?

קריאה: אם אתם לא רוצים לשמוע, זה בעיה.

קריאה: אתם לא רוצים עולים חדשים במדינה הזו, זה מאוד ברור.

קריאה: הם צריכים לשים בוועדה - - - , צריך לעשות בשפה.

קריאה: צריך לשים לב, - - -

יעקב מרגי: את לא הבנת.

יעקב מרגי: תודה לך, תודה, תודה, תודה.

יעקב מרגי: החיים הם יותר חזקים.

יעקב מרגי: אי אפשר לתקן תקנות על כל פיפס.

יעקב מרגי: כותבים את העקרונות הכלליים.

יעקב מרגי: יש חיים שהם יותר חזקים ויש את הדינמיקה ואת ההתנהלות.

קריאות: כשבוועדת הזכאות צריך מתורגמן, מביאים מתורגמן.

קריאות: יש תרגום בוועדת זכאות.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: אתם אולי מתבלבלים, אנחנו מתקנים תקנות ואנחנו עושים את הסדר האחרון.

יעקב מרגי: אתן לכם להתייחס.

יעקב מרגי: לא צריך לקפוץ כל שנייה על כל דבר.

יעקב מרגי: כך לא מחוקקים וכך לא מתקנים תקנות.

יעקב מרגי: ככה עושים בלגן ואי סדר, ופורקים ומשחררים כל מיני שרירי בטן.

יעקב מרגי: זה מה שראינו פה.

יעקב מרגי: אם אתם רוצים להצטרף לזה אז לא בבית ספרי.

יעקב מרגי: אולי בוועדת אחרות יאפשרו לכם.

יעקב מרגי: אני מבקש לסיים את הבירור, וטוב שהוא נעשה.

יעקב מרגי: אנחנו עושים את הבירורים האחרונים ואני מבקש לא להפריע.

יעקב מרגי: אני לא סתם מתעקש על זה שלא תפריעו.

מירב ישראלי: סוכם שפיצול הסעה יהיה רק ברכב ממוגן ירי.

קריאה: לילד אין בית ספר.

קריאה: למה באנו לפה?

קריאה: שלא יהיה לו בית ספר?

קריאה: אתם פה לוקחים את המס שלנו.

קריאה: מה יש לנו פה?

קריאה: יש לי בעיה עם הילד, הוא לא בבית ספר.

קריאה: אין לו מסגרת, אין לו סייעת.

קריאה: מה אתם עושים עם הכסף שלנו שאתם לוקחים?

קריאה: בושה וחרפה.

יעקב מרגי: אני מעדיף לחטוף לא לעשות כלום.

יעקב מרגי: אני לא דן ולא שופט אותן, אבל אנחנו צריכים לתקן כמה שאפשר.

שמעון אבני: מצד שני, אנחנו מזדהים ומבינים את הכאב.

יעקב מרגי: כן, לא שופטים אף אחד.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב ישראלי: סוכם שפיצול הסעה יהיה רק ברכב ממוגן ירי, ושתהיה העברה של הילד מרכב לרכב.

יעקב מרגי: ובלבד שיש מי שמקבל אותו ושהרכב שאמור לקבל אותו הגיע, כך שלא יהיו המחזות ששמענו עליהם.

יוסי חמני: אתם אמרתם גם שיהיה מלווה בהסעות האלה.

יוסי חמני: אמרתם שבעניין הספציפי הזה צריך להיות גם מלווה בהסעה.

יעקב מרגי: שאול, אני רואה שאתה מתרגם כל סעיף שיש פה למיליונים.

יעקב מרגי: אל תדאג, עד עכשיו לא עשינו כלום ולא שינינו כלום.

מירב ישראלי: זה מה שסוכם אתמול בוועדה.

מירב ישראלי: עכשיו תגידו מה קורה איתכם.

שאול קירשנבום: אתמול בוועדה הנושא הזה לא עלה.

יעקב מרגי: הוא עלה.

יעקב מרגי: הוא עלה גם אתמול ובכל הדיונים.

שאול קירשנבום: אני אתייחס לנושא הספציפי.

שאול קירשנבום: ככל שהמקרים האלה לא קורים, אין צורך בהוראה.

יעקב מרגי: הם קרו.

שאול קירשנבום: אם הם קרו, זה תקציבי – אין לי משהו אחר.

שאול קירשנבום: הוא אמר שזה לא קורה.

יעקב מרגי: שאול, יש גבול.

שאול קירשנבום: אין גבול.

יעקב מרגי: סלח לי, אתה אמרת עכשיו אמירה כזו שהיא לא מקובלת בכלל.

יעקב מרגי: נניח וזה לא קורה בכלל, האם אתה יכול תעודת ביטוח לשמעון אבני שמחר-מחרתיים זה לא יקרה.

יעקב מרגי: כשמדובר במקרה אחד או בשני מקרים או בשלושה מקרים, זה לא קורה בכלל.

יעקב מרגי: אבל כדי לא לתת את האפשרות הזו ואת הפתח הזה, כותבים זאת.

יעקב מרגי: מכאן ולעשות טררם ואירוע תקציבי, אתה גולש.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אתה אפילו היסטרי.

יעקב מרגי: יש גבול, מספיק.

שאול קירשנבום: לא היסטרי, אבל אני לא יודע.

יעקב מרגי: דודי, אני רוצה לדעת האם יש תקנות או תקנות?

יעקב מרגי: לא אתחיל לקבל ממנו אישור על כל סעיף.

יעקב מרגי: אם אתם לא מסוגלים, תגידו: השר מושך את התקנות.

יעקב מרגי: תגידו את זה ואז נצא לציבור ונאמר שאין תקנות.

יעקב מרגי: האם דבר כזה הוא אירוע תקציבי?

יעקב מרגי: אני לא מוכן לשמוע את זה יותר, נקודה.

יעקב מרגי: תהיו אמיצים, תמשכו את התקנות.

דודי מזרחי: אני מציע לשים את הסעיף הזה בצד לרגע כדי שנברר אותו.

יעקב מרגי: לא, החלטתי שאני לא שם שום סעיף בצד.

יעקב מרגי: לגבי הסוגיה הזו - זה לא קורה, זה קרה חד פעמי, אם נהג, ותבינו, מדובר בנהג של רכב מוגן ירי שמכיר את המציאות, מסוגל להוריד ילד עם מוגבלות בטרמפיאדה על סמך זה שמישהו אמור לבוא ולקחת אותו - זה חוצפה לגעת בזה בכלל.

יעקב מרגי: יש גבול כמה אני יכול ללכת איתכם.

יעקב מרגי: דוד מזרחי, האם אתה רוצה שאני אעשה לך מה שדודי אמסלם עושה?

יעקב מרגי: אני עוצר עכשיו את הדיון, עושה הצבעה, וגומר את זה ככה.

יעקב מרגי: אם תרצה אני גם אכניס לך משך נסיעה של שעה.

יעקב מרגי: הולכים איתכם בהגינות, האם זה מה שאתם רוצים?

יעקב מרגי: יש גבול.

יעקב מרגי: אולי לא הבנת אותי.

יעקב מרגי: תרגמת את היושרה שלי לגבי משך זמן נסיעה בצורה לא נכונה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב ישראלי: באותה תקנה 11(ב)(1) לגבי קביעת מסלול נסיעה מיטבי – באמת דובר שזה יהיה לתלמיד, אם אני זוכרת נכון.

אילן שי: לא.

אילן שי: אם קובעים משך זמן נסיעה מינימלי, אני לא רואה מה בדיוק כאן ה - - -

יעקב מרגי: לא קובעים.

יעקב מרגי: הלוואי והיית קובע לי.

אילן שי: לא הכנסתי את זה כי לא ידעתי איפה אנחנו נמצאים מבחינת ההוראה.

יעקב מרגי: האם נקיים פה דיון על המיטבי, על המובן מאליו?

יעקב מרגי: שמעון אבני, אני ארצה שתחזור לפרוטוקול על אותה אמירה שהיתה לך בדיונים על זה שהנחת העבודה שלך היא לעשות הכול שהדיונים יהיו בסביבות בתוך השעה.

יעקב מרגי: יש יוצאים מהכלל שאתה לא מצליח, אבל השאיפה שלך.

יעקב מרגי: אמרת לי גם ככה שזה קורה, אמרת שמספר המסלולים שהם שעה וחצי ומעלה הם מעטים.

יעקב מרגי: אמרת זאת, שמעון אבני.

יעקב מרגי: האם אני עכשיו פותח לדיון את המיטבי?

יעקב מרגי: אילן, למה התכוונת?

אילן שי: הסעיף הזה נוסח בדיונים אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, רז נזרי, כאשר התקיים הדיון כחלק מהמסקנה שהגענו אליה אחרי הנציבות ומשרד המשפטים אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בנושא משך זמן הנסיעה.

אילן שי: אם בעקבות הדיון אתמול היתה נכנסת הוראה על משך זמן הנסיעה, זה היה משפיע גם על ההוראה הזו.

אילן שי: אבל אם אין שינוי של ההוראה בקשר לזמן הנסיעה אז כן.

אילן שי: אחת הבקשות היתה שיהיה כתוב כאן:

אילן שי: קביעת מסלול נסיעה מיטבי לתלמיד.

נועה בן אריה: גם העמדה שלנו התבססה על זה שמשך זמן הנסיעה לא מוכנס בתקנות, ועל כן ההוספה של המילה מיטבי לתלמיד תאזן נכון את העניין של היעילות הכלכלית בסיפא של אותה לבין הצורך לעשות מסלול מיטבי קודם כל לתלמיד.

מירב ישראלי: אני מבינה שזה מוסכם, אבל כמובן בכלכלית ותפעולית יכולים להיכנס - - -

קריאה: סליחה, זה לא מוסכם.

קריאה: הבת שלי נוסעת.

מירב ישראלי: אני לא התייחסתי אלייך, אלא בין משרדי הממשלה, כולל משרד המשפטים.

מירב ישראלי: אני אומרת מה הוועדה ביקשה.

יעקב מרגי: גברתי, יש עכשיו מערכת בחירות.

יעקב מרגי: אלו שייבחרו בסוף הם אלו שאמורים להסכים.

יעקב מרגי: אני מבין אותך.

קריאה: הילדה שלי היא זו שנוסעת.

קריאה: זה שנבחר מייצג קהל, ואנחנו הקהל.

יעקב מרגי: אגלה לך סוד, גם אנחנו כהורים לא מסוגלים לספק את כל הרצונות של כל הורה.

יעקב מרגי: גם לא התחייבנו לכך.

יעקב מרגי: הלוואי והיינו יכולים, אנחנו מנסים.

יעקב מרגי: את רואה על מה אנחנו מתווכחים פה.

מושקא לסקר: בושה ש-10 מיליון הם אלה שגורמים לבן שלי לנסוע.

יעקב מרגי: אתן לכם להתבטא.

יעקב מרגי: בואו נעשה את הבירור עד הסוף.

דודי מזרחי: היות והנושא רגיש גם כך ואנחנו מנסים לאזן פה בין מספר משרדים, אני מציע להישאר עם הנוסח הקודם שמדבר על קביעת מסלול נסיעה מיטבי.

יעקב מרגי: מה הנוסח הקודם?

קריאה: בלי: לתלמיד.

קריאות: אבל מיטבי למי?

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אם לא היינו מקיימים דיון על זה, הייתי חי עם זה.

יעקב מרגי: ברגע שאתה מבקש ממני לא להכניס את המילה "לתלמיד", אני מכניס בי ספקות וחשדות, נקודה.

דודי מזרחי: מבחינת משרד החינוך, ואני כן אתייחס להיבט התקציבי, מי שמממן את ההסעות זה משרד האוצר ומשרד החינוך בהיבט הזה.

דודי מזרחי: לכן, אני לא יכול לקבל החלטות שיש להן משמעות תקציבית ללא גיבוי משרד האוצר, גם אם אני מאוד רוצה.

יעקב מרגי: שמעון, הופעת פה בפני ועדת הכנסת ואמרת את תפיסת העבודה שלך לגבי המסלול.

יעקב מרגי: אני מבקש שתחזור עליה, רק תסדר אותה כך שהיא תהיה תואמת לגרסה הקודמת.

שמעון אבני: אני מקווה, אפשר תמיד לחזור לגרסה הקודמת.

שמעון אבני: הנחת העבודה של אגף הסעות כבר כמה שנים היא שילדים ייסעו במסלול הקצר והמהיר ביותר וישהו מינימום זמן בהסעה.

שמעון אבני: אגב, אנחנו בוחנים את זה גם בהסעות שהן רק חצי שעה.

שמעון אבני: גם בהסעה של חצי שעה אני בודק את משך זמן הנסיעה ומנסה לקצר אותה.

יעקב מרגי: ודאי, השאיפה שיהיו גם הסעות של עשר דקות.

יעקב מרגי: שעה היא גזירה, לא פריווילגיה.

שמעון אבני: תפיסת העולם שלנו בתחילת הדרך היתה שעה בתוך העיר, ושעה וחצי במסלולים שהם מחוץ לעיר.

שמעון אבני: בהתאם לכך פעלנו ובדקנו את כל ההסעות במדינת ישראל לגבי משך זמן ההסעה.

שמעון אבני: היו הסעות שהצלחנו לקצר אותן בצורה משמעותית, היו הסעות שלא הצלחנו לקצר אותן בכלל והן נמשכות שעה וחצי ויותר.

יעקב מרגי: שאלה לפרוטוקול, האם אתה מתעתד להמשיך לעבוד בהנחת העבודה הזו?

שמעון אבני: זו טובת הילד, ואני עושה את זה כל עוד אני - - -

יעקב מרגי: וזה קורה היום.

שמעון אבני: זה קורה, ודאי.

שמעון אבני: זה התפקיד שלי.

שמעון אבני: זו האחריות שלי.

יעקב מרגי: דודי, איפה החשש?

יעקב מרגי: זה קורה היום.

יעקב מרגי: לאן אתם הולכים?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני בשלב הזה אעצור.

יעקב מרגי: אם זה לא יהיה: מיטבי לתלמיד, אני עוצר ואני מכנס מסיבת עיתונים.

יעקב מרגי: היא לא תהיה על פרישה ממפלגה.

יעקב מרגי: אני אומר שהאוצר מתעמר בילדים עם המוגבלויות, ואני אפרט לאזרחי ישראל את המציאות שבה הילדים נוסעים היום.

יעקב מרגי: יש גבול, יש גבול.

יעקב מרגי: הייתם מושיבים אותו לאורך כל תיקון התקנות, למה הבאתם אותו לישיבה האחרונה?

יעקב מרגי: אם אין לכם כיסוי ואין לכם סמכות, אל תחלקו צ'קים.

יעקב מרגי: אתם באים עכשיו לישיבה האחרונה.

יעקב מרגי: האם אני אבדוק עכשיו על המשקל כמה עולה כל פיפס, כשזה גם לא עולה?

יעקב מרגי: אני לא חי מפרנויות ומאולי, ואולי ואולי.

יעקב מרגי: שמעון אבני מנהל את זה כבר שנים והוא אומר לך שזו הנחת העבודה שלו היום ושכך הוא פועל, ולא הולכת להיות שום תוספת.

יעקב מרגי: אני לא מאיים, אבל אני אומר לך שאני אכנס מסיבת עיתונאים היום ואספר איך נוסעים ילדי ישראל המונשמים, והילדים על כיסאות גלגלים והילדים בעלי המוגבלויות האחרות.

יעקב מרגי: אני אפרט את המוגבלויות.

יעקב מרגי: אני אומר זאת בצער רבי כי אני בחיים לא השתמשתי בצעד הזה, אבל זה נצרך לטובת העניין.

יעקב מרגי: לפעמים ביטולה הוא קיומה, ואני אעשה את זה.

יעקב מרגי: יש גבול.

יעקב מרגי: מה שאני חווה עכשיו זו חוצפה, זו חוצפה.

דקלה דאנה: יש לי את החוזה של עיריית ירושלים.

דקלה דאנה: המצב היום זה שעה, זה רשום.

דקלה דאנה: הם עושים לי פחות?

דקלה דאנה: זה שעה, זה החוזה שלנו.

יעקב מרגי: למה את מפריעה לי?

יעקב מרגי: תתאפקי.

יעקב מרגי: אני מבקש תשובות לגבי: מיטבי לתלמיד - לא לנהג, לא למלווה, לא למשרד ולא למדינה.

יעקב מרגי: זה התנאי שלי.

יעקב מרגי: אני רוצה לקבל תשובה עכשיו.

יעקב מרגי: אל תביאו תקנות אם אתם לא מסוגלים.

יעקב מרגי: אל תכלו את זמנינו, זה סיבוב שני.

יוסי חמני: אם מדברים על דבר כזה אז זה מראה שזה בלון.

יוסי חמני: אם המילה הזו מפריעה בכל התקנות האלה אז זה מראה כמה הכול פה זה מיותר.

יעקב מרגי: רבינו, יכול להיות שאתה מתנסח יותר טוב ממני, אבל לא אמרתי את זה?

יוסי חמני: לא, חס וחלילה.

יעקב מרגי: עזוב את זה עכשיו.

יעקב מרגי: אל תבוא אליהם בטענות, אני יכול לבוא אליהם.

יעקב מרגי: הם לא נבחרי ציבור, אליי אתה יכול לבוא בטענות.

יוסי חמני: לא בא לאף אחד, רק מעיר את ההערה.

יעקב מרגי: הם לא אוכלים את המסים של העולה החדשה ההיא, אני אוכל את המסים של העולה החדשה.

יעקב מרגי: האם יש תשובות?

דודי מזרחי: אני בודק את זה עם משרד המשפטים.

יעקב מרגי: לא ידעתי שלמשרד המשפטים יש שיקולים של עלויות.

יעקב מרגי: אם אתם לא מוכנים ולא גמרתם את זה, אל תבואו אליי.

מירב ישראלי: דודי, מה זה מסלול מיטבי?

מירב ישראלי: למי?

יעקב מרגי: לנהג, לחברה.

יעקב מרגי: אני מתבייש.

יעקב מרגי: השלטון המרכזי משית על השלטון המקומי את כל החוליים ואת כל הצרכים של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: הם יושבים פה ומשתפים פעולה.

יעקב מרגי: הם לוקחים על עצמם, מביאים מהבית.

יעקב מרגי: הם לא מדקדקים איתנו בדקדוקי העניות האלה וזאת בשעה שהשלטון המרכזי היה צריך לעשות את זה.

יעקב מרגי: אני מתבייש היום.

יעקב מרגי: כיושב-ראש ועדה בחיים לא הייתי במצב שאני יושב מול האנשים האלה ומתבייש.

שאול קירשנבום: נראה לי שהיתה איזושהי אי הבנה ואני רוצה לחדד.

שאול קירשנבום: זה ברור שהכוונה היא שמשך מסלול הנסיעה המיטבי לתלמידים שבהסעה.

שאול קירשנבום: ברור שזו הכוונה.

יעקב מרגי: אז תכתוב: לתלמיד.

שאול קירשנבום: אפשר אולי: לתלמידים בהסעה.

שאול קירשנבום: מסלול נסיעה הוא לא רק לתלמיד אחד, יכולים להיות כמה תלמידים.

שאול קירשנבום: לכן, יכול להיות שיש לזה השפעה כלשהי.

יעקב מרגי: מירב, תלמיד או תלמידים – זו הדילמה.

קריאה: יחיד זה משמע של רבים לפי פקודת הפרשנות.

יעקב מרגי: כך הסבירו לנו בשיעור הרביעי במכללה למשפטים שלא נחשבת הכי טובה.

שאול קירשנבום: ברור שזה הכוונה.

שאול קירשנבום: השאלה האם צריך להסתכל על כל תלמיד ותלמיד - - - מסלול.

מירב ישראלי: בגדול זה ברור שאנחנו לא נשלח כל תלמיד באוטו נפרד – זה ברור.

שאול קירשנבום: הם אומרים שזה בסדר, אז אין בעיה.

יעקב מרגי: אני במשפטים עם הארץ.

יעקב מרגי: המנהל של זכאות להסעה קובע את המסלול לתלמיד.

יעקב מרגי: לפי מה הוא קובע את המסלול?

יעקב מרגי: האם הוא קובע את המסלול לפי הצרכים של הנהג?

יעקב מרגי: זה לפי הצרכים של הילדים בהסעה.

שאול קירשנבום: ודאי של התלמידים.

יעקב מרגי: אז מה זה תלמיד או תלמידים?

מירב ישראלי: ובתפעולי הוא גם שוקל כמה ילדים הוא מקבץ להסעה.

שאול קירשנבום: בסדר.

שאול קירשנבום: גמור.

שאול קירשנבום: אם משרד המשפטים אומר שזה לא בעיה אז אין בעיה להוסיף.

מירב ישראלי: לדעתי, אין פה בעיה.

מירב ישראלי: זה לא משנה את הפרשנות.

יעקב מרגי: אתם לא הרגתם אותו, רק הוצאתם לו את הנשמה לאט לאט.

מירב ישראלי: לגבי התחילה והוראות מעבר, מה שנוער אמרה על הראשון בינואר - למעשה, אם אנחנו מוחקים את הראשון בינואר אז צריך להגיד כך: תקנה 2(א) תחול בהדרגה, כי היא נכנסת לתוקף מייד עם פרסום התקנות אם אנחנו לא אומרים כלום, ואז אנחנו אומרים: תקנה 2(א) תחול בהדרגה על ילדים החל משנת הלימודים התש"פ, ובלבד שהחלתה תושלם, כך וכך.

מירב ישראלי: זה מה שהתכוונת, נכון?

קריאה: נכון.

מירב ישראלי: בסדר.

מירב ישראלי: אז מוחקים פשוט את התאריך.

מירב ישראלי: סוכם למחוק את ה-60 ימים בסוף תקנת משנה (ג).

מירב ישראלי: ב-(ה) היתה חסרה המילה "גם", והוספנו אותה.

מירב ישראלי: מבחינתו, זהו.

מירב ישראלי: רק תזכירו לי אם פספסתי משהו שאתם זוכרים שהוועדה דיברה עליו.

נועה בן אריה: רק אסתטיקה.

נועה בן אריה: סעיף קטן (ו): כניסתן המלאה לתוקף, נכון?

נועה בן אריה: לא לתוקף המלאה.

נועה בן אריה: רק שיהיה ברור לנו שרק אחרי שסיימנו להחיל הכול מהכול - - -

יהודית גידלי: את צודקת.

יהודית גידלי: סדר המילים במשפט הוא לא נכון.

יעקב מרגי: מעבר לתפקיד שלה כמנהלת הוועדה, היא יועצת לשונית.

מירב ישראלי: האמת היא שניסיתי לא להעיר הערות נוסח.

מירב ישראלי: בגלל שהכנסנו תיקונים, ויש פה דברים שברור, אילן, שעדיין חקיקת המשנה לא עברו עליהם, אז אם תחליט כמובן לאשר את התקנות אנחנו מוציאים את האישור עוד פעם את חקיקת המשנה ושולח לנו את הנוסח המנוסח כבר כי אני צריכה לעבור על הנוסח הסופי, בסדר?

יעקב מרגי: אנחנו נסמיך אתכם ברוח ההבהרות שנאמרו לתקנות.

יעקב מרגי: אנחנו עושים עכשיו סבב בין הדוברים השונים כך שאין חשש שבאתם לשווא.

יעקב מרגי: נציבות, בבקשה.

הדס אגמון: הדס אגמון, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

יעקב מרגי: היא במקרה חונה במשרד המשפטים.

יעקב מרגי: עמדת משרד המשפטים לא בהכרח מחייבת אותם.

הדס אגמון: עם מליץ יושר כזה אני לא צריכה - - - בסעיף הוראת המעבר, בסעיף 12 שעברנו שעליו שהיה קודם 13, סעיף קטן (ב) מדבר על שנת הלימודים הקרובה.

מירב ישראלי: הפיילוט.

הדס אגמון: הפיילוט, אבל אני רוצה לשים פוקוס על מה שהוא מחוץ לפיילוט.

הדס אגמון: אדוני, זו נקודה שאנחנו חוששים לגביה ואני רוצה לבקש שמשרד החינוך יסביר לפרוטוקול ולנציגות ההורים שנמצאת פה וגם לוועדה כמובן, כי מה שהולך לקרות בשנת הלימודים הקרובה הוא שילדים שהם לא בפיילוט, המנגנון שיעבוד כלפיהם הוא, להבנתי, פנייה של כל התלמידים, לא משנה: שילוב, חינוך מיוחד, להחלטה של שמעון – המנהל.

יעקב מרגי: בתקנות הוא מוגדר המנהל.

הדס אגמון: כן.

הדס אגמון: זאת אומרת, לא מה שהיה.

הדס אגמון: אני לא מבקשת לתקן את הנוסח, אני רק מבקשת - כיוון שזה אומר שבשנת הלימודים הקרובה יש מצב שהוא לא כמו שנהג עד עכשיו, והוא גם לא כמו שיהיה אחרי התיקון, אלא שנה מיוחדת, והציבור לא בהכרח מבין מה זה אומר.

הדס אגמון: אני מבקשת שמשרד החינוך יסביר איך זה הולך לעבוד, איך ההורים יידעו לפנות, ואם אתם יכולים לתת איזשהו גאנט של מועדים.

שאול קירשנבום: זה תלוי בבג"צ.

הדס אגמון: זה לא תלוי בבג"צ, זו הערה בתוך הבג"צ.

מירב ישראלי: אני רוצה שתסבירו כי אני לא מצויה איפה הדברים עומדים עכשיו מבחינת הבג"צ.

מירב ישראלי: אולי מישהו מטעם הממשלה יכול להסביר איפה זה עומד.

יעקב מרגי: על מה הוגש בג"צ?

שאול קירשנבום: זה לא המקום - - -

מירב ישראלי: שאול, זה כן.

שאול קירשנבום: גם העותר פה וגם המשיב פה.

מירב ישראלי: אסביר לך למה זה כן המקום.

מירב ישראלי: זה כן המקום.

יעקב מרגי: אם העותרת פה מדינה וגם המדינה פה אז אני לא רוצה להזיק.

קריאה: אביבית היא העותרת.

נועה בן אריה: גם העותרים, גם המדינה וגם המשיבים - כולנו פה.

נועה בן אריה: אדוני, זה בג"צ תלוי ועומד.

מירב ישראלי: היו כל מיני אמירות בבג"צ וכיוונים שמכיוון שמתקינים פה תקנות חדשות, ולוועדה כמובן יש סמכות להחליט כך או כך וזה לא קשור לבג"צ - - -

יעקב מרגי: יש לי סמכות ושהבג"צ אחר כך יתייחס אלינו.

מירב ישראלי: בדיוק, נכון.

יעקב מרגי: פעם אחת שהוא יתייחס למה שקבענו פה.

מירב ישראלי: אבל מכיוון שהוגש בג"צ והיו אמירות בבג"צ וכבר היו כל מיני הליכים וכו', וגם הסכמות, אני רוצה שמישהו מטעמכם יסביר איפה זה עומד היום, ושאנחנו נראה שהתקנות עומדות ומתייחסות לאמירות שהיו בבג"צ.

יעקב מרגי: האם מישהו פה שיכול להגיד לי מה היתה עמדת המדינה בהבנות?

אילן שי: מבחינת תקופת המעבר, אנחנו בהודעת המדינה שהוגשה לפני שבוע לבג"צ ביחס לתקופת המעבר הצגנו את אותה תוכנית ביחס לאיך תקבע זכאות להסעה לתלמידים משולבים כמו שמנוסח כרגע בתקנה 12(ב), בהלימה למה שכתוב כאן.

יעקב מרגי: זה נאמר לפרוטוקול.

הדס אגמון: אין לי טענה, אני רוצה שמשרד החינוך יסבירו.

הדס אגמון: אני רוצה לבקש שתגידו כאן שתיידעו את ההורים לגבי האופן, שוב, בגלל שמדובר בשנה חריגה שלא פועלת כמו שזה פעל עד עכשיו.

הדס אגמון: אם אני מבינה נכון, זה אומר שכל הורה שחושב שהילד שלו, בין אם הוא בשילוב, ובין אם הוא במסגרת נפרדת, כל הורה שחושב שהילד זקוק להסעה צריך להגיש בקשה למנהל.

הדס אגמון: אני מבינה נכון?

אילן שי: נכון.

הדס אגמון: האם אתם תפרסמו ותיידעו את הרשויות?

הדס אגמון: מתי זה יקרה?

דודי מזרחי: הדס, את רוצה עכשיו את תוכנית העבודה של משרד החינוך בראשון לינואר ל-2019?

דודי מזרחי: אני לא מצליח להבין את ההקשר לתקנות, עם כל הכבוד.

הדס אגמון: אנחנו רואים שיהיה פה בלגן.

דודי מזרחי: כמובן שאנחנו נעשה את זה, אבל אני לא מצליח להבין - - -

קריאה: עד עכשיו זה לא נעשה, זה לא ברור.

שאול קירשנבום: למה זה עכשיו רלוונטי לדיון?

שאול קירשנבום: תעשו פה דיון אחר - - -

הדס אגמון: בעיניך זה לא רלוונטי, בעינינו זה רלוונטי.

הדס אגמון: ואולי הוועדה חושבת שזה רלוונטי.

אילן שי: הדס, וזה ביחס לזרם הנכנס.

הדס אגמון: כשדיברנו לבג"צ אמרתם שכן - - - לפרוטוקול.

אילן שי: ביחס למי שקיבל זכאות, הוא קיבל זכאות - ביחס לשנת המעבר.

אילן שי: לא לוקחים את הזכאות.

אילן שי: זה ביחס לתלמידים שקיבלו זכאות בפעם הראשונה בשנה הזו.

מירב ישראלי: שאול, אין פה ויכוח.

מירב ישראלי: היושב-ראש מבקש ממך משהו, למה לא להסביר?

שאול קירשנבום: זה נושא מאוד מאוד טעון.

קריאות: מה טעון?

יעקב מרגי: אני מבקש לעצור את הדיון כאן.

יעקב מרגי: מבחינתי, יש פה עתירה שנדונה.

יעקב מרגי: מבחינתי, הייתי צריך לשמוע.

יעקב מרגי: שאלת על סתירה או האם זה תואם.

יעקב מרגי: נאמר על ידי אילן בצורה חד-משמעית שזה תואם לסעיף.

יעקב מרגי: אם זו לא השאלה, אני מסתפק בזה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לקיים את הדיון פה.

יעקב מרגי: מבחינתי, אילן הבהיר שזה תואם את הסעיף ואני מקבל את העמדה הזו, נקודה.

יעקב מרגי: אני לא ידעתי מהעתירה, מנוסחה ומתוכנה.

יעקב מרגי: כשמעלים סעיפים כאלה ואחרים, אני מצפה שהיו אומרים שזה קשור לעתירה.

יעקב מרגי: זה לא נאמר אז.

מירב ישראלי: אנחנו רק צריכים לוודא שזה תואם.

הדס אגמון: אין לנו חשש שזה לא תואם, יש לנו חשש שהשנה הבאה תתנהל בבלגן.

קריאה: וזה מה שיקרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפני חקיקת החינוך המיוחד הילכו פה אימים על הורים, לא עליי כי עליי לא מהלכים אימים, שבראשון 2018 יהיה כאוס מוחלט לגבי ילדים אוטיסטים, והלחיצו הורים שהם לא יקבלו מענים ושלא יהיה להם מסגרות חינוך.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, למזלי, במירכאות כפולות, שהחרדים המשיכו להפלות את הבנות הספרדיות והיתה לי תעסוקה בקיץ.

יעקב מרגי: לגבי חינוך מיוחד - לא היו אליי פניות.

יעקב מרגי: ואם היו, הן היו בשוליים.

יעקב מרגי: ייאמר לזכות המשרד שהוא הפנים את תהליכי העבודה תוך כדי הליכה פה בדיונים בוועדות והצוות שמלווה את זה.

יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לכם שהראשון לספטמבר הכי רגוע באופן יחסי, היה הראשון לספטמבר האחרון.

יעקב מרגי: אני מבין את החששות.

קריאה: החוק עוד לא נכנס לתוקף.

מירב ישראלי: תדאגו שלא יהיו פערי מידע.

יעקב מרגי: יש משרדי מיצוי זכויות ואומבודסמנים.

יעקב מרגי: צריך לעשות הכול כדי להנגיש את המידע ומשרד החינוך שומע.

יעקב מרגי: מצד אחד, קיבלתי תחושות של אי נוחות מצד חבר'ה ממשרד החינוך שמגיעים עם חרדות, אבל כשהיינו נפגשים בפורומים כאלה ואחרים אותם מנהלי מחלקות הודו לי שדווקא מה שעולה פה בוועדות מניע אותם לקבל החלטות.

יעקב מרגי: מי שמכיר את משרד החינוך יודע שהוא מתנהל לאיטו.

יעקב מרגי: הוא משרד איטי, כבד וגדול.

יעקב מרגי: היתה דינמיקה של שינויים בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: מנהלי מחלקות ואגפים אומרים לי: אתה לא יודע כמה הדיונים בוועדה שלך סייעו לנו לקחת ולהניע דברים.

יעקב מרגי: אפשר לחשוש ולהיות חרדים.

יעקב מרגי: זה טוב, אשרי המפחד תמיד.

יעקב מרגי: תמיד צריך לעקוב, לערב ולתבוע את מה שמגיע, וכך אמרתי להורים אתמול.

יעקב מרגי: עם זאת, עדיין, עדיין, זה לא אומר שזה יקפיא אותנו מלעשות שינויים לטובת הילדים.

יעקב מרגי: יש פה עתירה שאני לא מכיר אותה לעומק, ולכן אני לא רוצה להביע עמדה.

יעקב מרגי: יהי רצון שהיא תתקבל אם היא לטובת הילדים.

יעקב מרגי: אם היא לא לטובת הילדים, יהי רצון שהיא תידחה על הסף - זה מה שמנחה אותי, נקודה.

יעקב מרגי: אין מה לעשות, לעיתים המדינה מעדיפה שתהיה עתירה.

יעקב מרגי: מניסיוני כשר, כשהייתי בא ליועץ המשפטי הוא היה אומר לי: אני מעדיף שתהיה עתירה ושבית המשפט יידחף אותי לזה.

יעקב מרגי: אם זה טוב, יהיה רצון שזה יקרה.

יעקב מרגי: אנחנו לא צריכים אז להסתובב אחורה, להתייעץ עם משרד המשפטים ועם משרד האוצר.

יעקב מרגי: כופים עליהם הר כגיגית כפי שקפאו שד.

יעקב מרגי: לפעמים זה עולה יותר.

יעקב מרגי: המדינה אוהבת לשלם יותר, העיקר שזה עליה יבוא מלמעלה.

יעקב מרגי: אני לא מביע דעה, אני רק משחרר ונטילציה.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: נועה מהשלטון המקומי, מיצינו?

יעקב מרגי: משרד הבריאות, בבקשה.

בתאל זמורה: בתאל זמורה, אני סגנית ראש המחלקה להתפתחות הילד.

בתאל זמורה: אני רוצה להתייחס לנושא השעה.

יעקב מרגי: קיבלנו את עמדתכם הכתובה.

בתאל זמורה: קיבלתם את עמדתנו.

בתאל זמורה: אני רק רוצה להתייחס למודל שכבר קיים במעונות היום השיקומיים שעובד, ושם אנחנו מדברים על הרבה פחות מסגרות, על מרחקים יותר גדולים שלפעמים צריך להגיע ולהסיע, וזה מצליח.

בתאל זמורה: אני חושבת שאפשר להתכנס.

בתאל זמורה: גם שעה זה הרבה, מדובר פה בילדים בחינוך מיוחד.

בתאל זמורה: כולם פה יודעים באיזה מגבלות מדובר, אני לא צריכה לציין.

יעקב מרגי: אני מרחיק לכת ואומר לך שגם שעה לילדים עם צרכים מיוחדים זה הרבה.

בתאל זמורה: זה המון, מסכימה איתך לגמרי.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, אנחנו בצוק העיתים והלוואי והיינו יכולים.

יעקב מרגי: מצד אחד, הייתי מוכן לכתוב בנוסח הכי קצר שיכול להיות, אבל אני לא שם.

יעקב מרגי: מבחינתי, גם שעה זה אילוץ.

אילן שי: אפשר לשאול שאלה?

יעקב מרגי: אילן, אתן לך.

יעקב מרגי: אני רואה את הטונים.

יעקב מרגי: לפעמים אנחנו מתאהבים באיזושהי קונספציה כשאנחנו אפילו לא זה, לכן הייתי חייב לומר לך את זה.

יעקב מרגי: גם שם זה היה אילוץ.

יעקב מרגי: הייתי שותף לחקיקת חוק מעונות יום השיקומיים לפני שלוש קדנציות בוועדה לזכויות הילד, ואני אומר לכם שאם אפשר היה שעה אז זה הכי טוב.

יעקב מרגי: אם אי אפשר שעה אז עדיף לא לכתוב, אלא לכתוב: מיטבי והכי טוב לתלמיד.

יעקב מרגי: זה משאיר תקווה, דלת פתוחה, גם לי וגם לכם.

בתאל זמורה: השאלה היא האם מיטבי לא יהפוך להיות שעתיים.

יעקב מרגי: שפר גורלך ואת מייצגת פה את מעונות היום השיקומיים שזה פנינת החמד של משרד הבריאות שכולנו מתרפקים ואוהבים.

יעקב מרגי: תארי לך שהיינו פה בדיונים אחרים על תורים לניתוחים ועל חדרי מיון.

יעקב מרגי: מותר לך לחייך.

יעקב מרגי: ברוכה הבאה, טוב שבאת.

יעקב מרגי: אילן, נאמתי באריכות כי רציתי שתירגע.

אילן שי: יש במעונות היום השיקומיים חלוקה למגזר ממלכתי, ממלכתי דתי וחרדי חובה בדין?

יעקב מרגי: האם נהיית מרוקאי, כמוני, עכשיו שרוצה לפרוק את התסכולים שלך?

יעקב מרגי: עזוב אותך.

יעקב מרגי: אני אמרתי בעדינות: "שפר גורלה".

יעקב מרגי: אם משרד הבריאות היה צריך לנהל את משרד החינוך עם כל ה - - -.

יעקב מרגי: רבותיי, צריך פרס נובל מיוחד למי שמצליח לנהל משרד כזה כמו משרד החינוך.

יעקב מרגי: כל שר שבא תוקע עוד חללית בת ועוד חללית בת ועוד רפורמה ועוד תיקון.

יעקב מרגי: גברתי, כל אחד עם הצרות שלו.

יעקב מרגי: אילן, אני מתפלא.

יעקב מרגי: זה היה מיותר.

יעקב מרגי: אלו"ט, בבקשה.

הדס ארנון-שרעבי: בוקר טוב.

הדס ארנון-שרעבי: עו"ד הדס ארנון-שרעבי, אלו"ט.

הדס ארנון-שרעבי: דבר ראשון, לעניין הנוסח.

הדס ארנון-שרעבי: אני מבקשת להתאים את סעיף 2(א)(2) ל-12(ב).

הדס ארנון-שרעבי: צריך להכניס את המילה "תקשורתי" גם ב-12(ב) כמו בסעיף 2, שגם בתחילה ההדרגתית תהיה המילה "תקשורתי, שגם תלמידי התחולה ההדרגתית עם אוטיזם וילדים שיש להם את עניין התקשורתי יוכלו לקבל הסעה בהקדם.

יעקב מרגי: אתם מסכימים להתאים את הסעיף?

דודי מזרחי: כן.

יעקב מרגי: תודה.

הדס ארנון-שרעבי: הערה כללית.

הדס ארנון-שרעבי: אני כמובן מאוד מקווה שנשמע התייחסות לגבי קביעת זמן מרבי כי אנחנו בינתיים רק שמענו את המיטבי, ואני אשמח מאוד, וחשוב מאוד, שתהיה הגדרה קבועה.

יעקב מרגי: אם הם יתעקשו איתי ויגיעו איתי לפשרה על שעתיים, האם ארשה לעצמי לכתוב?

הדס ארנון-שרעבי: לא, אנחנו כמובן, כמו שאנחנו תמיד אומרים בתוך - - -

יעקב מרגי: שעה – אין הסכמה.

יעקב מרגי: בואו נשים את זה מראש על השולחן – אין הסכמה.

יעקב מרגי: האלטרנטיבה היא בין לא לכתוב כלום, ולכתוב מיטבי ולהשאיר את זה פתוח, או לקבוע משהו שאנחנו לא חיים איתו טוב, נקודה.

יעקב מרגי: מיצינו, עכשיו להערה הבאה.

הדס ארנון-שרעבי: ההערה הנוספת היא כוללת, ואני חייבת להגיד בצער רב שכמעט אף אחת מהבקשות החשובות וההערות שהעלינו לא הוכנסו.

יעקב מרגי: עכשיו ביקשת "תקשורת", וקיבלת.

יעקב מרגי: מה את רוצה?

הדס ארנון-שרעבי: תקשורתי – זה דבר אחד חשוב מאוד, אבל היו עוד הרבה מאוד בקשות שהן חשובות לא פחות, אם לא יותר.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: תקבעי פגישה עם שאול אחרי הדיון פה.

יעקב מרגי: אם הוא יסכים להיענות, אני מבטיח לך עוד דיון.

יעקב מרגי: פותח את הדיון.

הדס ארנון-שרעבי: אני מעריכה מאוד את דבריך, אבל עדיין מבחינתי זה הפורום הרלוונטי.

הדס ארנון-שרעבי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גם חברי כנסת מוגבלים והם לא כל יכולים.

יעקב מרגי: יש כאלה שמצהירים מעל הפודיום שהם כל יכולים, והנה אני אומר לך: לא.

יעקב מרגי: בבקשה.

זהר פילבר: זהר פילבר, מבית חולים אלין וממרכז נסיעה בטוחה לילדים עם צרכים מיוחדים.

זהר פילבר: אני רוצה להתייחס שוב לסוגיית הליווי בכל הסעה.

זהר פילבר: בשל המאפיינים השונים, ובכל זאת דומים, של ילדים עם צרכים מיוחדים שלא יכולים בחלק מהמקרים להביע את עצמם ולבקש עזרה, אני חושבת שהקביעה צריכה להיות מלווה בכל הסעה, ולבחון באופן אמיתי את העלויות של זה, ולהחריג מקרים אחרים.

יעקב מרגי: ביקשנו את ניתוח העלויות.

יעקב מרגי: נקבל, נראה, נפתח את זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

- אהרונוף: עד שייבחן העניין של ליווי בכל הסעה – שוב, בתקנה 3 הליווי נקבע שם לפי מוגבלות ולפי התפקוד של הילד.

- אהרונוף: ביקשתי שתימחק המילה "מוגבלות" כי זה המצב הנוכחי היום, וזה ייבחן לפי הצרכים של הילד.

יעקב מרגי: יש לנו באחת התקנות: לפי צרכיו.

יעקב מרגי: אילן, תבדוק לי את זה.

נועה בן אריה: אביבית, ההערה שלך מתייחסת ל-3(ב)?

- אהרונוף: ל-3(ב) - כן.

נועה בן אריה: אני לא מצליחה להבין אותה.

נועה בן אריה: למה יש לך קושי שסוג המוגבלות יישאר בתוך הסעיף אם אנחנו מסתכלים על סוג מוגבלות ורמת תפקוד?

- אהרונוף: מאחר ובפועל זה ייקבע לפי המוגבלות ואז בכל מוגבלות תקבע רמת תפקוד.

- אהרונוף: יש ילדים עם מוגבלויות נוספות שהליווי שלהם בכלל לא נבחן.

יעקב מרגי: צרכיו ורמת תפקוד?

- אהרונוף: לפי צרכיו ורמת תפקוד – בהחלט.

- אהרונוף: אדוני, כיום ילדים עם מוגבלות צריכים - - -

נועה בן אריה: לא, אבל במקומות שבהם - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אביבית, אהבתי שלא התבלבלת ותוך כדי הליכה אמרת כן וניסית לקחת.

- אהרונוף: באוזן אחת הקשבתי לחברתי.

נועה בן אריה: הבנתי בדיוק למה הכוונה.

נועה בן אריה: אנחנו לא יכולים היום לעשות הפרדה שכזו מכיוון שמה שאביבית מכוונת אליו זה מצב שרמת התפקוד כשלעצמה תיבחן והלקות כשלעצמה תיבחן.

- אהרונוף: לא, אסביר שוב.

- אהרונוף: כיום יש רשימה מאוד קצרה של מוגבלויות שהיא זו שמזכה בליווי.

נועה בן אריה: היא כבר לא כל כך קצרה.

- אהרונוף: לא כל ילד שזכאי להסעה, זכאי לליווי.

- אהרונוף: אין שם ילדים עם עיוורון, אין שם ילדים עם מוגבלות שכלית קלה, ילדים עם תסמונת דאון, ילדים עם חירשות.

חיה הראל: תסמונת דאון זה לא מוגבלות.

קריאה: מה זאת אומרת?

קריאה: תסמונת דאון זה לא מוגבלות?

יעקב מרגי: חיה, למה את עולה על מוקשים.

יעקב מרגי: הם מושכים אותך לשם ואת עולה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לרדת לפרים.

יעקב מרגי: מבחינת תפיסת העולם שלי, פרטני זה מצמצם.

- אהרונוף: אשמח להסביר את דבריי.

- אהרונוף: כיום יש רשימה של מוגבלויות וזכאותם של הילדים האלה נבחנת.

- אהרונוף: לפי הסעיף הזה, לכאורה יכולה להישאר רשימה של מוגבלויות, ואותם ילדים עם אותן מוגבלויות, רק זכאותם תיבחן ליווי לפי התפקוד.

- אהרונוף: אני מבקשת שלא סוג המוגבלות יקבע את הזכאות לליווי, אלא רמת התפקוד וצרכיו של הילד.

אילן שי: זה בדיקה אישית.

אילן שי: לא תהיה רשימת מוגבלויות, והנוסח של ההוראה שתהיה בדיקה אישית שתתייחס גם למוגבלות וגם לרמת התפקוד, בדיוק כמו שבתוספת בחוק חינוך מיוחד - - -

יעקב מרגי: האם הבדיקה הזו תאבחן את צרכיו של הילד?

אילן שי: כן.

יעקב מרגי: רמת התפקוד – זה מופיע.

מירב ישראלי: האם יש סוג מוגבלות שבהגדרה לא יקבל בגלל סוג המוגבלות?

אילן שי: לא יהיה סוג מוגבלות שבהגדרה לא יקבל.

יעקב מרגי: מה יגבר?

יעקב מרגי: האם רמת התפקוד או המוגבלות?

אילן שי: שניהם יקבעו, אבל יכול להיות שיהיו סוגים של מוגבלויות - - -

יעקב מרגי: אתם מדברים גבוהה, אני מדבר פרקטיקה ובגובה העיניים.

יעקב מרגי: אם המוגבלות לא מוגדרת ברשימה או אפילו לא מוכרת, אבל רמת התפקוד שלו אכן תביא למצב שהוא צריך הסעה או ליווי, האם הוא יקבל?

אילן שי: כן, הוא יקבל.

מירב ישראלי: כן, לפי החוק.

יעקב מרגי: אביבית, אז מה החשש?

- אהרונוף: הזכאות לליווי תיבחן כאשר רק ילדים עם מוגבלויות מסוימות - זכאותם - - -

יעקב מרגי: אומרים לך לא.

קריאה: לא.

- אהרונוף: בסדר, אז עכשיו נאמרה תשובה לפרוטוקול.

חיה הראל: אבל זה מופיע ב - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הנה, אמרה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: אני שמח שעזרת לי לברר זאת.

- אהרונוף: לפי ניסוח התקנות היה משתמע שכן.

- אהרונוף: ההערה הבאה, שנדמה היה שיש הסכמה לגביה, היא שפרטי הקשר של הנהג ושל המלווה יועברו להורים.

- אהרונוף: אין לזה אמירה בתקנות - אם יש אפשרות לומר את זה בצורה מפורשת.

- אהרונוף: אפשר להכניס את זה בסעיפים שונים.

- אהרונוף: אני חשבתי על תקנה 11 שמדברת על אחריות הממונה שהוא יהיה אחראי, בין השאר, גם להעביר את פרטי הקשר של הנהג או של המלווה להורים.

קריאה: אביבית, אנחנו נוסיף את זה.

- אהרונוף: קיבלתי תשובה חיובית, תודה רבה.

מירב ישראלי: אני רושמת: העברת פרטי קשר להורים.

- אהרונוף: הדבר הבא, וזה נראה לי משהו שיקל על המערכת, הצעתי שברשימה לצד מספר הטלפון של המנהל, יהיה גם את הטלפון של האחראי על ההסעות ליצירת קשר.

- אהרונוף: זו הצעה פרקטית שלא הוספה.

- אהרונוף: זה ברשימה, תקנה 11(ב): בהסעה תהיה רשימה שתכלול פרטים שונים, בין השאר, בסעיף קטן (ד) - - -

יעקב מרגי: שמנו את הכרטיס הזה על הילד על מנת שמי שנמצא איתו בהסעה יכיר אותו ואת הצרכים שלו.

יעקב מרגי: האם אתם רוצים שנשים עכשיו גם את תוצאות האבחון ומי הדודה שלו?

יעקב מרגי: למה הנהג או המלווה צריכים את הטלפון של האחראי על ההסעות?

- אהרונוף: לא.

- אהרונוף: ברשימה צריכה להיות כתובת המוסד החינוכי כדי שיידע לאן להגיע, ומספר הטלפון של המוסד ושל המנהל.

- אהרונוף: אני הצעתי לציין גם: או של אחראי על ההסעות, כי המנהל לא נמצא במסגרת, לפעמים נדרש הטלפון של האחראי על ההסעות כי אין איש צוות במקום שיקבל אותו.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: אם זה נדרש, שאול לא ישתולל.

נועה בן אריה: אדוני, אין צורך.

נועה בן אריה: בסעיף קטן (7) מופיע שמו: של הממונה ומספר הטלפון שלו.

קריאה: אין לו, זה משהו אחר.

שמעון אבני: הבעיה שאין בכל בית ספר אחראי על ההסעות.

שמעון אבני: האם נשים את מספר הטלפון של מנהל בית הספר?

נועה בן אריה: אין דבר כזה בבית ספר, אנחנו לא - - -

יעקב מרגי: נועה שכנעה אותך?

- אהרונוף: אדוני, אני עוברת להערה הבאה.

- אהרונוף: לגבי הוראת המעבר - כפי שהדס התחילה לומר, אני מתייחסת לתקנה 12(ב).

- אהרונוף: הוראת המעבר אומרת שעד שייכנס חוק החינוך המיוחד לתוקפו בשנת תשפ"א, למעשה כל הבקשות ייבחנו פרטנית על ידי המנהל.

- אהרונוף: מאחר ואין כאן אמות מידה לפיהן המנהל יקבע, ומאחר ויש פה, לדעתי, התנהלות לא ברורה כשאנחנו מדברים על כ-70,000 ילדים שמוסעים היום שכל הפניות שלהם יגיעו למנהל, אני תוהה מדוע משרד החינוך לא יאפשר בתקופת המעבר שמי שיחליט מי זכאי להסעות ולמלווה, זו ועדת ההשמה וועדת השילוב שיפעלו לפי אותן אמות מידה שתפעל ועדת הזכאות - - - ועדת הזכאות החלה לפעול במחוז צפון.

- אהרונוף: יש להם קריטריונים.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על תקופת המעבר, נכון?

- אהרונוף: רק על תקופת המעבר.

מירב ישראלי: שנה.

יעקב מרגי: מה קורה היום?

יעקב מרגי: מי קובע?

שמעון אבני: יש כללים.

שמעון אבני: מה שקורה היום הוא שיש לנו במסגרת המוגבלויות כאלה שזכאים אוטומטית להסעה, ויש כאלה שאינם זכאים אוטומטית להסעה, אלא אם כן הם עומדים, למשל, בקריטריון המרחק.

שמעון אבני: אנחנו נמשיך לבדוק.

שמעון אבני: אלה שיהיו זכאים, ימשיכו להיות זכאים גם בשנת הלימודים הבאה עד לכניסת ועדות הזכאות.

שמעון אבני: ייבדקו הילדים בשילוב שעד היום לא נסעו, במוגבלויות הקשות.

הדס אגמון: כולם.

אילן שי: כולם.

אילן שי: כל הזרם הנכנס ייבדק.

שמעון אבני: דיברתי על הזרם הנכנס.

שמעון אבני: אמרתי: כל הזרם הנכנס ייבדק.

יעקב מרגי: מה זה הזרם הנכנס?

מירב ישראלי: פעם ראשונה.

אילן שי: זה לא 70,000.

קריאה: זה 4,635 ילדים.

מירב ישראלי: אני הבנתי, ועכשיו זה מחדד לי מה שאביבית אמרה שאולי זה לא ברור, שעל הדבר הזה, על 12 (ב), אמור לחול המנגנון של 2(2), פחות או יותר.

אילן שי: פחות או יותר.

מירב ישראלי: זהו, ה"פחות או יותר" הזה לא ברור.

אילן שי: כי זה לא רק התלמידים שמבחינת המוגבלות ורמת התפקוד שלהם, אם הם בשילוב הם זכאים לסל בית ספרי, אלא כל התלמידים.

מירב ישראלי: אין בעיה, אני לא מדברת על האוכלוסייה.

מירב ישראלי: אני מדברת על המנגנון.

אילן שי: המנגנון – כן.

מירב ישראלי: אז צריך להפנות למנגנון של 2(2) כנראה.

מירב ישראלי: צריך להגיד איזה מנגנון זה.

אילן שי: כן, זה אותו מנגנון של 2.

יעקב מרגי: תעשו הפנייה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני באילוצי זמן ואני רוצה להכריע.

יעקב מרגי: לכן, תעשו לי טובה.

יעקב מרגי: אני חושב שפחות או יותר נגענו ומיצינו.

יעקב מרגי: תבינו אותנו, אנחנו רוצים לעזור לכם.

יעקב מרגי: אם יש דבר מהותי משפטי שלא קיבל מענה מצד ההורים, אני מבקש התייחסות.

יעקב מרגי: עזבו את שרירי הבטן.

יעקב מרגי: בבקשה.

צופית גולן: שאלה קצרה לגבי מה שנאמר פה מצד האוצר או החינוך.

צופית גולן: אני רק רוצה לוודא שגם תלמידים בתפקוד גבוה.

צופית גולן: יש תלמידים שמשולבים בתפקוד גבוה, אוטיזם בתפקוד גבוה, לקויות למידה, הם משולבים בכיתות רגילות, אבל עדיין אינם מסוגלים לנסוע לבד.

צופית גולן: אני רוצה לוודא שזה גם.

יעקב מרגי: מי קובע את זה?

יעקב מרגי: דיברנו על זה.

צופית גולן: לפי הצוות הבית ספרי שקובע.

קריאה: לא, אבל זה לא הצוות הבית ספרי.

אילן שי: - - - בתפקוד גבוה, צריך לעבור בוועדת זכאות.

יעקב מרגי: אילן, תרשום את השאלה.

יעקב מרגי: אחר כך תיתן התייחסות אחת כוללת.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע עכשיו רק בעיות משפטיות, אנחנו אחרי הנאומים הפילוסופיים.

אייל כהן: ראשית, לגבי מענה להורים בימים שבהם אין שעות עבודה רגילות.

אייל כהן: כלומר, חגים, אחרי שעות העבודה.

אייל כהן: שאלתי על זה אז ולא קיבלתי עדיין התייחסות ומענה.

יעקב מרגי: תתייחסו.

יעקב מרגי: הלאה.

אייל כהן: הסדרת מפרצים לרכבי הסעות - באים הרבה רכבי הסעה ולוקח זמן עד שהם מעלים את הילדים.

אייל כהן: אם יהיה בתקנות חיוב, כנראה שזה גם יוכל לקצר את זמן ההסעות עבור הילדים.

אייל כהן: דיברתם לגבי משך זמן הנסיעה, לא אכנס לזה.

אייל כהן: בהמשך לנושא שהועלה אתמול בוועדה על אי תשלום לסייעות, עולה תהייה אלו כלים יינתנו לאחראי לאכיפת התקנות.

יעקב מרגי: צדיק, אוהב אותך ומכבד, אבל זה דיון אחר.

אייל כהן: לא, לא.

אייל כהן: מה הכלים שיעמדו כרגע נגד הרשויות שלא יעשו את התקנות האלה?

אייל כהן: איזה אכיפה?

יעקב מרגי: תתייחסו.

יעקב מרגי: כן, בבקשה.

חיה שוחטוביץ: לא התייחסו לזה שכשאין אישור למלווה ברכב, שהנהג יקבל את ההכשרה של מלווה, גם מבחינה רפואית.

יעקב מרגי: שמעתם את השאלה?

יעקב מרגי: הבנתם?

יעקב מרגי: בבקשה.

דקלה דאנה: שמי דקלה, אני אימא לילדה בחינוך מיוחד.

דקלה דאנה: אני באמת פונה כאימא.

דקלה דאנה: אני מאתמול לא מתפקדת.

דקלה דאנה: תנסו לחשוב על מצב שבו יש לכם ילד שצריך לנסוע כל יום מעל שעה.

דקלה דאנה: אנחנו עברנו את זה ואני לא מבינה איך אפשר לאפשר את זה.

דקלה דאנה: תחשבו, אני אחרי שעה לא מתפקדת, אני לא מתפקדת.

דקלה דאנה: אני עברתי את זה בתחילת השנה בירושלים.

קריאה: הוא לא יסתכל לך בפנים כי אותו זה לא מעניין.

יעקב מרגי: ביקשנו אתמול סליחה, נכון?

יעקב מרגי: למה?

דודי מזרחי: למרות מה שאמרת - - -

יעקב מרגי: דודי, עצור.

קריאה: לא דיברתי על דודי, דיברתי עליכם.

יעקב מרגי: לא משנה, גם אליי.

יעקב מרגי: מה הקשר?

יעקב מרגי: האם אתה יכול להצביע פה על מישהו שהוא ערל לב ושהוא פועל מגחמה שלו?

יעקב מרגי: זה המנדט שלו.

יעקב מרגי: תפנה אליי, כשהתמודדתי להיות נבחר ציבור לקחתי בחשבון שאחטוף כל טוקבק וכל הערה.

קריאה: זה הילדים שלנו שנוסעים.

דודי מזרחי: בגלל זה אנחנו הופכים את המדינה כדי לבנות בתי ספר וגני ילדים ליד הבית, זה הפתרון.

קריאה: אבל אין.

דודי מזרחי: אני יודע - - -

קריאה: בשביל זה לא - - -

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, הם עובדים לפרנסתם והם באים לפה בשליחות השרים והמנכ"לים שלהם.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להטיח בהם דברים כאלה, דבר אליי.

יעקב מרגי: ביקשת אתמול סליחה כשדיברת בלהט.

יעקב מרגי: זה לא חוכמה להתלהט ולהתנצל.

יעקב מרגי: אל תטיח דברים קשים באחרים.

יעקב מרגי: אנחנו עומדים פה בסיטואציה לא נעימה.

יעקב מרגי: האמן לי, אם הייתי מתנתק רגשית, הייתי אומר לה דברים אחרים שזה לא הוגן מה שהיא עושה לנו.

יעקב מרגי: אבל אני מבין אותה ולא שופט אותה.

יעקב מרגי: כמו שאנחנו יודעים להתמודד עם זה, תנסו.

יעקב מרגי: באתם לדיון פה, לא באת עם פנייה אישית.

יעקב מרגי: באת פה לדיון כדי לתרום לכלל החברה ולכלל ההורים ולכלל הילדים שזקוקים לתקנות האלה, אז למה לרדת לגישה הזו?

אברהם שוחטוביץ: בגלל ש - - -

יעקב מרגי: לא, אין "בגלל".

יעקב מרגי: אין סיבה מוצדקת להשתלח.

יעקב מרגי: אני הרמתי את זה מול שאול.

יעקב מרגי: אני מבין אותך ולא שופט אותך.

אברהם שוחטוביץ: יש לי ילד עם מוגבלות והוא דאון, ואני יושב ושומע פה אישה מכובדת שאומרת שדאון זה לא מוגבלות.

יעקב מרגי: סליחה, היא לא אמרה.

חיה הראל: לא אמרתי את זה, אמרתי שזה לא שם מוגבלות.

חיה הראל: יכול להיות תסמונת דאון במשכל גבולי, תסמונת דאון עם הפרעת התנהגות.

חיה הראל: תסמונת דאון זה לא המוגבלות.

אברהם שוחטוביץ: זה לא מוגבלות?

קריאות: - - -

חיה הראל: זה לא רמת התפקוד ולא המוגבלות.

יעקב מרגי: אדוני, אתן לך עצה.

יעקב מרגי: תמשיך לבוא לדיוני הוועדות כמשקיף.

יעקב מרגי: תלמד את הדינמיקה ואת ההתנסחות וגם תפתח קצת את היכולת לספור עד עשר לפני שאתה מדבר.

יעקב מרגי: תקשיב לה, היא לא אמרה שזה לא מוגבלות.

יעקב מרגי: אנחנו פה עסוקים בהגדרות משפטיות וזה לא בדיוק איפה שאתה נמצא כרגע.

יעקב מרגי: בבקשה.

מושקא לסקר: אני רוצה לשאול שאלה לגבי סעיף 2(ג).

מושקא לסקר: לגבי ילד משולב ומה שכתוב כאן – ההסתייגות היא שהוא משולב במוסד חינוכי הקרוב ביותר, אלא אם כן כמענה לצרכיו הוחלט שהוא יכול להשתבץ במקום אחר.

מושקא לסקר: מי עוזר לי כהורה לתת את האישור על זה שהחלטתי שהילד ישתלב דווקא במוסד אחר שהוא רחוק יותר, זה מענה לצרכיו?

מושקא לסקר: זאת אומרת, מי מגבה אותי?

יעקב מרגי: מה זה קשור להסעות?

מושקא לסקר: כי ההסעה תלויה בזה.

מושקא לסקר: האם כשהילד שלי שובץ על ידי העירייה במסגרת מסוימת שהיא לא הכי קרובה וניתנה חותמת, האם הוא זכאי באותו רגע להסעה?

מושקא לסקר: לא משנים השיקולים, באותו רגע שהוא שובץ?

קריאה: כן.

שמעון אבני: התשובה היא לא.

נועה בן אריה: - - - אני יודעת ש - - -

יעקב מרגי: נועה, הנוהל הוא שבסוף יתייחסו לכל השאלות.

יעקב מרגי: שאלת שאלה טובה, תקבלי תשובה.

יעקב מרגי: כן, בבקשה.

יהודה דה פרוידיגר: יהודה דה פרוידיגר, מחזיק תיק צרכים מיוחדים בעיריית ירושלים ואבא לילד חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: אם לא היית אב לילד מיוחד, הייתי אומר לך שאתה אמיץ שבאת לדיון פה.

יהודה דה פרוידיגר: אני יודע שמגיע הרבה לעיריית הרבה.

יעקב מרגי: גם מגיע לה הרבה מכות.

יהודה דה פרוידיגר: אני יודע, אבל אני נבחר חדש.

יהודה דה פרוידיגר: לגבי הנושא של משך ההסעה – אני רוצה להציע שאם לא מכניסים זמן, להוריד לפחות את המילים: "שיקולים כלכליים", שיהיה: תפעוליים, בלי המילה "כלכלי".

יעקב מרגי: היינו שם.

יעקב מרגי: אני מודה לך שבאת ואני מאחל לך הצלחה בתפקיד.

יעקב מרגי: לקחת תפקיד שמחייב אותך, ואני שמח שיש עוד כמה מזוכיסטים כמוני.

יעקב מרגי: הוא מחייב אותך לעשות שינויים, ובמיוחד בעיריית ירושלים.

יהודה דה פרוידיגר: בעיריית ירושלים בכל חברות ההסעה חותמים על שעה.

יהודה דה פרוידיגר: אין מקומות ארוכים יותר מעיריית ירושלים זה.

יהודה דה פרוידיגר: זאת אומרת, זה משהו שאפשר לחיות איתו.

יעקב מרגי: בוא נראה אתכם.

יהודה דה פרוידיגר: ב-3(ה) ו-(ו) בזכאות לליווי - מלווה אישי רק בטיפול פלשני או אפילפסיה לא מאוזנת.

יהודה דה פרוידיגר: האם אפשר שבכל ליקוי עם אישור רפואי ממשרד הבריאות יזכה בליווי אישי?

יהודה דה פרוידיגר: כי זה מאוד מגביל.

יהודה דה פרוידיגר: למשל, אם מישהו ייסע עם הנשמה של חמצן.

קריאה: התשובה היא לא.

יעקב מרגי: אתה יודע מי אשם שלא?

יעקב מרגי: אנחנו חיים בתוך עמנו.

יעקב מרגי: אני אביא לך כל אישור שאתה רוצה מרופא המשפחה שלי או מרופא מומחה, ואני גם לא אשלם.

יעקב מרגי: זה לא בגלל שאני חבר כנסת.

יהודה דה פרוידיגר: אמרתי: משרד הבריאות.

יהודה דה פרוידיגר: הערה אחרונה היא לגבי התאמת הסעה - 10.

יהודה דה פרוידיגר: לגבי שילוב של הסעות - יש בעיה של הורים של הסעות שזכאים ברווחה והסעות שזכאים בחינוך.

יהודה דה פרוידיגר: האם אפשר לבנות איזשהו מנגנון שאם שני הילדים שהם מתחת גיל 3 ומעל גיל 3 נוסעים לאותו מקום, שיהיה איזשהו מנגנון שאפשר יהיה לשלב אותם בהסעה.

יעקב מרגי: תודה.

אוריה בן דוד: אני אוריה ואני אימא לילד בן 4 בחינוך המיוחד, בגן שפה, שזה נשמע באוזניים בקטנה ממש.

אוריה בן דוד: לפעמים קשה לילדים בגן שפה לעשות הרבה דברים שלנו כבני אדם נורמטיביים זה נראה בסדר.

אוריה בן דוד: בתור הורה לחינוך מיוחד, כשאתה שולח את הילד שלך, זה לא נגמר בזה שהעליתי את הילד שלי להסעה אלא זה עד שהוא מגיע לגן ועד שהוא חוזר ממנו.

אוריה בן דוד: ישבנו בעיריית ירושלים שעתיים פלוס ועשיתי מלחמה בתוך העירייה עצמה לשלב את ההסעות.

אוריה בן דוד: אני מבקשת שיתחשבו במצב הזה ושיורידו את מערך ההסעות לבין 45 דקות לשעה, לא יותר מזה - זה הזוי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אילן, תן מענה ממש בדקה או שתיים.

אילן שי: ביחס לגבי קבלת החלטה על אוטיסטים בתפקוד גבוה - בטבלה שיש בתוספת לחוק חינוך מיוחד יש הבהרה איזה תלמידים זכאים לסל אישי ואיזה לסל בית ספרי.

אילן שי: התלמידים שזכאים לסל אישי - ההחלטה עליהם תהיה בוועדת זכאות, גם ההחלטה על ההסעה וגם ההחלטה על בניין הזכאות ש - - - מענה אחרי שעות העבודה הרגילות - אנחנו כללנו כאן את הצורך לתת פרטים של האחראי ברשות המקומית.

אילן שי: אני מעריך שהוא זה שיכול.

אילן שי: אחרי שעות העבודה הרגילות, לדעתי, זה יכול להיות רק מישהו בשלטון המקומי, לא מישהו בבית הספר.

אילן שי: מפרצים וחניות - אין סמכות מכוח החוק שאנחנו מתקינים מכוחו את התקנות להסדיר נושאים של מפרצים וחניות.

אילן שי: זה חוקים אחרים.

יעקב מרגי: רבותיי ההורים, יש לכם אתגר.

יעקב מרגי: משרד החינוך והעיריות בונים בתי ספר חדשים שהם צמודים לכיכרות.

יעקב מרגי: כולם יכולים לראות מה קורה בשעה 08:00 בבוקר בסביבות בתי הספר כשאין מפרצים.

יעקב מרגי: זו סכנת חיים יום יומית לרבבות ילדים.

יעקב מרגי: האתגר שלכם הוא להכניס, אפילו בחקיקה, שמכאן ולהבא בתי ספר שנבנים יהיו במרחקים מסוימים מצמתים, מכיכרות, שיהיו מפרצים בגודל מסוים, כך נתחיל להכניס תקינה נורמלית בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: כשיחול חוק הפיקוח על בתי הספר על הילדים בממלכתי נחיה יותר טוב, אבל גם הוא לא מכסה הכול.

יעקב מרגי: אבל לא זו הבמה.

אילן שי: לגבי אכיפה – סמכות לקבוע הוראות של אכיפה יכולה להיות רק בחוק העיקרי.

אילן שי: אנחנו לא יכולים לקבוע בתקנות סמכויות אכיפה.

יעקב מרגי: בהמשך לבקשתי ממשרד החינוך לגבי חישוב העלויות שאמרתם, אני מבקש להכין לי מסמך על תוכנית הבקרה והאכיפה של אגף פיקוח ובקרה עם פרק מיוחד לסוגיה הזו של אכיפת התקנות.

אילן שי: לגבי הבקשה לתת לנהג הכשרה של המלווה - דיברתי עם משרד התחבורה על זה והעמדה של הלשכה המשפטית של משרד התחבורה היא שהוראות לגבי כשירות הכשרה של נהגים יכולות להיות רק בתקנות התעבורה.

יעקב מרגי: צודק.

יעקב מרגי: אי אפשר לעשות סלט ולערבב תחומי אחריות וסמכות, נקודה.

יעקב מרגי: נועה, ממש בקצרה.

נועה בן אריה: זה דברים שהם לא נוסח, ואני מבקשת שהם יובהרו כאן כי אני מבינה שאנחנו רגע לפני אישור של זה.

יעקב מרגי: אישור או לא אישור, אני רוצה להתייעץ איתכם.

יעקב מרגי: אני שמח שמסעוד גנאים הגיע.

נועה בן אריה: אני מהאופטימיים.

נועה בן אריה: אני מבקשת שני דברים שבסיום יהיו בתוך הפרוטוקול: האחד, ההתחייבות שניתנה על ידי המשרד בנושא מימון ההכשרות.

יעקב מרגי: אמרו את זה, נאמר את זה פעם רביעית.

יעקב מרגי: אמר את זה שמעון בנדיבות.

נועה בן אריה: והדבר השני, אני חוזרת ומעירה שכל מה שקשור בשינוי הנספח של בטיחות כלי רכב, מספר כסאות גלגלים, הרחבת המרחקים, לגבי המכרז הקרוב, אני אומרת לפרוטוקול, אין היערכות.

נועה בן אריה: אין היערכות, אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: שם הרפרנט של משרד התחבורה, אין לו הרבה מה לומר.

יעקב מרגי: שאול, רק תגיד לרפרנט של משרד התחבורה שתוך כדי שאנחנו יושבים פה, שם פרסמו תקנות תעבורה חדשות.

יעקב מרגי: קחו את זה בחשבון.

דודי מזרחי: לגבי הליווי, הכשרה של המלווים, אנחנו נממן את זה במשותף עם השלטון המקומי כפי שסיכמנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, כפי שאמרתי, נכון, לא קיבלנו את כל מה שביקשנו ורצינו.

יעקב מרגי: היד עוד נטויה.

יעקב מרגי: התחלנו בשנת ה-70, ואני מאחל לעצמי ומקווה שבשנת ה-71 נשלים, גם בחוק החינוך המיוחד מה שהצלחנו להשלים כדי להגיע למצב אוטופי, וגם מה שלא הצלחנו כאן.

יעקב מרגי: יש לי שתי ברירות: או לא לאשר בכלל את התקנות או לאשר אותן כשחסר לי סעיף אחד או שניים, וזאת לעומת המצב הנוכחי.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע שתיים או שלוש התייחסויות קצרות לגבי זה.

יעקב מרגי: אני מבקש לשמוע נציג של אחד ממשרדי הממשלה, נציג של אחד הארגונים ונציג ההורים.

מושקא לסקר: רגע, לא קיבלתי תשובה למה ששאלתי קודם.

אילן שי: הנושא הנוסף הוא ביחס לשיבוץ - יכול להיות שצריך לתקן את הניסוח.

אילן שי: אני חושב שכרגע זה לא מה שהניסוח הזה אומר, אבל אולי צריך לחדד אותו.

אילן שי: השיבוץ במוסד שהוא לא הקרוב ביותר, הוא בסמכות הרשות בהתאם להוראת תקנות התעבורה.

מירב ישראלי: תקנות ההעברה והרישום.

אילן שי: סליחה, בפרוצדורה של תקנות ההעברה ותקנות הרישום.

אילן שי: אבל במקרה כזה, הזכאות להסעה היא כפופה לאישור של המנהל.

מירב ישראלי: להסעה, דיברנו על זה.

אילן שי: להסעה, לא לשיבוץ.

יעקב מרגי: תודה, מיצינו.

יעקב מרגי: משרד החינוך, האם לאשר את התקנות?

שמעון אבני: התקנות האלה הן בשורה אדירה.

שמעון אבני: אחרי כל כך הרבה שנים הן בשורה מאוד גדולה, ואני אומר להורים.

שמעון אבני: זה נותן לנו, לי ולכם ביחד, כוח אדיר.

שמעון אבני: זה יעשה סדר גדול שלא קיים היום.

שמעון אבני: אני חייב את זה, אני חייב את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ארגונים, בבקשה.

- אהרונוף: אדוני, אני חושבת שאין פה אמירה אחידה.

יעקב מרגי: לא תמצאי אחידות.

יעקב מרגי: מאז מגדל בבל בספר בראשית, הבנתי שלא תהיה אחידות בחיים.

- אהרונוף: אדוני ביקש ממשרד החינוך עוד שני דברים: הוא ביקש מהם התייחסות תקציבית לעניין הליווי, והוא ביקש כיצד בכוונתם לאכוף.

יעקב מרגי: הליווי פתוח.

- אהרונוף: אני מבקשת שהאישור של התקנות יידחה לאחר שהוועדה תראה את התוכנית הזו של משרד החינוך.

דודי מזרחי: בדקנו את זה אתמול פעם נוספת.

דודי מזרחי: ההשלכה מעבר לתוספת, מה שניתן כאן בתקנות, מלווה לכל גן, מדובר בתוספת בקלות של למעלה מ-100 מיליון שקלים רק - - -

יעקב מרגי: לכל הסעה, לא לכל גן.

דודי מזרחי: לא, לכל הסעה.

דודי מזרחי: לכל ילדי הגנים הסדרנו.

יעקב מרגי: אמרת: "גן".

יעקב מרגי: לגנים כבר קיבלנו.

דודי מזרחי: סליחה, נכון.

דודי מזרחי: מוסדר בתקנות.

דודי מזרחי: אם לא יאושרו, - - - אביבית, אני אשמח לעשות על זה דיון עומק.

דודי מזרחי: הלוואי וניתן היה ל - - -

יעקב מרגי: זו דעה, אביבית.

יעקב מרגי: נועה, מה את אומרת?

נועה בן אריה: לאשר.

יעקב מרגי: לאשר.

יעקב מרגי: פורום הורים?

אייל כהן: כמו שאמר משרד החינוך, התקנות הן טובות.

אייל כהן: אני מצטרף ל"בזכות".

אייל כהן: יש את הנושאים הקטנים שצריך לסדר אותם ולאשר אותם, והם לגבי משך זמן ההסעה ועל הליווי.

אייל כהן: אבל בכללי אנחנו כן חושבים שצריך לאשר, אבל בהסתמך על שני הסייגים האלו.

יעקב מרגי: אחד או שניים מנציגי ההורים, ממש בקצרה.

יוסי חמני: אנחנו רוצים להתייחס בצורה מאוד מהותית למשך ההסעה.

יוסי חמני: זה פרט לא שולי בתוך כל התקנות האלה.

יוסי חמני: אני מבין שהתקנות האלה עושות סדר, אבל אם אתם מביאים אותן למצב שכתוב שעה וחצי, בתכנון - - -

יעקב מרגי: לא כתוב.

יוסי חמני: אבל אמרת שהתכנון שלך הוא שעה וחצי.

יעקב מרגי: לא, בין שעה לשעה וחצי – הנחת העבודה.

יוסי חמני: אם הנחת העבודה היא שעה וחצי, בפועל כשיש 80 ימים בשנה שרכבת ישראל סוגרת כבישים ומסיעים באוטובוסים, כשמתקנים כבישים, שעושים מרוץ תל אביב ומרוץ גבעתיים - - -

יעקב מרגי: חמני, לאשר או לא לאשר?

יעקב מרגי: מה אתה חושב?

יוסי חמני: בכפוף לזה שיהיה כתוב שעה מקסימום.

יעקב מרגי: לא יהיה, זה לא אישור.

יעקב מרגי: עוד אחד מההורים, בבקשה.

דקלה דאנה: אם יהיה רשום שיקולים כלכליים או מעל שעה, לא לאשר, זה לא שווה כלום, או לתת לי את הכסף כדי שאני אסיע את הילדה שלי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, בבקשה.

מירב ישראלי: יש נקודה אחת שנשארה פתוחה והיא עניין ההתאמה לחוק חינוך מיוחד.

מירב ישראלי: משרד המשפטים בבירור של העניין הזה.

מירב ישראלי: אם אתה מחליט להצביע, אני מציעה שזה יאושר בכפוף להתאמה לחוק חינוך מיוחד, שלא תהיה סתירה.

יעקב מרגי: אני אסמיך אתכם, בהתאמה לסעיף.

יעקב מרגי: בכפוף להתאמה של הסעיף, שלא תהיה סתירה.

מירב ישראלי: מה שכתוב בחוק חינוך מיוחד, זה מה שיהיה כתוב פה.

יעקב מרגי: לאור הדברים, החלטתי להביא את זה להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד התקנות כפי שהוקראו, עם התיקונים ועם ההסמכות שהסמכנו להגיע להבנות?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד

יעקב מרגי: הן אושרו פה אחד.

יעקב מרגי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הייתי רוצה שיהיו פה עוד חברי כנסת.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: אני מעביר אותן היום בלב כבד.

יעקב מרגי: עין במר בוכה ולב שמח כי לפחות המשרד נכנס פה לאיזה מסלול של עבודה מסודרת יותר, אבל היא לא מושלמת.

יעקב מרגי: עדיין לא הכול זה המשרד.

יעקב מרגי: יש פה גם עדיין גם את עניין המציאות במדינת ישראל מבחינת התעבורה והפקקים.

יעקב מרגי: אני קורא למשרד האוצר ולמשרד החינוך להתכנס ולמצוא דרך איך לעגן זאת.

יעקב מרגי: רבותיי, משך זמן של שעה זה אילוץ לילד בריא, ולילד עם מוגבלות זה כמעט גובל בהתעללות, ואני בורר את המילים כי אני אומר זאת כנבחר ציבור וכיושב-ראש ועדה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: ילד מונשם או ילד שמרותק לכיסא גלגלים שקשור לרכב ובמשך שעה הוא מטלטל בדרכים תוך כדי עצירה, פתיחה, עלייה וירידה, בחורף, בסתיו, בקיץ ובאביב, זה גובל בהתעללות.

יעקב מרגי: אני קורא לכם להשלים את התקנות האלה בכך שתקבעו זמן מקסימלי למשך ההסעה לילדים.

דקלה דאנה: האם אפשר לבקש להעביר את היעילות הכלכלית לסעיף אחר כמו שביקשת בוועדת הקודמת?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הניחו את דעתי.

יעקב מרגי: ברגע שהרישא מדברת על: מיטבי לתלמיד, זה לא מייחס אליו.

יעקב מרגי: תודה רבה, אני מודה לכל מי ששיתף פעולה.