הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 258, 2018-12-11 12:15

נועם פליק: סעיף 7(1) מדבר פה שיש בידי המשטרה את הצילומים.

נועם פליק: כלומר, נעשתה חובת דיווח ודווח למשטרה, בין שהיא פתחה תיק חקירה או לא – זה לא רלבנטי, נעשתה כבר פנייה למשטרה.

נועם פליק: הסעיף מבקש גם שהמשטרה רשאית לדווח לעובד סוציאלי לפי חוק נוער.

נועם פליק: הסיפה של הסעיף מדברת על "כדי למנוע פגיעה בשלומם הגופני".

נועם פליק: עובד סוציאלי לפי חוק נוער התפקיד שלו הוא תפקיד טיפולי.

נועם פליק: הוא לא מונע פגיעה.

נועם פליק: בכל מקרה, סעיף 368ד' של חוק חובת הדיווח, בסעיף (ז) אומר שברגע שלמשטרה יש מידע על פי חוק חובת דיווח היא לא יכולה לפעול בלי התייעצות עם עו"ס לחוק נוער.

יפעת שאשא ביטון: גם במקרה הספציפי הזה.

נועם פליק: בכל מקרה.

נועם פליק: אנחנו חושבים שכן צריך להשאיר את סעיף 8 שנמחק מהנוסח, שמדבר פה ש ,אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מחוק חובת דיווח", וזה זה מייתר את הצורך של כתיבה פה של עו"ס לחוק נוער.

שימרית שקד גיטלין: בסדר.

שימרית שקד גיטלין: אז רק אומר שהמחיקה נעשתה בהתייעצות עם משרד המשפטים, נציגת משרד המשפטים.

לילך וגבר: אנחנו התכוונו פה לקבוע פה רף אחר מאשר העבירות שמנויות בסעיף 368ד'.

לילך וגבר: חשבתי שאנחנו מתפרסים על מקרים שבהם, כמו שציינו, יכולה להיות פגיעה יותר מינורית, ואז חששתי שהנושא של חובת דיווח לא ייתן מענה מלא.

לילך וגבר: לכן אני הפוך – חשבתי שמכוון שהרף פה יותר נמוך אז בסעיפים הבאים אני אבקש למחוק את ההתייחסות לחובת הדיווח.

לילך וגבר: אז דווקא יש לי פה מחלוקת עם חברי במשרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם זה פוגע, כי אם אנחנו אומרים – לא גורע מחובת הדיווח, זאת אומרת שיש לנו גם את החוק הזה, גם את המקרה הזה אבל יש לנו גם את חובת הדיווח.

שימרית שקד גיטלין: הוא רוצה שנמחק את האפשרות של המשטרה להעביר את המידע לעובד סוציאלי לפי חוק הנוער.

שימרית שקד גיטלין: נכון?

נועם פליק: או לרשום "למנוע פגיעה או לצורך טיפול" כדי שיבהיר שהתפקיד של העובד הסוציאלי הוא לצורך טיפולי.

יפעת שאשא ביטון: הוא אומר שבמהות – העובד הסוציאלי לא אחראי על הפגיעה אלא על הטיפול.

ורד וינדמן: זה ממש לא מדויק.

ורד וינדמן: אני חייבת לחלוק על זה.

נועם פליק: הוא לא מונע פגיעה.

ורד וינדמן: יש לו סמכויות על פי חוק שבין היתר עשויות למנוע פגיעה, בוודאי שכן.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: ההתייחסות פה היא שהוא לא יכול למנוע פגיעה בהקשר הספציפי של החוק הזה?

יפעת שאשא ביטון: את אומרת שהוא כן יכול?

ורד וינדמן: גם היום, בהקשרים מסוימים, הרווחה מקבלת דיווחים על דברים שקורים בתוך מעון ועושה עם זה מה שהיא מוצאת לנכון.

ורד וינדמן: אבל אני רוצה להציע משהו כדי להיות קונקרטית: תשאירו את התיבה "כדי למנוע פגיעה בשלומם, או כדי לאפשר טיפול".

נועם פליק: אוקיי, אז זה מה שהצעתי.

שימרית שקד גיטלין: "ולגבי עו"ס לחוק הנוער לצורך טיפול".

איילה ויינשטיין: אבל מה שאתה אומר הוא נכון לכולם.

איילה ויינשטיין: ברגע שאנחנו מדווחים כבר נעשתה פגיעה, אז -- -

יפעת שאשא ביטון: אם הניסוח הוא "או-או" זה אומר שאנחנו לא גורעים ולא מורידים, לא מזה ולא מזה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה הסכמה לגבי הניסוח גם על ידי משרד המשפטים וגם על ידי משרד העבודה והרווחה כך שאני לא מוצאת שום סיבה עכשיו לנסות לנהל איזשהו שיח סביב הסוגיה הזו, חבל על הזמן אם יש פה הסכמה.

יפעת שאשא ביטון: ייכתב בהתאם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההערה.

יפעת שאשא ביטון: התייחסויות נוספות ל-7(1)?

שימרית שקד גיטלין: אני רק מציעה – לגבי עו"ס לחוק הנוער – "...

שימרית שקד גיטלין: לצורך מילוי סמכותו לפי חוק הנוער".

שימרית שקד גיטלין: היתה הערה של לילך וגנר קודם – אני רוצה להתייחס.

שימרית שקד גיטלין: אם אני מנסה לדלות מתוך ההערה – מה שניסית לומר שנפתח פסקה חדשה ונאמר: "משטרת ישראל רשאית להעביר את הצילומים לפי צו של בית משפט" - - -

לילך וגבר: לא.

לילך וגבר: אני התכוונתי שבסעיף 7 ברישה שלו – "..

לילך וגבר: לא יצפה אדם בצילומים לפי חוק זה, לא יעתיקם, לא יעבירם לאחר, לא יעשה בהם או במידע שהתגלה מהם כל שימוש אלא לפי צו של בית משפט, ואולם..." זאת אומרת, צו בית משפט הוא חריג לכל הדברים האלה.

לילך וגבר: בית המשפט יודע לעשות את כל האיזונים הנדרשים.

לילך וגבר: יש את זה בכל סעיפי הסודיות שאני מכירה - - -

שימרית שקד גיטלין: זה עניין ניסוחי, אני רוצה לדבר על המהות.

שימרית שקד גיטלין: את רוצה שאנחנו נאמר באופן ספציפי שצו של בית משפט זאת עוד אפשרות כדי לעשות שימוש במידע הזה.

לילך וגבר: נכון.

לילך וגבר: במובן זה שכשעולה הבקשה של צו כלשהו לעשות שימוש – אם צד פונה לבית משפט, בית המשפט מבצע את כל האיזונים הדרושים והוא נותן צו אחרי כל השיקולים הנדרשים, ואנחנו סומכים על בית המשפט, אז למה לא לאפשר את זה?

לילך וגבר: יש את זה בסעיף 10 - - -

ליאורה סולטן: ו "האולם" זה כמובן רשויות התביעה – שאנחנו משאירים את זה, אולי בדרך של רשימה – למי, מה שימצא ומה שלא.

ליאורה סולטן: זאת אומרת, שאולי אפשר לבצע איזו שהיא הפרדה.

ליאורה סולטן: אתם תחליטו, כמובן.

ליאורה סולטן: העיקר שמהות תהיה מובנת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

שימרית שקד גיטלין: (1א) משטרת ישראל רשאית להעביר את הצילומים שבהם מתועד פעוט שנפגע להורה או לאפוטרופוס של אותו פעוט.

שימרית שקד גיטלין: הצעתי את הנוסח הזה.

קרן אוחנה איוס: אבל אז זה אומר שזה נחשף לציבור.

יפעת שאשא ביטון: אני מעלה את זה פה לדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני ביקשתי שזה ייכנס כדי שאנחנו נבחן את הסוגיה הזו.

יפעת שאשא ביטון: הרי ההורה, שהוא האפוטרופוס, הילד שלו נפגע.

יפעת שאשא ביטון: לתפיסתי יש לו זכות מלאה לדעת ולראות מה היה שם.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה גם מה שהיה עכשיו במקרה המזעזע של יסמין וינטה.

יפעת שאשא ביטון: המשטרה פשוט קראה להם ונתנה להם לצפות בצילומים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה המינימום שאנחנו יכולים לעשות למען ההורים.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי, חשוב שזה יהיה כאן.

יפעת שאשא ביטון: אם נדבר רק על צפייה ולא העברה זה גם בסדר, כי הנושא של ההעברה לשימושים שונים ומגוונים מופיע ב-7(1).

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין, אם הורים ירצו את הצילומים ויפנו לבית משפט או איך שלא תנסחו את זה – חשוב לי שהורים יהיו חשופים למידע הזה ככל שירצו.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו זכות כמדינה להיות פטרון ולהגיד להם שזה רק שלנו, כי מדובר בילד שלהם.

שחר סומך: שתי הערות.

שחר סומך: צריך לקחת בחשבון שיש לנו צילומים שבהם המצולמים זה לא רק הילד של אותו הורה, אלא כל הילדים האחרים בגן.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על להראות רק את ההקשר של הפגיעה בילד שלהם.

שחר סומך: אז המטרה היא – אנחנו מסכימות על המהות.

שחר סומך: אני מציעה שהמשטרה תעשה צפייה בצילומים ולא העברה של החומר אל ההורה, כדי שלא יוכלו אחר כך לפרסם את זה באינטרנט.

שחר סומך: כלומר, שיבוא, יצפה - - -

יפעת שאשא ביטון: מקובל עלי, בהתחשב בזה שאנחנו הסדרנו לפני רגע את הנושא של סעיף 7(1) שמתייחס להעברה של צילומים, כך שאנחנו נותנים מענה גם לזה וגם לזה.

יפעת שאשא ביטון: אם זה מקובל עליכם אז מבחינתי אפשר.

אחז אגם: אבל דווקא מהכיוון שלנו, ועד הורי הגנים, דווקא מהכיוון של הילדים, העניין של "רשאי" הוא קצת בעייתי מבחינתנו, מאחר ולפחות לסוגיות אזרחיות היינו רוצים שזה יהיה משהו שהוא לא בגדר - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא מדברים על העברה, ולא מדברים על "רשאים".

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים שהורים יוכלו לצפות.

יפעת שאשא ביטון: הם ינסחו מחדש את הסעיף באופן כזה שלהורים תהיה הזכות לצפות בצילומים של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: ה "רשאי" הוא לגבי ההעברה, ואמרנו שאנחנו לא מעבירים בסעיף הזה את החומר.

אחז אגם: מקובל.

ליאורה סולטן: אין לי בעיה כל עוד יתר הדברים הם עם צו של בית משפט.

ליאורה סולטן: זה בדיוק הפער.

יפעת שאשא ביטון: למה?

ליאורה סולטן: הרי עד עכשיו אמרנו שאנחנו נעביר להם את הצילומים.

ליאורה סולטן: עכשיו אנחנו אומרים שרק ניתן להם לצפות אצלנו בחדר החקירה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים את זה ברמות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: כל הורה רשאי לצפות בצילומים של הפגיעה של הילד שלו.

יפעת שאשא ביטון: זה הבסיס.

יפעת שאשא ביטון: אם הוא ירצה את החומרים הוא יצטרך לפי סעיף 7(1) לפנות לבית המשפט.

ליאורה סולטן: זה מה שאמרתי כרגע.

ליאורה סולטן: לכן אמרתי – מאחר וזה סודר באופן כזה שאם הורה ירצה להגיש תביעה אזרחית, ללכת - - -אז הוא יוכל לעשות את זה באמצעות פנייה לבית משפט.

ליאורה סולטן: אז אין לי בעיה עם זה.

סיגל מרד: צריך לשים לב ב-7(1) שהנוסח היה שהמשטרה רשאית לדווח על מידע שהתגלה לה מהצילומים, לממונה, ואז זה לא בקורלציה למה שכתוב אחר כך שכאילו צילומים מועברים.

סיגל מרד: צריך להחליט אם מעבירים מידע - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מעבירים מידע, לא מעבירים את הצילומים.

סיגל מרד: ואז זה לא עומד בהלימה למה שכתוב בהמשך, כי אם אומרים שהממונה או המפקח רשאים להשתמש בצילומים שהועברו לה על ידי המשטרה - - -

שימרית שקד גיטלין: אנחנו עוד לא ב-(2).

יפעת שאשא ביטון: אז נתקן בהמשך.

שימרית שקד גיטלין: כל אחד – אנחנו מחליטים, אם הוא יכול לצפות, אם הוא מקבל מידע, אם מעבירים לו את הצילומים.

שימרית שקד גיטלין: אז כרגע ההחלטה היא – "משטרת ישראל תאפשר לצפות בצילומים שבהם מתועד פעוט שנפגע להורה או לאפוטרופוס של אותו פעוט".

שימרית שקד גיטלין: אני רק רוצה לשאול שאלה לגבי הסעיף הקודם, שניסחנו.

שימרית שקד גיטלין: לילך, דיברת על האפשרות של צו בית משפט.

שימרית שקד גיטלין: המשמעות היא שהמשטרה מעבירה את החומרים האלה, לפי צו בית משפט לאותם גורמים?

לילך וגבר: כן.

לילך וגבר: בית משפט ייתן צו להעברת הצילומים האלה.

שימרית שקד גיטלין: מהמשטרה.

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: לא מהנהלת המעון.

יפעת שאשא ביטון: אין להם.

יפעת שאשא ביטון: זה עובר למשטרה.

לילך וגנר: אבל כל אדם יוכל לפנות, כולל הורים שירצו לקבל לידם את החומר.

שימרית שקד גיטלין: אם נניח אדם מבקש לקבל צילומים, פונה לבית המשפט ובית המשפט מאשר לו לקבל צילומים שהמשטרה בכלל לא ניגשה אליהם.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: הפרוצדורה היא מאוד פשוטה, כי אם יש חשד סביר תהיה פנייה למשטרה.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא יכול לבקש את הצילומים מבית המשפט בלי שנעשתה פנייה למשטרה.

שימרית שקד גיטלין: המשמעות של מה שלילך הציעה בדיון הקודם וגם קיבלנו אותו וזה נכנס לנוסח – שאפשר לפנות לבית המשפט בלי קשר לכל העילות שכתבנו.

שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת, זה לא קשור למניעת ביצוע עבירה או לשם ניהול הליך פלילי.

שימרית שקד גיטלין: יכול להיות הליך אזרחי לחלוטין – דיני עבודה, שלא קשור לזה בכלל שהיתה פגיעה בפעוטות.

שימרית שקד גיטלין: לכן, יכול להיות שבכלל לא היתה פנייה למשטרה ואין פנייה למשטרה, ואדם פרטי פונה לבית המשפט, מקבל צו של בית משפט להשתמש בצילומים.

שחר סומך: אנחנו לא מוסיפים פה שום דבר.

שחר סומך: יש היום הליך של צו אנטון פילר, שבן אדם מגיע לבית משפט ומבקש ל - - - חומרים שאין לו אפשרות להגיע אליהם.

שחר סומך: בית המשפט נותן לו צו.

שימרית שקד גיטלין: השאלה היא האם מדובר על זה שהמשטרה תעביר את הצילומים לפי צו או לקבל את הצילומים - - -

מיקי רוזנטל: בית המשפט יצטרך לתת צו עשה לרשות מסוימת, למשל – משרד הרווחה או המשטרה, לבצע את מה שהוא החליט עליו.

מיקי רוזנטל: זה לא חייב להיות דרך המשטרה, זה לא חייב להיות - --

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: כי אם אנחנו מדברים על ההקשר הספציפי של החוק אז ברור שמקבלים את זה דרך המשטרה.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם כבר פותחים את זה עכשיו למי שירצה את הצילומים כי הוא חושד שהיתה גניבה, או משהו אחר שלא קשור לחוק הזה - אז אומרת לילך וגנר שיבקשו מבית המשפט.

לילך וגבר: בית המשפט לא ייתן.

לילך וגבר: אני סומכת על שיקול דעתו של בית המשפט.

לילך וגבר: זה לא שאני חושבת שבית המשפט יפרוץ את החוק הזה ואת גבולותיו בצורה לא מדתית.

לילך וגבר: אני חושבת שכאשר מוסדרת פה פרוצדורה, היחידים שמקבלים את הצילומים האלה זה משטרת ישראל, אז גם הצו של בית המשפט יהיה לחומרים שנמצאים בידי משטרת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: זה לא צריך להיות מענייננו, אני מוכרחה לומר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כאן כשיש לנו אינטרס אחד: להגן על הילדים.

יפעת שאשא ביטון: כל החוק הזה מכוון למקרים שבהם יש חשד לפגיעה בילדים.

יפעת שאשא ביטון: היה ומישהו היה יצירתי, חשב מחוץ לקופסה לגבי מקרים אחרים שהתרחשו בגן, ואמר – רגע, יש פה מצלמות, יכול להיות שהם יכולים לסייע לנו, היה והוא פנה לבית המשפט, לבית המשפט יש את השיקול להחליט – כן, לא, ולמי.

יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שאנחנו צריכים להיכנס לסוגיות האלה כי לא לשמם התכנסנו סביב השולחן הזה ולא לשמם אנחנו מקדמים את החוק, כך שאיך זה מנוסח אני חושבת שזה מנוסח בצורה כזו שזה בכל מקרה משאיר לבית המשפט לשיקול הדעת בכל פנייה שמגיעה אליו.

יפעת שאשא ביטון: אמת?

קריאה: כן.

שימרית שקד גיטלין: אבל רק להעביר את הצילומים שבידי המשטרה?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על צילומים שהועברו למשטרה זה בהקשר של הפגיעה בילדים.

יפעת שאשא ביטון: היה מישהו עכשיו, אזרח, גם בלי שהיה לנו את הסעיף הזה – שחושב שהוא יכול לעשות שימוש אחר בצילומים והוא פנה לבית המשפט?

יפעת שאשא ביטון: בית המשפט יעשה את השיקולים שלו.

לילך וגנר: כשהביצוע של הצו הזה הוא כמובן יהיה בידי משטרת בישראל.

לילך וגנר: לא אתן לאדם פרטי לגשת לגנים ולהשיג צילומים.

לילך וגנר: שהביצוע של הצו הזה יהיה באמצעות משטרת ישראל.

קריאות: - - -

ליאורה סולטן: ההפרדה היא – מה שתפוס על ידי המשטרה, כמו שדיברנו – אם זה תיק סגור נלך לפי צו, ונחליט.

ליאורה סולטן: אם זה תיק שמתנהל, כמו שאמרתי לך, זה סעיף 74 וזה שמור רק לנאשם ובא כוחו.

ליאורה סולטן: אי אפשר שמישהו אחר יקבל, גם לא באמצעות צו.

ליאורה סולטן: אז אלה הדברים שקיימים ואלה משטרים שקיימים היום.

ליאורה סולטן: אם זה כל דבר אחר, ונתתי לך דוגמה – דיני עבודה, כי זה דבר שבאמת – הסייעת פוטרה, והיא רוצה להוכיח שבאמת היא פיטרה אותה כדין, אז החומר לא אצלנו.

ליאורה סולטן: הם יפנו, כנראה למנהלת המעון והיא תצטרך לעמוד ולהסביר את זה בפני בית המשפט.

שימרית שקד גיטלין: זה שונה ממה שלילך אמרה.

שימרית שקד גיטלין: לילך אמרה שהחומרים יתקבלו רק מהמשטרה.

ליאורה סולטן: כי אנחנו מדברים על מה שקשור בחוק הזה.

ליאורה סולטן: אנחנו פה מגנים – ואנחנו פה פותחים תיק או סוגרים תיק, זהו.

ליאורה סולטן: החומרים יתפסו או לא יתפסו על ידי המשטרה.

ליאורה סולטן: זה הכל.

אחז אגם: זה גם רלבנטי להורים אחרים, לא אלה שהתלוננו.

אחז אגם: יכול להיות שהורים אחרים ירצו לראות שלא פגעו בילד שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אז הם יגישו תלונה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נתקדם, אלה סוגיות ניסוחיות וכולנו מסכימים על המהות.

יפעת שאשא ביטון: אין טעם להאריך בזה.

חנן דגן: עוד משהו שלדעתי היו צריכים להוסיף לניסוח, שיחשבו על זה את כל הנושא, זאת אומרת, אם זה - - - כמו במקרה של דיני עבודה לבא כוחו או מי שנתבע, שתהיה שם הגנה שזה לא ייצא הלאה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא באה עכשיו להציל את כל העולם, אני באה עכשיו להגן על ילדים, אני אומרת את זה פעם אחר פעם:

יפעת שאשא ביטון: החוק הזה עוסק בהגנה על ילדים, נקודה.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שייעשה מעבר לו בשימושים בצילומים בהסכמה של בית משפט או בצו של בית משפט – ינוהל על ידי בית המשפט, אני לא הולכת לנהל את זה.

יפעת שאשא ביטון: בית המשפט ינהל את זה, אז בואו נשאיר לו את המקום.

אני קוראת: (2) הממונה או מפקח כמשמעותם בחוק הפיקוח על מעונות פה אני מניחה שתבוא אותה הערה שהיתה לנועם פליק - "...

אני קוראת: או מפקח לפי חוק מעונות יום שיקומיים"

אני ממשיכה בקריאה: (2) הממונה או מפקח כמשמעותם בחוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות יהיו רשאים להשתמש בצילומים שהועברו להם על ידי המשטרה, במקרה של חשד לפגיעה בשלומם הגופני או הנפשי של פעוטות השוהים במעון בלבד, לצורך מניעת הפגיעה בפעוטות או לצורך דיווח לפי סעיף 368ד לחוק בלבד, והכל במידה שאינה עולה על הנדרש.

ורד וינדמן: יש פה בעיה בקישור בין 368ד', חובת דיווח בתוך הסעיף הזה הוא מאוד בעייתי כי בעניין של חוק חובת דיווח אין עניין של רשות, אין "מידה שאינה עולה על הנדרש", אסור לערבב בין המטריות האלה.

לילך וגנר: זה לא רלבנטי, הדיווח פה.

לילך וגנר: אנחנו מדברים על משטרת ישראל שקיבלה את החומרים מפקיד הסעד ואז פקיד הסעד ידווח - - -

יפעת שאשא ביטון: זה כאילו שיש פה כפילות.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לוותר על זה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לוותר על הסעיף לדעתי כי אם ליבנו את הסוגיה בסעיף הקודם אז זה לא הכרחי להכניס את זה כאן.

שימרית שקד גיטלין: - - -

נועם פליק: מה התפקיד של המפקח, מה הוא יעשה עם הצילומים – הוא לא צריך את הצילומים עצמם כדי להשתמש במידע.

נועם פליק: בסעיף (1) הוא רשאי לקבל את המידע.

נועם פליק: מה מועיל הצילום עצמו כדי לפעול במניעת הפגיעה?

שימרית שקד גיטלין: בפסקה (1) כתבנו שהמשטרה רשאית לדווח.

יפעת שאשא ביטון: על ה "רשאית" אנחנו עוד נחשוב.

יפעת שאשא ביטון: ואם יהיה צריך – אנחנו נדבר עם מי שצריך.

שימרית שקד גיטלין: ב-(2) אנחנו מאפשרים לממונה או למפקח שקיבלו מידע - - - עכשיו השאלה היא: האם צריך לכתוב "להשתמש במידע" או "להשתמש בצילומים".

שימרית שקד גיטלין: אבל השאלה היא – הממונה, נניח, רוצה לפעול מכוח המידע שהועבר לו.

שימרית שקד גיטלין: אז לכאורה לא נתתי לו את זה ב-(1).

שימרית שקד גיטלין: אין לו סמכות לעשות שימוש - - -

נועם פליק: לא נכון.

נועם פליק: סעיף (1) קובע כדי למנוע פגיעה, ולא אומר איך הוא יכול להשתמש בזה.

שימרית שקד גיטלין: לא.

שימרית שקד גיטלין: המשטרה רשאית לדווח כדי למנוע פגיעה.

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: יש איסור ברישה להשתמש במידע שעולה מהצילומים.

שימרית שקד גיטלין: לכאורה, אסור לך לעשות שימוש במידע שעולה מהצילומים אלא אם כן היתרנו לך את השימוש.

שימרית שקד גיטלין: לכן, לכאורה, אם אני לא אומרת שאת רשאית להשתמש במידע, אז לכאורה אסור לך להשתמש.

שימרית שקד גיטלין: קיבלת מידע אבל אסור לך להשתמש בו.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: מה שלא גורע ומה שלא מזיק לחוק – בואו, אין טעם.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שיכול להוסיף או לחדד את הדברים אז נכון וחשוב שיהיה.

יפעת שאשא ביטון: זה הקו שצריך להנחות אותנו.

נועם פליק: אפשר לשמוע את הנוסח?

שימרית שקד גיטלין: (2) הממונה או מפקח כמשמעותם בחוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות או המפקח לפי חוק מעונות יום שיקומיים יהיו רשאים להשתמש במידע שהתגלה מהצילומים והועבר לה על ידי המשטרה, במקרה של חשד לפגיעה בשלומם הגופני או הנפשי של פעוטות השוהים במעון בלבד, לצורך מניעת הפגיעה בפעוטות והכל במידה שאינה עולה על הנדרש.

ליאורה סולטן: למה צריך את הסיפה?

ליאורה סולטן: "והכל במידה שאינה עולה על הנדרש".

שימרית שקד גיטלין: כי המטרה היא באמת לאפשר את השימוש המידתי.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו, חידדנו בכל הסעיפים הקודמים את הנושא של המידתיות, את הנושא של מתי, את הנושא של איך, את הנושא של למי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל פעם מחדדים עוד קצת ועוד קצת ולא צריך עוד פעם להגיע לסעיף - - -

שימרית שקד גיטלין: אבל פה זה לב העניין, זה השימוש בצילומים, ורוצים להבהיר שהשימוש בצילומים הוא למטרה - - -

יפעת שאשא ביטון: בהעברה של המידע, דיברנו כבר, בהעברה של המידע מהמשטרה - לא יועבר מידע שנוגע לא לגניבה של סוכר, ולא לדברים אחרים שנתתם כדוגמאות המידע נוגע אך ורק לעניין של שלומם של קטינים.

יפעת שאשא ביטון: אין צורך עכשיו כל פעם לנסות לפלפל את זה עוד קצת.

אני ממשיכה בקריאה: (3) היה למנהל מעון יום לפעוטות חשש סביר לפגיעה בשלומם הגופני או הנפשי של הפעוטות השוהים במעון, רשאי הוא בלבד לצפות בצילומים, ולהשתמש בהם או במידע שהתגלה לו מהם, לצורך מניעת הפגיעה בפעוטות' והכל במידה שאינה עולה על הנדרש.

אני ממשיכה בקריאה: רק את חובת הדיווח הורדתי פה.

נועם פליק: לא, לא צריך להוריד פה חובת דיווח.

שימרית שקד גיטלין: אמרתי שאני אוסיף בסעיף 8 "אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מחובת דיווח".

שימרית שקד גיטלין: תהיה הוראה כללית.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס לסעיף הזה.

יפעת שאשא ביטון: הסוגיה הזו עלתה בכל דיון מחדש, לגבי העניין של צפייה על ידי מנהל, מכמה טעמים.

יפעת שאשא ביטון: הטעם הראשון שהוא פחות משמעותי – שיש כבר היום מציאות שבה מנהלי מעון בעצם חשופים לתכנים האלה, רשאים להסתכל ולעשות בהם כראות עיניהם.

יפעת שאשא ביטון: הסיבה השנייה היתה למנוע את הטרטור, את הפניות כביכול המתגברות אל המשטרה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, לא על כל דבר עכשיו ירוצו למשטרה כדי לפתוח את המצלמות.

יפעת שאשא ביטון: לאפשר למנהל מעון או מי מטעמו את הסמכות לפתוח ולראות היה או לא היה.

יפעת שאשא ביטון: ועלתה הסוגיה של השימוש במצלמות לצרכים אחרים, שאת זה פתרנו בסעיף אחר, שאמרנו שאפשר להתקין מצלמות אחרות שהן ארעיות, שהן לא קבועות, כדי לשמש לדברים האחרים, ואז נשארנו עם הסיבה השנייה שאנחנו מנינו.

יפעת שאשא ביטון: האם אנחנו באמת יוצרים עכשיו איזשהו עומס על המשטרה?

יפעת שאשא ביטון: האם אנחנו באמת מאפשרים לאותם מנהלים שכבר היום יש להם את האפשרות לצורך העניין לצפות במצלמות להמשיך ולעשות את זה?

יפעת שאשא ביטון: והיה פה שיח שלם סביב זה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל דיון מחדש נפתחה הסוגיה – כן מרשים למנהל או לא מרשים למנהל לצפות.

יפעת שאשא ביטון: אני שמה את זה בסימן שאלה, אני אמביוולנטית בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אם תגידו לי שאני מכריעה לכאן או לכאן באופן חד משמעי – אני לא.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לטעון טענות לכאן, ואני יכולה לטעון טענות לכאן.

יפעת שאשא ביטון: אלא מה?

יפעת שאשא ביטון: שבחוק מקביל שמתנהל, בתהליך חקיקה מקביל אלינו על מצלמות במוסדות סיעודיים יש לנו סעיף שאומר שמנהל בית חולים כן יכול לקבוע מורשה גישה למידע המצולם, וזה כאשר חשש לפגיעה במאושפז.

יפעת שאשא ביטון: אם צפה מורשה גישה בצילומים הוא יתעד את זה בכתב, את סיבת הצפייה, ידווח למנהל בית החולים על הצפייה ועל ממצאיה.

יפעת שאשא ביטון: ואני שואלת למה בקשישים כן ובילדים לא?

יפעת שאשא ביטון: שאלתם תם.

שחר סומך: אני אסביר.

שחר סומך: מדובר בשני הליכי חקיקה מקבילים ואנחנו נמצאים בשתי זירות שונות.

שחר סומך: זירה של בית חולים זו זירה שבה יכולים להיות הרבה מאוד עובדי צוות, ולצוות הניהולי של בית החולים אין בהכרח היכרות או מגע ישיר עם כל עובדי הצוות, מה גם שבבתי החולים הכנסנו הוראות הרבה יותר קשות לגבי האופן של הצילום.

שחר סומך: צילומים יהיו – אל"ף, מטושטשים, ובי"ת – המצלמה תפעל רק כשהאדם נמצא במרחק חצי מ' אחד מהשני, כלומר, הצילום בעצמו לא יהיה צילום רציף.

שחר סומך: בחוק הזה אנחנו מדברים על זירה אחרת שבה הצילום הוא רציף, מתמשך ותמידי.

שחר סומך: בבתי חולים הצילום לא יהיה רציף ככל ששני אובייקטיבים לא מתקרבים אחד לשני מרחק של יותר מחצי מ'.

שחר סומך: הזירות הן שונות.

יפעת שאשא ביטון: מה זה אומר?

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אם אין שני אובייקטים שמתקרבים אחד לשני אז אין צילום - - - אבל ככל שיש קרבה ביניהם אז כן יהיה צילום רציף.

שחר סומך: נכון, אבל אז הצילום הוא מקוטע.

שחר סומך: אנחנו לא מצלמים אדם לאורך כל שעות היום לאורך כל הזמן.

שחר סומך: כאן, במעונות לא הכנסנו הוראה כזו כי אל"ף, זו הוראה מאוד מכבידה, ובי"ת, כי אנחנו חושבים שגם ככה הוראה של מרחק של חצי מ' לא רלבנטית כי הזירה היא שונה.

שחר סומך: ילדים כל הזמן נמצאים במגע אחד עם השני, סייעות כל הזמן נמצאות במגע אחד עם השני ולכן הצילום הוא תמיד רציף.

יפעת שאשא ביטון: אין פה סתירה.

יפעת שאשא ביטון: ככל שיש אינטראקציה בבית אבות הצילום הוא רציף.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה לי את המהות.

שחר סומך: להפך, אנחנו מצמצמים את היכולת לצלם ולכן גם מאפשרים ליותר גורמים לצפות.

שחר סומך: כאן הצילום הוא יותר מסיבי לעומת בתי חולים, הוא גם לא מטושטש, וגם – המגע בין הגננות ומנהלת הגן הוא הרבה יותר ישיר.

שחר סומך: כלומר, יש לנו שלושה אנשי צוות - - -

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד פה משהו ולהראות לך כמה בבתי אבות או במחלקות סיעודיות זה אפילו יותר מחמיר – שם גם מותר לצלם, עם כל זה שמטשטשים, גם בחדרי שירותים וגם במקלחות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה by far יותר מאשר במעונות, אם אנחנו נכנסים למהות.

יפעת שאשא ביטון: ואני עדיין כופרת בעניין של הרצף כי מבחינתי כל עוד יש אינטראקציה יש צילום אז לא משנה אם במעון יש אינטראקציה לאורך כל היום ושם זה בא בגלים.

יפעת שאשא ביטון: עדיין, כל פעם כשיש אינטראקציה זה מצולם.

שחר סומך: בשיח מול משרד הבריאות אנחנו הגענו לאיזונים שהם שונים מאשר בחוק הזה.

שחר סומך: בגלל שאנחנו מאפשרים צילום במרחבים שהם פרטיים והרבה יותר מורכבים מבחינת הגנת הפרטיות, אנחנו שמנו סייגים אחרים – כלומר, מצלמות מטושטשות, שאנחנו לא מסוגלים לראות בהן, וגם – צילום שהוא מאוד מקוטע.

שחר סומך: אני לא רואה איך אנחנו משווים בין הזירה הזו שעשינו לה אסדרה מיוחדת ובין הזירה שאנחנו מדברים עליה היום.

יפעת שאשא ביטון: אני משווה במהות.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה – כי מבחינתי לצלם בשירותים ומקלחות ולאפשר למנהל – ואגב, אני לא כופרת, אני חלילה לא רוצה שתשנו את זה שם, להפך – מתוך הכרה שלפעמים צריך לעשות את המעקב, למה לא לאפשר למנהלת מעון?

יפעת שאשא ביטון: במה היא שונה מאותו אדם שמורשה לפתוח את הצילומים?

שחר סומך: אז אל"ף, אנחנו עדיין בשיח על הנושא הזה של מי יהיה מורשה גישה, ובי"ת – שוב, אנחנו בזירה אחרת.

שחר סומך: הזירה כאן היא זירה של מעונות יום - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה לי במהות – אלה חסרי ישע ואלה חסרי ישע.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין, אם הממשלה היתה הולכת אתי היינו מקדמים את החוק הזה על הכל יחד באופן גורף.

שחר סומך: כאן אנחנו מדברים על חסרי ישע שיכול להיות שאין להם אפוטרופוס, שהם דמנטיים והם לא יכולים לדבר עבור עצמם.

שחר סומך: כאן אנחנו מדברים על חסרי ישע שאל"ף- יש להם אפוטרופוס תפקודי שרואה אותם כל הזמן.

שחר סומך: קשישים בבתי אבות יכולים להיות חודש שלם בבית האבות ושאף אחד לא יראה אותם, כלומר, שגם האפוטרופוס החוקי לא מגיע לבקר.

שחר סומך: לכן חשבנו שההסדר צריך להיות, עם כמה שזה מקשה עלינו, יותר פוגעני בפרטיות בגלל שיש לנו כאן מישהו שגר שם, וגם בגלל שיש אדם שאין לו יכולת לדבר עבור עצמו.

שחר סומך: אני חושבת על סבתא שלי שהיא עם אלצהיימר שהיא לא יכולה לבוא ולהגיד – המטפלים פגעו בי.

יפעת שאשא ביטון: אבל גם הילד בפעוטון לא יכול להגיד - - -

שחר סומך: אל"ף, ילד בפעוטון כן יכול לדבר - -

קריאות: - - -

שחר סומך: - - בי"ת, יש מישהו שכל הזמן רואה אותו.

שחר סומך: כלומר, הוא חוזר בסוף היום הביתה - - -

יפעת שאשא ביטון: אז אם ההורה ראה אותו אז לא צריך שהמנהלת תפתח ותראה?

שחר סומך: לא, להפך.

שחר סומך: ההורה יכול לראות שהוא מתחיל להרטיב בלילה, שהוא לא רוצה ללכת לגן, ואז מתעורר החשד שמאפשר פנייה למשטרה.

שחר סומך: לכן, במקרה שיש לנו חולה אלצהיימר שיכול להיות שחודש שלם אף גורם לא בא אתו במגע חוץ מהמטפל שלו - - - בגלל זה מצאנו לנכון, בגלל שיכול להיות שאף אחד לא יפנה למשטרה, לאפשר את הדבר הזה, ושוב – עם סייגים מאוד ברורים, עם הרבה הוראות שהן מחמירות ועם ניסיון למדר כמה שניתן.

שחר סומך: אנחנו מדברים על זירות שונות.

יפעת שאשא ביטון: וחלילה, בלי לכפור במנהלי המחלקות הסיעודיות חס וחלילה, כי זה בדיוק כמו במצב הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני נוטה להאמין שרוב האנשים שם הם אנשים ישרים וטובים שבאים באמת מתוך שליחות של עבודת קודש.

יפעת שאשא ביטון: אבל דווקא שם – מאיפה את סומכת על כך שעכשיו מנהלת המחלקה הסיעודית פתחה וראתה שקורה שם משהו והיא לא מחליטה את זה?

קריאה: ועל אותו משקל – מנהל מעון?

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני אומרת – אני לא מצליחה להבין את ההבדל ואת הפער בין ההסכמה כאן לאי ההסכמה כאן.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני שואלת, כלומר, אני רואה את ההקבלה כל הזמן.

שחר סומך: יש צוות בכיר – הנהלת המוסד, והיא לא גורם שמטפל באופן ישיר בילדים.

שחר סומך: כלומר, ההנחה שלנו היא שהגורמים הפוגעים בקשישים הם בדרך כלל העובדים שהם בדרג היותר נמוך שבאים במגע ישיר, והאפשרות לצפייה היא על ידי הדרג הניהולי.

שחר סומך: המודל של גני ילדים הוא שונה.

שחר סומך: יש מנהלת שהרבה פעמים יש לה צוות סייעות, אבל הרבה פעמים היא - - -

יפעת שאשא ביטון: היא לא חלק מהצוות.

קריאות: - - -

שחר סומך: המבנה ההיררכי של הארגונים האלה הוא שונה.

שחר סומך: מטפלת או בעלת מעון יכולה בעצמה אפילו בלי צוות של סייעות – להפעיל לבד את המעון.

שחר סומך: במוסד גריאטרי או מוסדות כאלה – יש לנו צוות הנהלה ויש לנו את העובדים.

שחר סומך: ההבדל הוא שברגע שיש היררכיה במוסד – יכול להיות שגם נתבדה, ומנהלת תצפה בצילומים, תחבל בהם ולא תדווח, אנחנו רוצים להאמין שזה לא יקרה – אבל ברגע שהחתול שומר על השמנת – כאן הבעיה.

שחר סומך: לכן, הממשלה בתמיכה שלה בהצעת החוק הזו ביקשה שהצפייה תתאפשר רק עבור המשטרה בגלל שמטרות החוק הן מניעה של פגיעה בשלומם וביטחונם של הילדים, והגורם שאחראי לעשות את זה הוא המשטרה.

שחר סומך: אנחנו גם רואים פה ניסיון להכניס תכליות אחרות שהן לא חלק מהתכלית של הצעת החוק הזו, כמו נייר העמדה שהביאו לנו שהמטרה של המצלמות האלה הן גם לפקח - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, זה נושא אחר.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו בו.

שחר סומך: עמדת הממשלה היא שנוכח הזירה הספציפית שאנחנו מדברים עליה – ושוב, החוק הזה תפור למידותיו של מעון, אנחנו לא מדברים פה על זירות אחרות.

שחר סומך: עשינו את ההבחנה הזו כי באמת חשבנו על הצעת החוק הזו שהיא ספציפית לצרכים ולזירה שאנחנו מדברים עליה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר ביושר- כשאנחנו יצאנו עם הצעת החוק אנחנו אפילו יותר רדיקליים ואמרנו – רק בצו של בית משפט ניתן יהיה לפתוח.

יפעת שאשא ביטון: ואז באו ואמרו – אנחנו לא יכולים לקחת את כל התהליך הארוך הזה, גם יש פה משטרה שאפשר לסמוך עליה, אנחנו יכולים לקצר תהליכים – בואו נאפשר את זה לרשויות האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שהמשטרה תוכל להגיע ולצפות במקרה של חשד סביר.

יפעת שאשא ביטון: לשם לקחנו את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני שלמה עם זה.

יפעת שאשא ביטון: דווקא היום, אחרי מקרה שהגיע אלי שבו אני יודעת שהיתה פתיחה על ידי המנהלת ובעקבות מה שהיא ראתה היא מאוד חששה לשם של הגן שלה ואז היה שם בלאגן שלם ושיבוש הליכי חקירה, אני יותר שלמה עם זה שרק המשטרה תשים את היד שלה על הצילומים.

יפעת שאשא ביטון: אבל למה העליתי את זה, ושמתי סימן שאלה גדול?

יפעת שאשא ביטון: אני באמת לא מוכנה שבאופן שיטתי, גם אפילו לא בכוונה, ייצא שאנחנו כל הזמן נותנים הגנה להכל, באופן מאוד מאוד מחמיר – אז פה זה הקשישים, שאני לגמרי שם, ונתנו דוגמאות של כסף, בנקים וכל מיני מקומות אחרים, וכשזה מגיע לילדים אנחנו קצת רופסים בהתייחסות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שהדברים האלה ייאמרו לפרוטוקול כדי שאנחנו כולנו נדע שגם אם אנחנו מקבלים החלטה שהיא שונה ממה שהתקבל במסגרות הסיעודיות, היא ניתנת כשאנחנו שמים את ידינו באופן שלם ומלא שבאמת עשינו הכל, והשיקולים הם מתוך טובת הילדים.

יפעת שאשא ביטון: לכן גם שמתי את הסעיף הזה.

יפעת שאשא ביטון: שקלנו אם להוריד אותו או שהוא יעלה על שולחן הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: ביקשתי שהוא כן יעלה על שולחן הוועדה כי כן חשוב לי לומר את האמירה הזו וכן חשוב לי לתת את הדעת לסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שכשמישהו יסתכל בחוץ על שני הנוסחים ויראה שאצל קשישים אפשר קצת יותר ואצל ילדים אפשר קצת פחות, זה כי אנחנו עדיין עושים את זה בגלל שלומם וטובתם של הילדים ולא בגלל שמישהו מקל ראש בכל מה שקשור להגנה על קטינים.

ינון אזולאי: לגבי מה ששחר סומך אמרה – מנהל מעון ומנהלת מעון, אני לא באמת חושב שאפשר וצריך לתת להם את האפשרות לצפות, כי מה שיקרה – יבוא כל יום הורה ויגיד: אתמול הילד שלי היה כך או אחרת, ובסופו של דבר מנהלת המעון תצטרך להסתכל כל היום רק עם הצפייה הזאת.

ינון אזולאי: לכן זה אמור להיות רק בידי המשטרה ואולי רק לאחר מכן.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואז אנחנו גם יודעים שכשמדובר במקרים בהם צריך ללכת למשטרה ולהגיש את התלונה – זה באמת יהיה רק במקרים שיהיה בהם חשד אמיתי ולא על כל נשיכה או – בואו נגיד את האמת, זה חלק מתהליך צמיחתם וגדילתם של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: לא על כל דבר כזה המנהלת תצטרך כל פעם להתעסק עם הצילומים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שוב לפרוטוקול – אני מקבלת את הגישה הזאת, אני חיה אתה בשלום, אני שלמה אתה לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: חשוב היה לי להגיד את הדברים כדי שאם מישהו יסתכל מבחוץ הוא יבין למה נעשתה פה האבחנה, וזה לא כי מישהו כאן מקל ראש בהגנה על קטינים.

מסעוד גנאים: הלוואי ולא היינו צריכים מצלמות ושום דבר והלוואי והיינו יכולים לסמוך על המצפון של כל אחד ואחת מאלה שאמונים על הילדים שלנו היקרים מהכל.

מסעוד גנאים: האמת, אני מסתובב בין אנשים ששמעו על החוק או ראו את הפרסום שלי על החוק כאשר היתה ישיבה לפני כחודש.

מסעוד גנאים: אין אחד מהם, מההורים, מהתושבים, שלא תומך בהצעת החוק הזו.

מסעוד גנאים: צריך לוודא את האיזון הזה, בין זה שהעניין המרכזי הוא שלומם או ביטחונם של הילדים שלנו, של הקטנים האלה, חסרי הישע, ולאור מה שאנחנו רואים וחווים מההתנכלויות ומה שרואים – הפגיעה הקורעת לב בהם, ובין לא להשתמש במצלמות האלה למטרות אחרות שיפגעו בפרטיות של אחרים או שיפגעו באחרים.

מסעוד גנאים: את האיזון הזה צריך לשמור כל הדרך.

מסעוד גנאים: תודה רבה, ואני מקווה שהחוק הזה יעבור קריאה שנייה ושלישית.

יפעת שאשא ביטון: יעבור, בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע הבא בעזרת ה' נצביע על הצעת החוק בוועדה ומשם נביא את זה למליאה.

יפעת שאשא ביטון: תודה לך חבר הכנסת גנאים על הדברים הבאמת חשובים ועל החיזוק פה של כל האנשים שעוסקים במלאכה.

צחי שלום: הייתי מסכים עם שחר סומך בתפיסה אם החוק היה נוגע רק למקומות פרטיים.

צחי שלום: מאחר והחוק כולל גם את הרשויות המקומיות, אנחנו חייבים לצפות בחומרים.

יפעת שאשא ביטון: מי קבע?

צחי שלום: יש טיפול, טיפול שוטף.

צחי שלום: באף שלב בחוק אף אחד לא מדבר על בקרה שוטפת – האם המערכת עובדת או לא, מי בודק את המערכת, מה יקרה כשיקרה אירוע ולא תהיה מצלמה שעובדת.

יפעת שאשא ביטון: לא היית פה בדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

יפעת שאשא ביטון: אתה מוזמן לעשות שיעורי בית, לראות לאן אתה נכנס.

צחי שלום: קיבלתי חומר, זה לא כתוב שם.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה.

צחי שלום: מבחינת הרשות – אנחנו בדיוק כמו בתי חולים.

צחי שלום: יש לנו צוות שנמצא בגן, יש לנו מנהלת מעון, ויש לנו קב"ט מוסדות חינוך ראו קב"ט שאחראי על הנושא הזה.

צחי שלום: אחד התפקידים של הקב"ט זה לבדוק את האזעקה, לעשות סיורים ולוודא את כל הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על זה.

יפעת שאשא ביטון: ניהלנו על זה שיח שלם בדיון הקודם כי זו סוגיה מאוד מאוד חשובה, כי אמרנו – מה אנחנו רוצים בעיוור, ואז, חלילה, כשנרצה לבדוק נגלה שהמצלמה לא עבדה.

יפעת שאשא ביטון: בניסוח של החוק אנחנו מתייחסים לשעות הפעילות בגן, לשעות שבהם שוהים ילדים.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאתה יכול להגיע אחר הצהריים, בשעה שאין ילדים בגן, לפתוח את המצלמות ולראות שהן אכן מקליטות את מה שקורה באותו זמן, שהן תקינות, שהתאריך הוא התאריך, שהשעה היא השעה.

יפעת שאשא ביטון: אין מניעה לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אתה יכול לפתוח את המצלמות בכל זמן שאין פעילות של הילדים במעון, כך שאנחנו בהחלט מאפשרים את זה, וזה מאפשר בקרה.

צחי שלום: זאת אומרת שכל אחד מהמנהלים יוכל להיכנס למעון - - - אז בעצם יש לו את היכולת לראות מה קורה במערכת.

יפעת שאשא ביטון: לראות מה קורה באותו זמן, לא להחזיר אחורה.

צחי שלום: אני אחדד טכנית – כנראה זה יהיה בלתי אפשרי במערכות שהותקנו בגנים לעשות את ההפרדה הזו.

צחי שלום: מי שיש לו הרשאה לצפות ב on line כנראה יוכל לראות גם אחורה.

יפעת שאשא ביטון: זה בסוף עניין של חוק ומוסריות, ואתה יודע שאתה לא אמור לחטט במה שהיה שם לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: המטרה שלך היא לפתוח אם המצלמה מצלמת או לא.

יפעת שאשא ביטון: תעשה משהו שהוא מעבר – זו עבירה פלילית.

יפעת שאשא ביטון: עלתה פה הצעה, למרות שאני באמת חושבת שאם אנחנו מסכימים במהות אז אין צורך להיות שם, כי אני גם לא רוצה שבסוף זה יהיה פתוח ל on line.

יפעת שאשא ביטון: עלתה הצעה שאם 80% יתנגדו זה לא יהיה – אני חושבת שזה נותן פתח לפריצות יתר.

יפעת שאשא ביטון: בואו נשאיר את זה בצורה הממוסדת.

שימרית שקד גיטלין: אז סעיף (3) שקראתי – יורד.

שימרית שקד גיטלין: ב- (4) היתה אפשרות שבתקנות השר יוכל לקבוע שהם כן רשאים לראות.

שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת שזו הסמכה לתקנות.

שימרית שקד גיטלין: אם הוא ירצה הוא יקבע.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכולם פה תמימי דעים שזה מיותר.

יפעת שאשא ביטון: גם נתנו למעונות פתרונות לכל הצרכים הפדגוגיים ולכל הדברים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: חנן, זה חשוב, כי עלו כאן שאלות והיה חשוב לנו לחדד את זה עבורכם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש שימוש במצלמות גם לצרכים אחרים, טובים – פדגוגיים, לראות את מהלך התפעול בגן, איך יום מתנהל, וכו'.

יפעת שאשא ביטון: כל עוד שמתקינים מצלמה שהיא ארעית, שהיא יכולה לצלם את כל היום, אבל היא לא קבועה, זאת אומרת – היא נמצאת ביום מסוים, בוחנת את פעילות הגן, ואחר כך יושבים, צופים ולומדים ביחד מה שהיה – אין שום בעיה עם זה מבחינת החוק.

יפעת שאשא ביטון: החוק מתיר את זה.

יפעת שאשא ביטון: החוק לא מתיר שימוש במצלמות הקבועות לטובת הדברים האלה, אז ככה שאנחנו בעצם מרוויחים גם את זה וגם את זה.

שימרית שקד גיטלין: אז אני אצטרך לשנות את הסעיף הבא לפי מה שאמרת עכשיו.

שימרית שקד גיטלין: את 8 אני מחזירה.

שימרית שקד גיטלין: אני רוצה לחדד ב-(ב) כי אמרת שהן יכולות להיות מותקנות, רק לא יכולות להיות קבועות.

יפעת שאשא ביטון: לא אמרתי.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי – את יכולה לשים מצלמה שתקליט כל היום.

יפעת שאשא ביטון: באים אחר כך, עושים רפלקציה.

קריאות: - - -

שחר סומך: - - - החוק לא מדבר על זה.

שחר סומך: אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אני מכניסה מצלמה, מסריטה יום או יומיים ואחר כך עושה רפלקציה.

יפעת שאשא ביטון: זה בסדר, זה לא משהו שהוא קבוע.

קרן אוחנה איוס: אבל יש הרבה גנים שנמצאים בתוך בתי מגורים, שחלק ממצלמות האבטחה של הבית פונות גם אל הגן.

קרן אוחנה איוס: הן לא יכולות להיות ארעיות, הן קבועות – לצרכי אבטחה, כי הגן הוא בתוך הבית.

קרן אוחנה איוס: אז מה אנחנו עושים במצב כזה?

שחר סומך: זה אומר שבשעות שיש פעילות של הגן, מצלמות האבטחה לא יפעלו.

קריאה: לא מכוונות אל הילדים.

סיגל מרד: - - -

חנן דגן: - - -

סיגל מרד: אבל את המילה "אבטחה" – תורידי, כי מצלמות אבטחה הן תמיד קבועות, ופה אנחנו מדברים על מצלמות שאינן קבועות, ואבטחה – אנחנו תופסים את זה בשימוש במצלמות בכל השעות שהפעוטות אינם שוהים במעון.

סיגל מרד: ברגע שפעוטות לא שוהים במעון אפשר להשתמש במצלמות אבטחה.

סיגל מרד: בלילה אנחנו רוצים להפעיל מצלמות אבטחה.

סיגל מרד: אין שם פעוטות במעון ולכן החוק ממילא לא חל.

סיגל מרד: לכן, לדעתי, אם אנחנו מורידים את האבטחה ונשארים עם "למנוע שימוש במצלמות בכל השעות שבהן הפעוטות אינם שוהים במעון" – זה מספק לנו את הצורך.

קריאה: יש לנו גם מצלמות על השער, לנכנסים וליוצאים, שזה משהו שחייב להיות קבוע.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אין בעיה עם זה, זה בחוץ.

יפעת שאשא ביטון: זה לא בחוק, זה שני דברים שונים.

קריאות: - - -

אז אקרא את: "אין בהוראות חוק זה כדי למנוע שימוש במצלמות שאינן קבועות או מותקנות למטרות כגון חינוך ואבטחה, או למנוע שימוש במצלמות.

אז אקרא את: .."

יפעת שאשא ביטון: ואז זה מכוון, בעצם, למצלמות אבטחה ולכל הדברים האחרים.

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: אז את רוצה לתת עוד דוגמה למה אנחנו כן יכולים – כגון חינוך - - -

יפעת שאשא ביטון: חינוך, מסיבות – מה, לא נתחיל עכשיו לפרט – יום הולדת, מסיבת חנוכה, מסיבת פורים.

קריאות: - - -

שחר סומך: כי בחוק אנחנו לא רוצים להיכנס לכל התכליות – מה זה חינוך?

שחר סומך: מסיבת הפתעה לילד זה חינוך?

שחר סומך: אז עדיף: "שאינן קבועות או מותקנות.

שחר סומך: .." - - -

שימרית שקד גיטלין: שהמחוקק יסביר לנו מה רוצים.

שימרית שקד גיטלין: זה גם ככה סעיף קשה, כדי להבין מה המשמעות של זה.

שימרית שקד גיטלין: אז לפחות שניתן איזה כיוון מה כן התכוונו לומר.

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: כביכול נוצר פה מנגנון בחוק שיש שני דיווחים – יש את התהליך של הרישוי מתוקף חוק הפיקוח ויש את הדיווח מכוח החוק הזה שהם לא תמיד גם באותו מועד, ואנחנו פשוט חיברנו ביניהם.

יפעת שאשא ביטון: בכל פעם שצריך לדווח מתוקף חוק הפיקוח ידווח גם על המצלמות כי זה חלק מתנאי הרישוי, עניין טכני שרק יוצר הסדרה וגם לא מסרבל את העבודה של הגנים.

שימרית שקד גיטלין: ב-(ב) – מה שעשינו בהמשך, כמו שתיראו, יש תיקונים עקיפים לחוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות ולחוק מעונות יום שיקומיים ובעצם הכנסנו את קיום הוראות חוק המצלמות כתנאי לקבלת רישיון באותם חוקים.

שימרית שקד גיטלין: רק לוודא אתכם, סיגל – שכבר אין לכם צורך ב-9(ב) כי כבר יש לכם סמכויות פיקוח על קיום כל הוראות אותם חוקים - - -

סיגל מרד: נכון.

שימרית שקד גיטלין: ואין לכם צורך ב-9(ב).

סיגל מרד: לא, אני לא צריכה סמכות מיוחדת לפיקוח על הוראות חוק המצלמות כי ברגע שדחפתי את זה כתנאי בתנאי הרישיון בסעיף 6 אז ממילא מוקנית סמכות.

גיא פורגס: אבל יש פה שתי הערות – אחת, לוודא שזה לא תנאי מתנאי האישור הזמני, אלא רק מתנאי הרישיון.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: אתה מחויב במצלמות גם ככה.

גיא פורגס: לא.

גיא פורגס: מ-2020.

גיא פורגס: אישור ראשוני זה מ-2019.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: תכף נגיע לתחולת החוק ואתה תראה.

גיא פורגס: צריך שהוראת המעבר לא תסתור את ה - - -

יפעת שאשא ביטון: היא לא תסתור כי אנחנו מאוד דייקנו בתחולת החוק.

שימרית שקד גיטלין: התיקונים העקיפים – קבענו שהתחילה שלהם היא ב-2020, אבל יכול להיות, אם לא יהיו לכם תקנות ב-2020 וחלק מהמעונות עדיין יהיו עם האישורים הזמניים האלה, אז האישור הזמני כן כולל את זה.

יפעת שאשא ביטון: בוא נדבר על זה בצורה מסודרת בתחולה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אקדים את המאוחר ואני אומר כדי שתבין – מה קורה כאן?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו קבענו סעיף תחולה למי שיש מצלמות כבר עוד לפני יום החלת החוק, ומי שלצורך העניין יתקין מצלמות אחרי אישור החוק.

יפעת שאשא ביטון: ואז, התחולה משתנה, כי חלקם יהיו מספטמבר 19, וחלקם – מספטמבר 20.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יהיו שנתיים של הסתגלות.

יפעת שאשא ביטון: אז בוא נשאיר את זה לסעיף שם, ואז אתם תדעו גם מה ייכנס בתוך הרישיון הזמני/קבוע בכל אחד מהמקרים האלה.

גיא פורגס: עוד משהו בהקשר זה – שזה הפיקוח.

גיא פורגס: האם הפיקוח שואב את הסמכות שלו מחוק הפיקוח אז אני רק רוצה לוודא שהפיקוח על המצלמות יכול להתבצע באמצעות מיקור החוץ שאנחנו עושים בחוק הפיקוח, כי העמדה שלנו היתה ונשארה על יכולות האגף, של מפקחי האגף לפקח על הדבר הזה.

גיא פורגס: אני מציף את זה כאן – אם אנחנו מבטלים את הסיפור הזה ואנחנו מכפיפים הכל לחוק הפיקוח, שגם אתן מכירות את חוק הפיקוח, אז אני לא רוצה שיהיה מצב שרק מפקח מטעם האגף הוא זה שייכנס לראות אם יש חיבור אלחוטי, או אם זה 30 יום או בלי קול.

גיא פורגס: זה משהו שהמפקחים לא יודעים והם לא צריכים להתעסק אתו.

גיא פורגס: הם צריכים להתעסק בשלומם ובטיחותם של הילדים, לראות שהמנהל מתנהל נכון.

גיא פורגס: זו שאלה שאולי יותר מתאימה ל-14, לתיקון.

יפעת שאשא ביטון: משום שמדובר פה כביכול בסוגיה טכנית ומשום שממילא יש לנו על מפעיל המעון - - - צריך לוודא שהכל עובד ותקין, אז אני עכשיו לא נכנסת לסוגיה אם זה המפקח שמועסק ומקבל שכר ממשרד העבודה והרווחה או במיקור חוץ.

סיגל מרד: בעיניי זה די ברור שיש לנו את פרק ד' שאומר שלשם קבלת החלטה לפי סעיף 6 אתה רשאי להסתייע – זה כן שאלה של אם תגדיר את זה בתוך רשימת התיוג אתה תצטרך להתייחס לרכיב הזה במסגרת רשימת התיוג - - -

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, זה משאיר לכם את הבחירה איך לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה בסדר גמור.

יפעת שאשא ביטון: כל יום יש הכרעה או פעילות , לא?

קרן אוחנה איוס: אבל לא כל יום יש טכנאי שעובד אחרי שעות הפעילות.

קרן אוחנה איוס: הגן עובד 7/5.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רואה שום בעיה, בעיניי זה עכשיו להיכנס לנבכי - - - השאלה היא קצת קטנונית.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לתאם עם טכנאי, וכולם יידעו את האילוצים בשטח, אתם לא תהיו המעון היחיד במדינת ישראל שנמצא בסיטואציה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לתאם עם טכנאי בשעות הצהריים, אם לא של אותו יום אז של יום אחרי.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק כמו שאנחנו קובעים עם טכנאים שונים שמגיעים בזמנים שונים גם לדברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אני גם לא יודעת מה הבעיה בעניין שטכנאי יבוא לתקן את זה בזמן פעילות?

יפעת שאשא ביטון: הרי הפעילות מתרחשת ממילא.

יפעת שאשא ביטון: רק בשביל לחבר ברמה הטכנית, לדאוג שהמערכת תעבוד, ומקסימום אחר כך בודקים את התקינות שלה.

שחר סומך: הרעיון הוא לא לאפשר גישה לצילומים.

יפעת שאשא ביטון: אין גישה לצילומים כרגע, אין צילומים.

חנן דגן: הוא לא צופה אחורה.

שחר סומך: אני רוצה לראות אם החוק בכלל מונע את זה.

יפעת שאשא ביטון: ובכל זאת אני רוצה שלפרוטוקול – כדי שיראו שאנחנו באמת חושבים על הדברים עד הסוף ולא רק שולפים ממה שאפשר ואי אפשר.

יפעת שאשא ביטון: על פניו ברמה הטכנית – כן, אפשר לדאוג שטכנאי יבוא אחרי שעות העבודה, כי זה החוק.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני חושבת על זה שאנחנו יכולים להפסיד יום צילומים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להפסיד חומר.

יפעת שאשא ביטון: ממילא כשהוא מגיע כולם רואים שהוא מגיע, יודעים שיש נוכחות של בן אדם, והוא בסך הכל מסדר את המצלמה שתשוב לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: אין פה צפייה, אין פה מעקב.

יפעת שאשא ביטון: יש פה תיקון לשמו, וזהו.

שחר סומך: אז יש לנו פה את סעיף 7 שלא מאפשר: "לא יצפה אדם בצילומים לפי חוק.

שחר סומך: .." - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל הוא לא צופה בצילומים.

יפעת שאשא ביטון: הוא רק מתקן.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא צופה בצילומים.

שירן יחיא: - - -

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שהוא לא בא לצפות.

יפעת שאשא ביטון: הוא גם לא צופה בצילומים, הוא מתקן את המצלמה, אין לו במה לצפות כי המצלמה תקולה.

יפעת שאשא ביטון: הוא צריך להפעיל אותה חזרה.

יפעת שאשא ביטון: אנשים יודעים שהוא שם.

יפעת שאשא ביטון: מנהלת הגן, בהתאם לחוק הפיקוח חייבת ללוות אותו, או מישהו מטעמה.

שחר סומך: הדלתא שמטרידה אתכם היא – שהמצלמה תקולה, תיקנתי אותה.

שחר סומך: בשנייה שאני מפעיל אותה – צפיתי בצילום, אז עכשיו עברתי על החוק?

שחר סומך: זה מה שאתם אומרים?

יפעת שאשא ביטון: באיזה צילום?

יפעת שאשא ביטון: הוא בסך הכל מוודא שהמצלמה עובדת והולך לדרכו.

צחי שלום: יכול לקרות מצב שיש 6 מצלמות בגן, לא אחת.

צחי שלום: אחת התקלקלה והיא בא לתקן.

צחי שלום: השאר משדרות, הוא יכול לראות את השידור שלה גם כשהוא רואה - - -

יפעת שאשא ביטון: הוא לא רואה את השידור, הוא רק רואה שזה עובד.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו קצת גרידיים בסיפור הזה, אני מוכרחה להגיד.

יפעת שאשא ביטון: הרי מה הסיפור?

יפעת שאשא ביטון: בואו נעשה את האבחנה – אדם שבא, מתקן וממשיך הלאה.

יפעת שאשא ביטון: הוא הרי לא רואה את השידורים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם לוקחים בחשבון שיש שם אנשים שיודעים שהוא נמצא שם – אז מה הבעיה רק להתיר תיקון?

שחר סומך: אנחנו מסכימים על המהות – הוא לא הולך עכשיו לצפות בצילומים, לא הולך לפתוח אותם, לא הולך להעתיק אותם.

שחר סומך: ההנחה שלי היא שתמיד עדיף לעשות את זה, להרחיק אותו מהמאגר כמה שאפשר.

שחר סומך: אני לא יודעת מי הוא האדם הזה, אני לא יודעת - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, ירחיקו אותו.

יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה עכשיו אם הוא מורחק אחרי הצהריים או בבוקר?

חגי פורגס: יש גורמים שאסור להם להיכנס למעון במהלך היום.

חגי פורגס: יש דברים שהם SOS וחייבים לבוא, אבל אם הם אנשים שצריכים לטפל בתחזוקה השוטפת הם לא יכולים להיכנס בזמן פעילות שוטפת של המעון.

חגי פורגס: אני לא רוצה שילדים ייחשפו לכל מיני אנשי מקצוע שאני לא יודע מי הם.

קריאות: - - -

חגי פורגס: יש גורמים שלא יכולים להיכנס למעון במהלך היום.

חגי פורגס: אם זה טכנאי שצריך לסדר את המצלמות הוא לא יכול להיכנס.

חגי פורגס: זה לא מקרה חירום.

חגי פורגס: זה משהו טכני ומבחינתנו איש מקצוע כזה לא יכול להיכנס - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד נתלבט בסוגיה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אני אישית לא רואה בזה בעיה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם לא חושבת שזה כופר במהות החוק.

יפעת שאשא ביטון: מצד שני, גם יש פתרונות – כלומר, העניין הטכני הוא שאנשים יודעים שאין מה לעשות, באים לתקן.

יפעת שאשא ביטון: כמו שהרבה עבודות נעשות אחרי שעות הפעילות בגן אז גם זה יכול להיעשות אחרי שעות הפעילות בגן.

יפעת שאשא ביטון: אם נמצא לזה פתרון משפטי – נעשה את זה, ואם לא גם אין בעיה שזה יישאר ככה.

יפעת שאשא ביטון: מה שלי חבל זה שאנחנו יכולים למצוא את עצמנו יום, יומיים בלי שידור כלל, אבל גם כאן צריך יהיה לדווח או לסמן ביומן כי אם חס וחלילה יהיה חשד ויבואו ויראו שיש פער במצלמה, מכיוון שיש חור שבו זה לא צולם, אז שזה לא יהיה מחשד לשיבוש הליכים או משהו.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מסדרים את הסיפור הזה.

שירן יחיא: שלא יהיה בכוונת זדון למנוע - - - יגידו שהטכנאי יכול לבוא רק עוד שבועיים.

יפעת שאשא ביטון: אין טכנאי עוד שבועיים.

יפעת שאשא ביטון: צריך להיות להם אינטרס לעשות את זה כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: טוב, נמשיך.

שימרית שקד גיטלין: סעיף 9 עונשין.

שימרית שקד גיטלין: פה אני שוקלת להוסיף את הנושא של הפרסום.

שימרית שקד גיטלין: יכול להיות שזה כבר נכלל בעצם זה שנעשה בהם שימוש.

שימרית שקד גיטלין: אני אבדוק את זה עם המחלקה המשפטית, אבל אני מציעה שאם לא אז נוסיף את הפרסום, זאת אומרת, את העבירה הפלילית על הפרסום, ואם כך אז צריך גם ב-7 להוסיף את זה, כי כל הסעיף הזה נובע מ-7.

שימרית שקד גיטלין: שימו לב גם שהעבירה הפלילית היא לא על הצפייה.

שימרית שקד גיטלין: הצפייה היא אסורה מכוח החוק, זה אסור לצפות, אבל האיסור הפלילי הוא על העתקה, העברה, או לעשות בהם איזשהו שימוש.

קריאה: גם לא של הטכנאי - - -

שימרית שקד גיטלין: לא, זה אסור, זה אסור.

קריאה: בסדר, זו הפרה של חובה חקוקה ותביעת נזיקין, או משהו – זה ממש פינה של פינה, של פינה.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת – אני לא רואה פה שום בעיה מהותית.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם לא חוקתית מבחינת מה שכתוב כאן, כי הוא לא בא לצפות, הוא לא צופה, לא עושה שימוש – הוא מתקן תקלה.

יפעת שאשא ביטון: הוא נמצא בנקודה מאוד מסוימת בזמן, כשיודעים על נוכחותו וגם מלווים אותו.

יפעת שאשא ביטון: זה על פי חוק, ככה שאני חושבת שזה באמת יכול להשאיר לכם את זה פתוח מבחינת הפרשנות.

קריאה: זה נראה לי זוטי דברים, ושיקול הדעת שלכם אם להביא את הטכנאי כשהילדים בגן - - -

יפעת שאשא ביטון: נשאר שלכם.

יפעת שאשא ביטון: כל עוד לא הסתקרנתם והלכתם אחורה כדי לראות את הדברים אני חושבת שזה משאיר לכם את המקום.

יפעת שאשא ביטון: לא רואה בעיה.

אני ממשיכה בקריאה: סיגל, עולה פה שאלה האם השר גם מוסמך להתקין תקנות בנושאים ששר המשפטים מוסמך גם להתקין אותם?

סיגל מרד: לא, אין חפיפה.

סיגל מרד: אלה נושאים שאמרנו – אנחנו לא מבינים בהם, זה לא עולם התוכן והמקצועיות שלנו ולכן שר המשפטים, בהיותם מובילים את העולם של הפרטיות והסייבר - - -

יפעת שאשא ביטון: ואני התעקשתי שגם הבט"פ יהיה כאן בגלל העניינים הטכניים שעלו כאן בדיון הקודם.

שימרית שקד גיטלין: אני רק אציין שהתקנות האלה הן לא חובה כרגע.

שחר סומך: עלתה כאן הערה האם הרשות להגנת הסייבר צריכה להיות גם חלק מהנושא של התקנות כי אנחנו הרשות להגנת הפרטיות.

יפעת שאשא ביטון: גם אתם וגם הבט"פ וכל מי שחושב שהוא צריך מידע נוסף יכול להתייעץ עם כל מי שהוא חושב שיכול לסייע לו, כך שאין צורך להזכיר את זה בחקיקה.

שימרית שקד גיטלין: אז רק אני רוצה להדגיש – לא מדובר בתקנות שהן חובה.

שימרית שקד גיטלין: אין פה חובה להתקין תקנות, והתקנות הן לא באישור הוועדה.

סיגל מרד: אבל אז זה כן מעורר שאלות, כי היום עלו הרבה הערות של חבר הכנסת רוזנטל שמעלות פה קושיות, וסליחה שאני מקדימה – זה לגמרי משליך לשאלת התמיכות שיינתנו לצורך רכישת המצלמות וזה דבר שקשור בדבר.

סיגל מרד: אני יודעת לפרסם כללי תמיכה.

סיגל מרד: אני אקח יועץ, נניח, ודרך זה אבוא ואקבע את הדברים, אבל עלו פה כל מיני סוגיות שאני מראש אומרת שאין את הידע במשרד.

סיגל מרד: אם לא יהיו תקנות התמיכות שאנחנו ניתן תהיינה מנותקות מה - - -

יפעת שאשא ביטון: סיגל, אנחנו בכוונה לקחנו בבסיס החוק כל מיני עקרונות שחשובים לנו ואנחנו לא זזים מהם.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור שהמצלמות לא תהיינה מחוברות לקו אינטרנט - - -

סיגל מרד: כל מה שכתוב כאן אני יודעת לעגן במבחני תמיכה, זו לא בעיה.

יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל – זה הבסיס.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, האם באמת נלך לתוכנה של הצפנה או של כל מיני דברים שאנחנו בעצמנו לא יודעים את המשמעותיות שלהם – אנחנו עושים את המקסימום כדי להגן במתכונת שיש לנו על הפרטיות של הילדים ושל העובדים.

יפעת שאשא ביטון: בואי, עד כמה נרחיק שם לכת?

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת להגיד.

יפעת שאשא ביטון: גם יכול להיות שיבוא הבט"פ ויגיד – זה לא באמת שם, אלא אם כן תהיה איזושהי פריצה מאוד מאוד גדולה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו כן נותנים במסגרת החוק, עוד לפני שהתקנו את התקנות, את ההגנות המקסימליות, ההגנות המירביות לילדים.

יפעת שאשא ביטון: אם מישהו יחליט שיש כאן משהו נוסף שצריך לעשות כי יש שיקולים נוספים אז אנחנו נדע במסגרת התקנות.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שהם בעצמם יבואו אלינו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שצריך להוסיף משהו על מה שיש כאן, לפחות מתוך הדיונים שהיו עד כה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הדברים שנכתבו כאן לא נכתבו בעלמא.

יפעת שאשא ביטון: הם נכתבו אחרי שיח מאוד מאוד ממושך, גם עם יחידת הסייבר, גם עם היחידה להגנת הפרטיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בשיח מתמשך, אז אני לא חושבת שאנחנו כופרים.

סיגל מרד: אני, מתוך חובת הגינות אליך, יושבת הראש, ולכל הנוכחים ולחבר הכנסת רוזנטל – משקפת.

סיגל מרד: כלומר, יש פה שאלות שעלו שמבחינתנו זה סימן שאלה ענק.

סיגל מרד: אנחנו לא מעולם התוכן הזה, אנחנו לא מבינים בזה, אנחנו לא נדע גם לתת את הדעת בלוחות הזמנים שקבועים על אותן סוגיות בלי שיהיו תקנות.

יפעת שאשא ביטון: משום כך ביקשנו גם שהבט"פ יהיה שותף.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני רק מזכירה לכם שכשהחלטנו על הכניסה של הבט"פ זה לא היה דווקא מהמקום של הפרטיות, זאת אומרת, שם הרגשנו שכן כיסינו את זה – אלא מהמקום של איזה סוג של מצלמות בגלל הרזולוציה, כדי שהם יוכלו לשמש באמת כראיות אמיתיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יותר נגענו בצד הטכני של מה נכון ובאיזה זוויות להתקין את זה, ופחות בסוגיה של הפרטיות שמבחינתנו לפחות הרגשנו שכיסינו.

יפעת שאשא ביטון: אז אם יעלו דברים נוספים אנחנו בהחלט נתייחס.

יפעת שאשא ביטון: אם רוצים לקבוע זמן לתקנות שהם יהיו חייבים להתקין מבלי לפגוע בתחולת החוק – אמרתי, אין לי בעיה.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שיוסיף – מבורך.

סיגל מרד: אבל כאן יושבים אנשי משרד המשפטים.

סיגל מרד: אתם מסוגלים להתקין כאן תקנות?

סיגל מרד: זה משהו שהוא על השולחן ?

שחר סומך: אז אל"ף, זה לא בתוכניות העבודה משום שאת רוב ההערות המהותיות שבדרך כלל מופיעות בתקנות אנחנו כבר כללנו בחוק.

שחר סומך: ככל שצריך להכניס להערת הסייבר את הנושא של רכיבי קישור לאינטרנט – אפשר להוסיף את זה.

שחר סומך: כיום יש תקנות אבטחות מידע כלליות שחלות.

שחר סומך: אז מבחינתנו החוק הזה יכול לפעול - - -

סיגל מרד: בלי עוד בסיס?

סיגל מרד: בלי עוד תוספת של - - -

שחר סומך: כיום זה גם לא בתוכנית העבודה.

שחר סומך: אני גם אגיד משהו אחר - - -

סיגל מרד: האם (ב) לא מיותר לגמרי?

סיגל מרד: נניח שאנחנו צריכים היום תקנות הרי תקנות יכולות להשתנות גם בעוד חמש שנים ויכולות להשתנות לפי השינויים הטכנולוגיים.

סיגל מרד: מבחני התמיכה הם רק ביחס לתקופת המעבר.

סיגל מרד: התקנות ישתנו, יכול להיות שזה יהיה בעוד 5 שנים, אם פתאום יחליטו להתקין מצלמות ביומטריות ונגיד שאנחנו לא מוכנים לדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו צריכים להשאיר את זה פתוח.

קרן אוחנה איוס: - - - את אישור הוועדה כי אז אנחנו לא נהיה שותפים לקבלת החלטות, אם זה יתנהל מאחורי דלתות.

קרן אוחנה איוס: אנחנו לא שם.

קרן אוחנה איוס: אנחנו רוצים להיות שם.

קרן אוחנה איוס: לנו חשוב שזה יהיה באישור הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: אם יהיו חוקים שישתנו שלא קשורים לזה אבל החוק הזה יהיה כפוף אליהם אז זה לא חשוב עכשיו אם נשב כוועדה, כן או לא.

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: אז – תקנות לפי סעיפם (א) ו-(ב) יהיה באישור הוועדה.

שימרית שקד גיטלין: הוועדה, אני אגדיר אותה - - - לפיקוח על מעונות יום לפעוטות, זו ועדה מוועדות הכנסת שחוק זה הוא מתחום ענייניה שקבעה ועדת הכנסת והודיעה על כך לכנסת.

אני ממשיכה: זו הצעה שלנו, אני מבינה שבכל מקרה יתקיים על זה דיון.

אני ממשיכה: אני רק אומר מה המשמעות של ההצעה.

אני ממשיכה: ההצעה אומרת שבעצם המנהל יוכל לא לתת פטור מלא אלא פטור חלקי, זאת אומרת – הוא חייב לקיים לדוגמה את (3) אבל לא חייב לקיים את אישור הצפייה, זאת אומרת, הוא יכול לקבוע איזשהו פטור חלקי.

אני ממשיכה: (4) מעון יום לפעוטות ש-80% מהורי הפעוטות השוהים בו התנגדו בכתב להפעלת מצלמות במעון בהתאם להוראות חוק זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שימו לב.

יפעת שאשא ביטון: (1) – אין בעיה.

ורד וינדמן: אני רוצה להביע את עמדתנו שוב.

ורד וינדמן: זה מוציא משפחתונים רבים שנמצאים במקומות מגורים, והמשמעות היא שבכל המשפחתונים האלה, שבחלק מהיום זה משמש כמעון לכל דבר ועניין, פה לא יהיו - - -

יפעת שאשא ביטון: ושבחלק מהיום זה משמש מגורים, או גם במהלך - - -

ורד וינדמן: כן, אני לא רוצה שזה יחול כאשר הילדים הולכים הביתה, אבל היא צריכה לעבוד בזמן שהילדים נמצאים, וזה גם לכל דבר ועניין - - -

יפעת שאשא ביטון: משום שכבר דיברנו על זה, ואנחנו לא יכולים לאכול את כל העוגה, מה לעשות, במקרה הזה, ואנחנו מבינים את האיזונים פה במקרים שבהם מעון מתקיים בסלון, בסלון אמיתי של בית שבו גם תוך כדי יום יש ילדים, או יש עוד בני משפחה שמסתובבים שם.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להבין את הבקשה של שרת המשפטים ולייצר את האיזון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו באופן מפורש שמרחבים שנמצאים בתוך בית, לצורך העניין, אבל מוקצה מרחב שהוא רק מעון וזה מה שמתקיים בו, והוא לא משמש למגורים – שם כן יהיו מצלמות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהאיזונים האלה הם הוגנים ונכונים, ודיברנו בהם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדבר על (3) ועל (4).

יפעת שאשא ביטון: (3), ותקנו אותי אם אני טועה – אני לא חושבת שצריך לאשר לשר, אני לא חושבת שבכלל צריך להכניס אותו למקום הזה שבו הוא יחליט אם הוא יכול לפטור מעון כזה או אחר.

יפעת שאשא ביטון: אם החלטנו שהחוק הוא גורף –הוא גורף.

יפעת שאשא ביטון: מה הוא יחליט?

יפעת שאשא ביטון: שהוא מחריג מעונות מסוים כי - - - אני חושבת שזה פתח לא טוב גם עבור השר.

יפעת שאשא ביטון: זה מעמיד את השר במקום שלא נכון לו להיות.

יפעת שאשא ביטון: קובע החוק באופן גורף שנכנסים כל המעונות, קובע החוק שיש סייגים של מקום מגורים – ותכף נדבר על העניין של התנגדות הורים, אני לא חושבת שצריך להשאיר פה פתח לשום דבר.

שחר סומך: אני רק מזכירה שהתחלנו בהצעת החוק כשהיא וולונטרית והשרה הסכימה להחיל אותה כחובה בשלושה תנאים:

שחר סומך: תנאי אחד זה בתי המגורים, תנאי שני זה שהשר הממונה יוכל לקבוע פטור, ותנאי שלישי זה הסירוב של ההורים.

שחר סומך: כלומר, אני לא יודעת עד כמה זה עניין של הסכמת הממשלה אלא יותר התנאים שבהם הממשלה החליטה להחיל את החובה בתנאים כאלה.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם תבואו לשרה ותגידו לה שהיא תצטרך לעמוד – או להעמיד את השר הממונה ככזה שנתון תחת לחצים בשביל לתת פטור כזה או אחר, אני חושבת שגם היא לא תרצה שהם יהיו במקום הזה, לא היא ולא השר האחר.

יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שהדבר הזה פשוט צריך לרדת.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא מוסיף שום דבר, כי אחרי שאנחנו בעצם נתנו את כל הסייגים ותפרנו את החוק הזה בצורה שהיא מאוד הדוקה – אין שום סיבה להחריג מישהו.

יפעת שאשא ביטון: כבר אנחנו קובעים מי מוחרג.

שחר סומך: לא.

שחר סומך: הסעיף של ההחרגה הוא – אל"ף, ברשות של השר, ובי"ת יכול להיות שצריך לקבוע פה אמות מידה למתי הוא יוחרג.

יפעת שאשא ביטון: מה אמות המידה?

יפעת שאשא ביטון: איזה ילד במדינת ישראל לא זכאי שתהיה לו ההגנה של המצלמות, לצורך העניין, כל עוד הוריו רוצים בכך?

שחר סומך: למשל, בגן שבו הגננת תוכיח בכל אמצעי אחר שהיא מגנה על הילדים - - -

יפעת שאשא ביטון: איך היא תוכיח?

ורד וינדמן: זה מופרך, מופרך לחלוטין.

שחר סומך: אנחנו בסיטואציה שאני לא יודעת לצפות.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: אין לך שום דרך.

יפעת שאשא ביטון: גם ראינו במסגרות שהן לא רק מפוקחות, במסגרות של משרד החינוך גננת של 35 שנה, מלאך אמיתי שהיתה כנראה לאורך 34 שנה, ומשהו הסתובב שם בשנה האחרונה והיתה שם אלימות מאוד מאוד קשה.

יפעת שאשא ביטון: זו היתה גננת עם ההשכלה הנדרשת, עם הכשרות לאורך כל השנים, עם חוות דעת מפה ועד להודעה חדשה שבאמת, נותנות לה את החיבוק, ומה לעשות?

יפעת שאשא ביטון: קרה שם.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, אמרו ההורים בצורה מפורשת שלולא היו רואים לא היו מאמינים לעולם.

יפעת שאשא ביטון: אז אני לא חושבת שיש ילד במדינת ישראל ששווה פחות מילדים אחרים כי אנחנו סומכים יותר על מי שנמצא שם.

שחר סומך: אני רוצה להניח שהשר לא פוטר את החברים שלו.

קריאות: - - -

קריאה: אין לנו שמץ של מושג איזה נסיבות בכלל מצדיקות מתן פטור ואנחנו לא רוצים את הסעיף הזה, אז אנחנו לא - - -

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד, שחר – השר יכול להיות נתון תחת הרבה מאוד לחצים שאני מקבלת אל המשרד שלי ממעונות שנמצאים תחת סמל היום ואומרים – כן, כן, אנחנו בעד מצלמות, אבל לא אצלנו.

יפעת שאשא ביטון: קחו את הגנים הפרטיים ותעשו מה שאתם רוצים, אותנו תפטרו.

יפעת שאשא ביטון: למעונות עם סמל יש כוח, ואם אנחנו לא נשחרר את השר מהלחץ הזה אנחנו יכולים למצוא את עצמנו במקום שאנחנו מאוד מאוד לא רוצים להיות בו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם שרת המשפטים, אם תסבירי לה את הדברים האלה, אני בטוחה שהיא תבין שאנחנו לא צריכים להעמיד אותם.

שחר סומך: בגלל שזה לא מופיע בהחלטה של ועדת השרים אלא הבנתי שזה שיח מול השרה – אז אני מבקשת שהות להתייעץ אתה ולחזור.

יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה.

קריאה: תסבירי לה, אבל, שזו פגיעה בשוויון בין ילדים.

קריאה: אנחנו גם לא נסכים לזה, עם כל הכבוד לכוח של המעונות.

יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה, רק חשוב לי שתסבירי לה את המהות כי אנחנו נשים את השרים ולא משנה מי זה – היום זה פלוני ומחר זה אלמוני.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה מי השר, אנחנו פשוט נעמיד אותם במציאות שאנחנו לא רוצים שהם יהיו בה.

יפעת שאשא ביטון: יש חוק, קבענו את הסייגים, השרה קבעה בעצמה את הסייגים, אנחנו מקבלים אותם באהבה אבל לא צריך להשאיר את זה עוד פתוח.

קריאה: אני אבקש רק להשלים – זה לא רק שהשר יהיה נתון ללחצים, זה גם שהשר קובע קריטריונים שהם לא מתחומי המקצועיות שלו.

קריאה: זה גם איזשהו עניין שהוא בעייתי.

איילה ויינשטיין: במידה וכן תינתן אפשרות לפטור – זה יכול להיות גם פטור מסעיף 7?

יפעת שאשא ביטון: אני לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נסיר את הסעיף הזה.

איילה ויינשטיין: חשוב לי לוודא שבמידה וכן יהיה שם, שאנחנו לא חושבים שזה סביר שייקבע פה יישום - - -

יפעת שאשא ביטון: לגבי (4).

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי גם בפתיחת דבריי בדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, לא מקובל בכלל שאנחנו מסכמים משהו בוועדה ואחר כך בוועדת השרים עולה משהו אחר שהוא בניגוד לעמדת הוועדה ולעמדה של מי שישב כאן סביב לשולחן.

יפעת שאשא ביטון: ולכן, גם אם רוצים לשנות את הזה לצורך העניין לאחוזים אחרים – מחצית או כל אחוז אחר, היה צריך להביא את זה חזרה לשולחן הוועדה ולדון מחדש.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני כופרת בשינוי של מחצית ההורים.

יפעת שאשא ביטון: יותר מכך, אני גם לא מוכנה שזה יהיה מחצית ההורים.

יפעת שאשא ביטון: קבעה שרת המשפטים 80%?

יפעת שאשא ביטון: רוצים לדון על אחוז אחר – נקיים את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שזה יהיה רוב מוחלט של ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה להעמיד הורים במצב שבאו לגן שהם יודעים שיש מצלמות, הם בחרו בגן הזה, ופתאום הם מגלים שבגלל שמחצית מההורים לא רוצים אז הם לא נמצאים במקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת התייחסות, וגם ביקשתי שתוך כדי אתם גם תנהלו שיח עם משרד ראש הממשלה, תבקשו להחזיר את המצב לקדמותו, כמו שדיברנו בדיונים הקודמים.

אחז אגם: אז ראשית, אנחנו באמת גם תומכים ב-80% וחושבים שזה חשוב שיהיה רוב מוחלט.

אחז אגם: מה שכן – אנחנו מבקשים שהסעיף הזה יתייחס למה קורה אם הוחלט דבר כזה.

אחז אגם: הרבה פעמים מדובר במערכת הסכמית עם הגן הפרטי, והגן הפרטי לא נותן להורה להשתחרר, והורה שכבר נרשם תקוע, במירכאות, בתוך גן שהחליט שאין בו מצלמות והוא בחר במצלמות.

אחז אגם: לכן אנחנו מבקשים שככל ויוחלט שלא יהיו מצלמות לאחר שמלכתחילה כן היו אמורות להיות מצלמות, אז יאפשרו להורים להשתחרר מההתחייבות כלפי הגן והוא יוכל לעבור לגן אחר.

יפעת שאשא ביטון: זה משהו שאנחנו צריכים לדון בו ברמת הוועדה?

קרן אוחנה איוס: אני אסביר איפה יש בעייתיות.

קרן אוחנה איוס: הורים נרשמים לגן פרטי לפעמים למחזור שהוא יותר משנה.

קרן אוחנה איוס: ילד מגיע מגיל שנה עד שנתיים ו-8 חודשים.

קרן אוחנה איוס: יכול להיות שבשנה הראשונה יש הסכמה של 80%.

קרן אוחנה איוס: ואז, בשנה שלאחר מכן, ילדים חדשים שנקלטים מפרים את האיזון של רוב אל מול - - -

יפעת שאשא ביטון: בסך הכל מה שנאמר – תשחררו את הילדים.

יפעת שאשא ביטון: זו פנייה אליכם.

יפעת שאשא ביטון: אל תחזיקו אף אחד בכוח.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה לגיטימי.

אחז אגם: אבל זה משהו הסכמי ואז זה תלוי בשיקול דעתו של הגן.

אחז אגם: אנחנו לא רוצים שזה יהיה.

קרן אוחנה איוס: אז אולי זה צריך להיות מעוגן בחוזה, בחוזה ההתקשרות.

ורד וינדמן: זה רק מוכיח את זה שה-80% צריך להיות חובה, וזהו.

ורד וינדמן: בטח לא פחות.

יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את האמת, יש גם קבוצות, חריגות, שלא רוצות מצלמות בגן מכל מיני סיבות.

יפעת שאשא ביטון: אני לא באה ואומרת שאני באה וכופה על כולם.

יפעת שאשא ביטון: זה החוק, זה הכלל.

יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים לשנות אותו?

יפעת שאשא ביטון: שיהיה מעל 80%.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת ביושר –אני מתקשה מאוד לראות סיטואציה כזו שיש 80% של הורים שלא רוצים מצלמה.

יפעת שאשא ביטון: מאוד מתקשה.

שחר סומך: לצערי משרד ראש הממשלה שביקש את התנאי זה לא נמצא כאן, ואני אנסה לדברר אותו למרות שגם בוועדת השרים לא נכחתי, אבל אני אנסה להביא את הדברים כפי שהוסברו לי.

שחר סומך: בדיון השני של ועדת השרים בהצעת החוק הזו משרד ראש הממשלה הציף בעיה שלפיה הוא לא מכיר אף מקום בעולם שמשית רגולציה כמו שאנחנו משיתים היום.

יפעת שאשא ביטון: באמת?

יפעת שאשא ביטון: בבנקים הוא לא עושה את זה?

שחר סומך: לא, אנחנו מדברים על גני ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אל תגידו לי רק גני ילדים.

יפעת שאשא ביטון: שראש הממשלה יגיד לי – בבנקים הוא אפילו לא נותן לעובדים את האפשרות לבחור אם כן או לא.

שחר סומך: אבל יש הוראה שהמחוקק מחייב להתקין מצלמות.

שחר סומך: זו פעם ראשונה שבחקיקה ראשית מחייבים התקנת מצלמות בבתי עסק.

יפעת שאשא ביטון: זה בתי חינוך.

יפעת שאשא ביטון: תגידי לראש הממשלה שזה בתי חינוך.

יפעת שאשא ביטון: זה לא בתי עסק.

שחר סומך: בתי חינוך.

שחר סומך: ההסכמות היו – נכון, בהתחלה 80%, ואז ממשרד ראש הממשלה באו ואמרו – יש לנו היום אפשרות להתנגד כשאנחנו מדברים על קניין של אנשים בתוכניות כמו תמ"א 38 – הסעיף של ההתנגדות הוא של 40%.

שחר סומך: בגלל שפה אנחנו מדברים על קטינים - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, תקשיבו – ראש הממשלה משווה לי את מוסדות החינוך לתמ"א?

שחר סומך: אני מצטערת, אני לא כאן - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל את תעבירי לו את המסר, את עכשיו המתווך.

שחר סומך: תנו לי לדבר בשמם – יעל, שהיתה בוועדת השרים אולי תוכל להוסיף, כי לא הייתי שם.

שחר סומך: בעצם אנחנו לא רוצים לאפשר מצב שבו יש 10 ילדים שרק בגלל ששלושה מעוניינים בצילום והרוב המוחלט לא רוצה, שרק בגלל ש-3 ילדים רוצים, שהצילום הזה יתאפשר.

שחר סומך: לכן הם רוצים שיהיה רוב שהוא לא מוחלט אלא רוב שהוא קצת יותר קרוב לרוב אמיתי, רוב רגיל.

שחר סומך: אני הבנתי גם מוועדת השרים – ואולי נציגת האוצר תוכל להגיד, שהיתה הסכמה של הממשלה וגם של נציג האוצר לשינוי הזה.

שחר סומך: הבנתי שזה גם מתואם.

שחר סומך: עכשיו אני מבינה שזה לא מתואם.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: זה גם לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה עכשיו מי הסכים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: שיצביעו נגד.

שחר סומך: אני רק מציפה שזה חוזר אחר כך לוועדת השרים.

יפעת שאשא ביטון: ואני רק מציפה שאני אומרת לך – זה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: ועדת השרים תצטרך להתיישר עם מה שאנחנו ביקשנו מהסיבה הפשוטה: אני רוצה שוועדת השרים תוציא הודעה שהיא מכירה בחינוך חינוכי – היא קוראת למעון "בית עסק", היא משווה את הילדים לתמ"א 38, ומדברת אתי על עניינים של קניין.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, חברים.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא – אנחנו מדברים על חיים של ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אם מישהו עדיין לא הבין את זה שם אז אני מוכנה לבוא ולדבר אתו על זה, להציג את זה בפניו.

יפעת שאשא ביטון: זה חיים של ילדים, וזה אומר שאנחנו כאן כדי לתת לילדים את ההגנה המרבית לא כי מישהו חלם על זה בלילה אלא כי היו מספיק מקרים שהביאו אותנו לשולחן הזה והסבירו לנו יפה מאוד שאם אנחנו לא נעשה את המהלך הזה יהיו ילדים שנמצאים בשטח שימשיכו להיפגע.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו כאן, והילדים האלה לא משווים לשום עסק אחר ולשום תמ"א כזו או אחרת.

יפעת שאשא ביטון: הילדים האלה – אנחנו חייבים להגן עליהם.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת: לא יהיה פה 50^, לא משנה מי הסכים לזה ומי לא.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שמשום שאנחנו מדברים על מוסד חינוכי – אנחנו בכלל רצינו 100%, ואנחנו מוכנים לקבל את הגמישות של הרגולציה לא כדי לאפשר לראש הממשלה לא לתת רגולציה אלא כדי לאפשר להורים שבאמת, מתוך תפיסת העולם שלהם לא רוצים שתהיה מצלמה, אז שלא תהיה מצלמה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שם רק בשבילם.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שזה יחזור לוועדת השרים או שתנסו לפתור את זה לפני השבוע הבא כדי שנכריע בסוגיה.

שחר סומך: אני אנסה, אבל העיקרון שהשרים ביקשו לקבוע שבמקרים עם רגישות כזו – שהרוב קובע.

שחר סומך: לא רוב מוחלט, אלא - - -

יעל לינדנברג: אמנם ועדת השרים דיברה על הנושא הזה.

יעל לינדנברג: עקב התנגדות שעלתה ממשרד רוה"מ בסופו של דבר החליטה הוועדה על 50%.

יעל לינדנברג: הצעת החוק אמורה לחזור לפי החלטת הוועדה - - -

יפעת שאשא ביטון: היא תחזור עם 80% ואני רוצה שוועדת השרים תצא לעם עם הודעה: מבחינתנו הילדים זה עוד איזה שהוא קניין או עוד איזושהי תמ"א.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שיהיה רוב סביר.

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, אנחנו לא מקבלים את זה.

יפעת שאשא ביטון: הז צריך להיות 100%.

יפעת שאשא ביטון: הגמישות של 80% היא כי אנחנו מקבלים את האיזונים של שרת המשפטים ואני הולכת אתה בעניין הזה כדי לאפשר באמת להורים שנמצאים במקום אחר בתפיסת העולם שלהם לקיים את זה, אבל אני לא פותחת את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם לא רוצה שזה יהיה פתוח ללחץ כי כשאנחנו אומרים רוב והוא לא רוב מוחלט – אני אומרת לכם, יבואו מנהלי המעונות ויפעילו לחץ.

יפעת שאשא ביטון: הרי לא בעיה לגייס מחצית מההורים.

יפעת שאשא ביטון: יפעילו לחץ בכל מיני דברים כדי שזה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא משתפת פעולה עם זה.

שחר סומך: פה אני אומרת האינטרס של הגורם שאמור הכי לרצות להגן על הילדים, זה הגורם שאת מאפשרת לו גם לסרב - - - אנחנו לא אומרים – מנהל הגן, אתה יכול להכשיל - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: את מפעילה לחץ.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה עשו לי עם הצהרונים?

יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה עשו לי עם הצהרונים?

יפעת שאשא ביטון: אלה שיצאו בתל אביב וצעקו הם הראשונים שהצליחו להפעיל עליהם לחץ ולהפחיד אותם שאם הם הלכו עם חוק הצהרונים – הם יקבלו שירות פחות טוב.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מכירה את המניפולציות העסקיות על ההורים.

יפעת שאשא ביטון: נוגעים להם במקום הכי רגיש, הכי רגיש, בדבר הכי יקר להם.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אתן לזה יד.

יפעת שאשא ביטון: אני המחוקק, אני קובעת שיש חוק במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: הוא צריך לחול על כולם.

יפעת שאשא ביטון: אני מחריגה את השוליים, אני לא מחריגה חצי.

יפעת שאשא ביטון: אין שום חוק במדינת ישראל שמחריג חצי.

שחר סומך: האוטונומיה של ההורים היא – והם הגורם שהכי אמור לרצות להגן על הילדים, ברגע שהם ברוב - - -

יפעת שאשא ביטון: את לא תמימה, נכון?

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני מפעילה מעון.

יפעת שאשא ביטון: יש מצוקה של מעונות, בואו נגיד את האמת.

יפעת שאשא ביטון: יש מצוקה של מסגרות.

יפעת שאשא ביטון: את תגיעי אלי ואני אגיד – אם אתם רוצים פה מצלמה, אני סוגרת.

יפעת שאשא ביטון: ההורים האלה צריכים לעבוד, הם קהל שבוי.

יפעת שאשא ביטון: ואת יודעת איפה זה יקרה?

יפעת שאשא ביטון: במקומות שהכי מועדים לפורענות, לא במקומות של אנשים שאין להם מה להסתיר.

יפעת שאשא ביטון: אז אני גם לא נותנת להורים את המענה ברמת מדינה, כי זה לא נמצא במשרד החינוך וזה לא חוק חינוך חובה, גם לא מאפשרת את מספר המסגרות כדי שיתנו מענה לכל ההורים, ואני גם עכשיו תופסת את ההורים שכבר נמצאים אצלי בידיים ומפעילה עליהם לחץ ואיומים.

יפעת שאשא ביטון: עזבי, זה לא עובד.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, זה יעמיד לנו הרבה מאוד הורים במצב שהוא בלתי אפשרי והם יהיו ההורים הכי מודאגים דרך אגב, כי הם יידעו שיש סיבה טובה למה הם לא רוצים מצלמות שם.

שחר סומך: אני מבינה ומשקפת שכרגע זה מנוגד לעמדת הממשלה.

יפעת שאשא ביטון: אם הממשלה לא רוצה לבוא אתי בסיג ושיח – אין בעיה, אני משאירה את זה 80%.

יפעת שאשא ביטון: הם רוצים לדון בזה?

יפעת שאשא ביטון: אמרתי: המקסימום שאני מוכנה לרדת אליו זה 70% מהסיבה הפשוטה שאני רוצה שיהיה שם רוב מוחלט, וגם עם זה אני לא אחיה בשלום.

שחר סומך: השאלה אם את רוצה שאני עכשיו אצל לעשות שיחת טלפון.

יפעת שאשא ביטון: עד יום שני?

שימרית שקד גיטלין: אם זה היה לפי בקשה שלהם, אז כדאי שהיא תהיה פה.

יפעת שאשא ביטון: בואי נסכם שאנחנו סוגרים את זה.

יפעת שאשא ביטון: יש שלושה דברים, אני אומר בסוף הדיון, שאנחנו נבוא רק לשינויים טכניים, אנחנו נתפור אותם במשך השבוע הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: זה יהיה אחד מהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לנהל שיח עם משרד ראש הממשלה, אבל זה חייב להיות רוב מוחלט.

שירן יחיא: בנושא הזה של מי יכול להתנגד אנחנו רוצים להעלות את האופציה של מי רשאי.

שירן יחיא: יש גנים שכיום מעוניינים לצפות – הצוות רוצה לצפות on line, ההורים רוצים לצפות - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה, זה לא חלק מהחוק.

יפעת שאשא ביטון: היינו שם, לא היית כשדנו בזה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אמחזר לך עכשיו שורה ארוכה של דיונים למה לא וגם היום דיברנו על זה כשדיברנו על 7(3) או 7(2).

שירן יחיא: אם מחריגים את מי אפשר להתנגד לראות – למה אי אפשר - - -

יפעת שאשא ביטון: לא יהיה שידור on line.

יפעת שאשא ביטון: אפילו צפייה למנהלים לא נתנו, אז את רוצה עכשיו - - -

שירן יחיא: כי כמו שאת אמרת - יש תפיסה, יש אנשים שהתפיסה שלהם היא אחרת ואם כולם פה אחד - - -אם זה הגן ואם היא מנהלת אותו ככה, למה לא לתת להם גם את האפשרות הקיימת הזו, שזה משהו שהיה קיים עד היום, ואנחנו לוקחים את זה ממקומות מסוימים – בגלל זה הלכו לגנים הספציפיים האלה.

יפעת שאשא ביטון: את צודקת, אגב, אני בתפיסה האישית המקצועית שלי לא חושבת שזה נכון לעשות מהלך כזה, אבל גם מבחינה משפטית זה לא עובר.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב מבקשת ממך – יש את הפרוטוקולים של הישיבות הקודמות, יש שידורים של הוועדה, תוכלי לקבל תשובות מפורטות, כולל הוויכוחים שהיו כאן סביב השולחן.

יפעת שאשא ביטון: היו כאלה שייצגו את הגנים האלה שמשדרים on line, אנחנו כבר לא שם, אנחנו כבר אחרי.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה.

שימרית שקד גיטלין: אנחנו עוברים לסעיף התחילה.

שימרית שקד גיטלין: כאן אני מבינה שמשרד המשפטים הציע הצעה חדשה ממה שהיתה בדיון, ממה שסוכם אתך העליתי את זה על הכתב.

שימרית שקד גיטלין: הבקשה של משרד המשפטים היתה להקדים את התחילה ל-1 לספטמבר, 2019 – זו היתה הבקשה שלהם – זה יתחיל לחול על כל המעונות שלא היו מותקנות בהם מצלמות ביום הפרסום של החוק, ב-1 לספטמבר, 2019.

שימרית שקד גיטלין: אבל הסעיפים 9,14 ו-15 – שה אומר סעיף העונשין ושני הסעיפים שבעצם נותנים את זה כתנאי לקבלת הרישיון, את המצלמות, ייכנסו לתוקף בכל זאת ב-1 בספטמבר, 2020.

שימרית שקד גיטלין: המשמעות היא: עונות יום שבעצם כן היו מותקנות בהן מצלמות ביום פרסום החוק הזה, הוראות החוק הזה מתחילות לחול עליהן ב-1 בספטמבר, 2020.

שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת שיש לנו מועד קובע אחד שזה - - -

קרן אוחנה איוס: לא.

קרן אוחנה איוס: מי שיש לו מצלמה הוא מ-19.

שימרית שקד גיטלין: מי שיש לו מצלמות – מתחיל ב-2020.

שימרית שקד גיטלין: הרגע הקובע הוא מיום פרסום החוק.

שימרית שקד גיטלין: ביום שהתפרסם החוק, מי שיש לו מצלמות בעצם לא חייב בהתקנת מצלמות עד 2020.

שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת – הוא ירצה, ישאיר אותן, ירצה – יוריד אותן.

שימרית שקד גיטלין: הוא לא חייב.

שימרית שקד גיטלין: זו המשמעות.

שימרית שקד גיטלין: המשמעות של החוק היא בעצם שהחוק חל עליו מ-1 בספטמבר, 2020.

שימרית שקד גיטלין: מעונות שלא היו להם מצלמות ביום פרסום החוק חייבים בהתקנת מצלמות מ-1 בספטמבר, 2019.

שימרית שקד גיטלין: זו היתה הצעת משרד המשפטים.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: אני אעשה סדר.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור היה לגבי תחולת החוק והיה שיח על תקופת הסתגלות של שלוש שנים, זאת אומרת, שאנחנו נותנים את התקופה מיום פרסום החוק או מיום תחולת החוק ועוד שלוש שנים עד שהחוק הופך לחובה.

יפעת שאשא ביטון: ואז בא משרד המשפטים ואומר – רגע, אנחנו מחילים חוץ מהעניין של חובת ההתקנה – יש פה תחולה שלמה של חוק.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש פה הרבה מאוד סעיפים שמדברים על איך בעצם מתנהגים עם המצלמות בתוך המסגרת, ואז הוא אמר – למי שכבר היו מעונות טרם פרסום החוק – אנחנו נחיל את החוק הזה עד שנתיים מיום הפרסום, ולא שלוש שנים כפי שנתנו בתקופת ההסתגלות.

יפעת שאשא ביטון: ואז אמרנו שזה לא הגיוני, כי יוצא שיש את יום פרסום החוק, יש את התחולה מספטמבר 2019, יש את אלה שהיו להם מצלמות, שזה שנתיים אחרי, ויש את החובה שלוש שנים אחרי.

יפעת שאשא ביטון: ואז ביקשנו לאחד את הדברים כדי לעשות קצת סדר בתוך הבלאגן.

יפעת שאשא ביטון: מה שנקבע הוא דבר כזה: שתחולת החוק – איך מתקינים, מה משדרים, אם מותר לו לצפות – כל הדברים שקראנו עד עכשיו, נכנס לתוקף ב-1 לספטמבר, עבור מי שערב פרסום החוק לא היו לו מצלמות.

יפעת שאשא ביטון: ספטמבר 19, ספטמבר הקרוב – כל מי שלא היו לו מצלמות ערב פרסום החוק מחויב לכל החוק במלואו אם הוא מתקין מצלמות, החל מספטמבר 19.

שימרית שקד גיטלין: כולל החובה.

יפעת שאשא ביטון: מה זה כולל החובה?

יפעת שאשא ביטון: אם הוא בחר להתקין מצלמה - - -

שימרית שקד גיטלין: לא, זה לא על מי שבחר, זה על מי שלא היו לו מצלמות.

שימרית שקד גיטלין: מי שלא היו לו מצלמות - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: מי שמתקין מצלמות אחרי פרסום החוק מחויב החל מספטמבר 2019 בכל הוראות החוק.

יפעת שאשא ביטון: הוא מתקין אותן כדין, הוא לא יכול לשדר on line, הוא לא יכול לעשות בהם מה שהוא רוצה.

יפעת שאשא ביטון: הוא מתקין אותם לפי הוראות החוק הזה.

יפעת שאשא ביטון: כל מי שיש לו מצלמות לפני פרסום החוק יש לו את התקופה של השנתיים הסתגלות כדי להיערך למילוי הוראות החוק הזה, ובהתאם לכך החוק ייכנס לחובה תוך שנתיים ולא תוך שלוש שנים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם איחדנו את המועדים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מה זה אומר?

יפעת שאשא ביטון: זה אומר בצורה פשוטה שמספטמבר 2020 כל המסגרות מחויבות במצלמות וכל המצלמות מקיימות את הוראות החוק הזה עד 2020.

יפעת שאשא ביטון: מי שהיו לו מצלמות טרם פרסום החוק לא מחויב בכל תחולת החוק.

יפעת שאשא ביטון: מי שלא היו לו מצלמות יחויב כבר מ-2019 במילוי הוראות החוק.

סיגל מרד: מי שעד 2020 בוחר מרצונו להתקין מצלמה המשמעות היא שמרגע שהוא מתקין חלות לגביו כל הוראות החוק - - -

שחר סומך: להבנתי ההוראות מיום התחילה חלות על כל פעוטון ביום ההתקנה והוראות המעבר חלות על מי - - -

יפעת שאשא ביטון: שכבר היו לו מצלמות.

שימרית שקד גיטלין: מה זה "הוראות מעבר,?

שימרית שקד גיטלין: לא ברור למה את מתכוונת.

שימרית שקד גיטלין: מה זה הוראות המעבר?

שחר סומך: הצורך להתאים את המצלמות הקיימות - - -

יפעת שאשא ביטון: תקופת ההסתגלות.

שחר סומך: תקופת ההסתגלות לחוק היא רק לגבי מי שכבר היום יש לו מצלמות, ומסיים את תקופת ההסתגלות ב-2020, שזה מועד כניסת החוק לתוקף.

יפעת שאשא ביטון: מה שזה אומר, בעצם – שאם אנחנו דיברנו בדיונים הקודמים שהחוק יחול על מי שהתקשר אתנו, זאת אומרת – מי שיתקין מצלמה ויבוא ויקבל תמרוץ מהמדינה, יחול לגביו כל החוק כולל כל הסעיפים ואמרנו שאנחנו לא רוצים, בעצם, לחבר את זה לעניין של הכסף.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שלא יקרה מצב שמי שלא צריך את התמיכה של המדינה והוא רוצה להתקין מצלמות ולשדר on line, וזה אחרי פרסום החוק – יוכל לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: ואז אמרנו: כל מי שמתקין מצלמה אחרי פרסום החוק מחויב, החל מספטמבר 2019 בכל מה שהחוק אומר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מחלקים את זה פשוט לשתי קבוצות: מחויב בכל מה שהחוק אומר.

יפעת שאשא ביטון: מי שכבר יש לו מצלמות בגנים יש לו את השנתיים עד ספטמבר 20 כדי להסתגל, לצורך העניין – להכין את עצמו למילוי החוק, ומ-2020 זה כבר גורף לגבי כולם.

יפעת שאשא ביטון: השינוי הוא גם שמ-2020 זה חובה, ולא מ-2021.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו נותנים מועד של שנתיים גם לחובה ולא יוצרים פה עוד מדרגה של שנה נוספת.

שחר סומך: להבנתי גם הנוסח שהופץ – זה מה שהוא משקף.

שחר סומך: אני לא יודעת למה שימרית אמרה - - -

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: אז נעשה סדר – ככלל, ב-1 לספטמבר 2019 יש חובה להתקין מצלמות.

שימרית שקד גיטלין: תכף נדבר על החריג, אבל החוק אומר שב-1 לספטמבר 2019 מתחילה חובה להתקין מצלמות.

שימרית שקד גיטלין: תכף נדבר מי פטור ממנה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו אתמול, הדברים היו פשוטים, שצמצמנו את זה מתקופת הסתגלות של שלוש שנים שבה זה יהפוך לחובה לתקופת הסתגלות של שנתיים שבה זה הופך לחובה.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שהחוק נכנס לחובה ב-2020 לכל המסגרות, מי שהיו לו מצלמות ומי שלא היו לו מצלמות.

יפעת שאשא ביטון: זה לגבי החובה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נתייחס לגבי החוק עצמו, כל סעיפים החוק.

שימרית שקד גיטלין: החוק נכנס לתוקף - - - אני צריכה לכתוב תאריך אחד שבו החוק מתחיל.

יפעת שאשא ביטון: החוק מתחיל בספטמבר 2019 ומחייב את כל מי שמתקין מצלמה לאחר יום פרסום החוק.

יפעת שאשא ביטון: עד לפה זה בסדר?

יפעת שאשא ביטון: כל מי שלא היו לו מצלמות לפני כן ועכשיו פתאום מתקין מצלמה, בין אם הוא מקבל תמריץ מהמדינה ובין אם לא בא לו לקבל תמריץ מהמדינה – החוק מחייב אותו מספטמבר 2019.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שהתקין מצלמה זה אומר שהוא משדר רק במעגל סגור, זה לא מחובר לאינטרנט, לאף אחד לא מותר לצפות, רק המשטרה פותחת – כל מה שקראנו עד עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: מי שהיו לו מצלמות, מי שעכשיו יש לו מצלמות, ויש הרבה מאוד מסגרות כאלה, יוכלו, לצורך העניין, להמשיך ולשדר ב on line, או לעשות את מה שהם עושים גם היום במהלך השנתיים הראשונות, עד ספטמבר 2020 שזה גם היום שבו נכנסת חובת התקנת מצלמות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שיש להם שנתיים הסתגלות לשנות את כל מה שהם היו רגילים אליו.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת שיש פה שתי קבוצות: יש פה את הקבוצה שיש להם מצלמות ערב פרסום החוק, ואת הקבוצה שאין לה מצלמות ערב פרסום החוק.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

שימרית שקד גיטלין: מי שיש לו מצלמות?

שימרית שקד גיטלין: החוק נכנס לתוקף – נניח שזה יהיה - - -

סיגל מרד: לא, קחי את מועד כניסת החוק לתוקף ב-2020.

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: אנחנו ננסח את זה אחר כך.

איילה ויינשטיין: אז איסור הצפייה בצילומים, לצורך העניין, נכנס לתוקף מאוחר יותר למי שכבר היו לו מצלמות.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל תלוי איך את מסתכלת על זה, כי לצורך העניין נתנו בהתחלה שלוש שנים של הסתגלות עד שזה הופך להיות חובה ועד שאת יכולה למלא את הוראות החוק.

שחר סומך: ההבנה היא שמי שכבר עכשיו מותקנות אצלו מצלמות נדרשת לו תקופה מסוימת להסתגל להוראות של החוק.

שחר סומך: זה אומר שהוא עכשיו צריך למדר את האפשרות לצפות, הוא צריך למחוק את הצילומים – דברים שהיום כבר פועלים במעון וצריך לעשות לגביהם שינויים.

יפעת שאשא ביטון: לשנות הרגלי צפייה, כן.

קריאה: השאלה היא – אם בסעיף 7 אין הצדקה להחיל אותו ב-2019 כבר?

יפעת שאשא ביטון: מה, של החובה?

קריאה: האיסור צפייה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: לא, כי אנחנו לא נהיה פטרונים.

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו לוקחים קבוצה שכבר עובדת בלעדינו, לא חיכתה בכלל שהוועדה הזו תתכנס, ועושה את זה בדרכה שלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים להחיל חוק מסוים מתוך איזושהי תפיסת עולם ומתוך צורך אמיתי שעולה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: מי שלא היה וחיכה לחוק יהיה כפוף להוראות החוק מהיום שהוא מתקין את זה.

יפעת שאשא ביטון: מי שכבר יש לו, ויש אנשים – ישבה פה אחת בדיון הקודם ואמרה שכבר 15 שנה יש לה מצלמות בגן, שזה אורח חיים, דרך עבודה, ההורים רגילים.

יפעת שאשא ביטון: היא צודקת, זה בנפשה.

יפעת שאשא ביטון: היא אומרת – עכשיו אני צריכה להתחיל להתארגן מחדש, גם תפיסתית, לשנות את כל ההרגלים שהיו.

יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה, יש שנתיים לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: מה הרווחנו מהסיפור הזה?

יפעת שאשא ביטון: שאם היינו צריכים לחכות שלוש שנים עד שזו תהיה חובה לכולם, היום אנחנו מחכים רק שנתיים עד שזה יהיה חובה לכולם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו מצד אחד באים לקראת ומצד שני מיישרים קו מהר מאוד, יחסית.

יפעת שאשא ביטון: אז יש פה באמת ברכה ואסדרה וזה גם מאוד הוגן מבחינת כל הגורמים שעובדים בשטח.

שימרית שקד גיטלין: אני רוצה לשאול – נניח שיום פרסום החוק הוא 1 לינואר 19.

שימרית שקד גיטלין: לאותו אדם יש מצלמות היום - מבחינתנו, החוק מתחיל לחול עליו ב- 1.9.2020?

יפעת שאשא ביטון: כן.

קריאות: כן.

קריאה: אבל זה מחייב להתקין את התקנות עד - - -

שימרית שקד גיטלין: ועד ה-1.9.2020 החוק לא חל עליו.

יפעת שאשא ביטון: החוק לא תלוי בתקנות.

שימרית שקד גיטלין: החוק לא חל עליו עד ה-1.9.2020.

שימרית שקד גיטלין: זה מה שכתוב ב- (ב).

שימרית שקד גיטלין: "בתקופה שמיום התחילה ועד יום כ"ד באלול, התשפ"א, 1 בספטמבר 2020, יחולו הוראות חוק זה.

שימרית שקד גיטלין: ..." – ההוראות של החוק חלות – "...

שימרית שקד גיטלין: רק על מעון יום לפעוטות שלא היו מותקנות בו מצלמות".

יפעת שאשא ביטון: שלא היו מותקנות בו מצלמות ערב פרסום החוק.

שימרית שקד גיטלין: בדיוק.

שימרית שקד גיטלין: מי שלא היו מותקנות אצלו מצלמות, החוק לא חל עליו ב-2020.

יפעת שאשא ביטון: החובה נכנסת לתוקף ב-2020.

שימרית שקד גיטלין: ממתי נכנסת לו לתוקף, גם ב-2020?

יפעת שאשא ביטון: החובה נכנסת לתוקף ב-2020 עבור כולם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם יש עכשיו גנים, מעונות, שאין בהם מצלמות, הם יכולים לא להתקין את זה עד שבוע לפני 2020.

שימרית שקד גיטלין: אז לגבי כולם החוק מתחיל ב-1.9.2020.

יפעת שאשא ביטון: החובה.

יפעת שאשא ביטון: חובת התקנת המצלמות - - -

שימרית שקד גיטלין: אז - - -

יפעת שאשא ביטון: סליחה, החוק מכיל עוד הרבה מאוד סעיפים שהם לא קשורים בחובה.

שימרית שקד גיטלין: את רוצה שאני אבחין בין הסעיפים השונים?

יפעת שאשא ביטון: גם אתמול אבחנת.

יפעת שאשא ביטון: גם אתמול בודדת את זה, בטח.

שימרית שקד גיטלין: לא, הבחנתי רק בין שלושה סעיפים – בין סעיף העונשין והרישוי.

שימרית שקד גיטלין: אמרתי שהעונשין והרישוי ייכנסו לתוקף יותר מאוחר.

יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת מה שדיברנו, כי גם אמרת שזה לא פייר שעל חלק כן יחול סעיף העונשין ועל חלק – לא, בגלל האבחנה שאנחנו עושים.

שימרית שקד גיטלין: - - - אז אין לי הבדל בכלל.

יפעת שאשא ביטון: החובה.

יפעת שאשא ביטון: יש לך הבדל כי החוק עצמו, כל הסעיפים של איך מותר להתקין מצלמות, מי יראה ומי לא יראה, כל הוראות החוק - - -תקשיבו, כל סעיפי החוק חלים על מי שלא היו לו מצלמות ערב פרסום החוק, על כל מי שיתקין את זה מאותו רגע.

יפעת שאשא ביטון: Once התקנת מצלמות – את מתקינה את זה בתנאים של החוק הזה.

יפעת שאשא ביטון: את לא חייבת, את לא חייבת.

שימרית שקד גיטלין: צר לי שמשרד המשפטים פשוט סיכם הסכם מבלי - - -

יפעת שאשא ביטון: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: זה ממש לא במקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא - - -

שימרית שקד גיטלין: קודם כל הסעיף צריך להיות ברור.

שימרית שקד גיטלין: הרי מה אנחנו אומרים?

שימרית שקד גיטלין: כל אחד יחול עליו ברגע שהוא התקין איזה סעיפים, ואנחנו צריכים לברור איזה סעיפים יחולו עליו.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור עכשיו פה הוא לא משפטי.

יפעת שאשא ביטון: ההבדל היחיד בין מה שאנחנו מדברים עכשיו למה שדיברנו בעבר זה שאנחנו כיווצנו את תקופת ההסתגלות משלוש שנים לשנתיים, כי רצו להחיל את הוראות החוק על מי שיש לו כבר מצלמות – הוראות החוק לא מבחינת החובה אלא מבחינת כל החובות של ההתקנה, כבר אחרי שנתיים.

יפעת שאשא ביטון: ואז אמרנו – בואו נאחד את התאריכים.

יפעת שאשא ביטון: זה השינוי שהיה, אין פה כל שינוי במהות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים – כל מי שמתקין מצלמה מרגע פרסום החוק מחויב לכל מה שהחוק הזה אומר מבחינת המצלמות שהוא מתקין, מי מותר לו לצפות, מי מותר לו לפתוח – כל מה שאנחנו סיכמנו עד לרגעים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: מי שהיו לו מצלמות לפני פרסום החוק, התחולה של הסעיפים השונים כאן לא חלה עליו.

יפעת שאשא ביטון: העניין של החובה – תקופת ההסתגלות מסתיימת עבור כולם במדינת ישראל בספטמבר 20.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבספטמבר 20 כבר בכל מסגרת חייבת להיות מצלמה וכל מסגרת במדינת ישראל מחויבת לכל סעיפי החוק הזה ללא יוצא מן הכלל.

שימרית שקד גיטלין: אז מה שאני מבינה – שצריך לעבור סעיף-סעיף, נעשה את זה כמובן אחרי הדיון בוועדה, ונבחן.

שימרית שקד גיטלין: את אומרת שחלק מהסעיפים בחוק הזה יחולו עליו וחלק לא יחולו עליו.

שימרית שקד גיטלין: לדוגמה – נניח הוא שם מצלמה אחת במעון, אז הוא יהיה חייב לשים מצלמות בכל המקומות שבהם שוהים פעוטות במעון?

יפעת שאשא ביטון: אם את מתקינה מצלמות אחרי פרסום החוק את מחויבת להכל.

שימרית שקד גיטלין: לא.

שימרית שקד גיטלין: הוא שם מצלמה.

שימרית שקד גיטלין: נניח - - -

יפעת שאשא ביטון: שימרית, אני אחסוך לך – את מחויבת לכל מה שכתוב בחוק.

יפעת שאשא ביטון: שני הסעיפים היחידים שאנחנו אתמול החרגנו, כי את המלצת, ואני מקבלת בהחלט את התפיסה שלך הם הסעיפים של החובה שהם מוחרגים, שאמרנו שממילא זה נכנס רק בספטמבר 20, והסעיף של העונשין.

יפעת שאשא ביטון: אלה שני הסעיפים, כי את אמרת שזה לא הוגן שעל חלק כן חל סעיף העונשין ועל חלק – לא חל.

יפעת שאשא ביטון: אז אמרנו שגם סעיף העונשין בדומה לסעיף החובה יחולו ב-2020 באופן גורף על כולם.

יפעת שאשא ביטון: כל היתר – יש פה דיכוטומיה ברורה, לא צריך לעבור סעיף-סעיף.

יפעת שאשא ביטון: כל החוק הזה למעט שני הסעיפים שעכשיו אמרתי – חלים על כל מי שיתקין מצלמות אחרי פרסום החוק, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: הם לא יחולו על מי שהיו לו מצלמות ערב פרסום החוק.

יפעת שאשא ביטון: אין לי דרך יותר פשוטה מזה להגדיר את הדברים.

סיגל מרד: אם התקנתי מצלמה אחרי ערב יום פרסומו של החוק והתקנתי אותה שלא בהתאם להוראות החוק, זה אומר שהוראות העונשין לא יחולו עלי?

איילת ויינשטיין: הרי סעיף 9 מקשר לסעיף 7.

איילת ויינשטיין: העבירה כאן היא – מעשים שנעשו בניגוד לסעיף 7.

איילת ויינשטיין: אז את מחילה את היישום הנורמטיבי בסעיף 7 - - -

שימרית שקד גיטלין: את מחילה את היישום הנורמטיבי, אבל את לא שמה אותם בסיכון מוקדם יותר לדין פלילי, כי אחרת יש מצב ששני אנשים – אחד הוא בסיכון לדין פלילי יותר - - -

יפעת שאשא ביטון: זו גם השאלה ששאלתי אתמול, אבל בואי נגיד שעל זה לא יקום וייפול דבר.

יפעת שאשא ביטון: אני, מבחינתי, כל החלטה שתקבלו פה מקובלת עלי אבל אני חושבת שהאבחנה הזו בין אלה שהיו להם מצלמות ובין אלה שלא היו להם ומחליטים לעשות את זה רגע אחרי, זו האבחנה שצריכה להיות.

יפעת שאשא ביטון: אני רק יכולה לומר לכם שגם בדיונים הקודמים כל מי שהיה אמור להתקשר עם המדינה, למרות שאמרנו שנעשה את ההפרדה בעניין של התמיכה הכלכלית – כן או לא, כל מי שהיה אמור להתקשר עם המדינה ולקבל את התמרוץ, היה מחויב בסעיפי החוק.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור היחיד הוא שאנחנו הפרדנו את זה מההיבט הכלכלי.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

שימרית שקד גיטלין: זה בעצם לא מה שקראנו.

שימרית שקד גיטלין: נקרא את 13, את סעיף 12 ננסח מחדש.

שימרית שקד גיטלין: עכשיו שאלה שעלתה לי קודם.

שימרית שקד גיטלין: אני לא יודעת אם היא עדיין רלבנטית, אבל מקודם יעל לינדנברג אמרה שהתמרוץ הוא רק לתקופה שלא מדובר בחובה.

יעל לינדנברג: נכון.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שדובר כל הזמן.

שימרית שקד גיטלין: אבל בעצם אנחנו אומרים – שעכשיו, כל מי שמתקין מצלמות בעצם כבר חלה עליו החובה.

יפעת שאשא ביטון: כל מי שמתקין מצלמות חלה עליו החובה והוא יכול לקבל את התמרוץ והעידוד שייקבע על ידי המדינה.

שימרית שקד גיטלין: אבל הוא כבר נכנס לחובה ואמרנו שאנחנו רוצים לתמרץ אותו רק כשהוא לא בחובה, בעצם.

שימרית שקד גיטלין: נכון?

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: החובה נכנסת לתוקף בספטמבר 2020, כל מי שהתקין מצלמות עד אז ולא היו לו מצלמות לפני כן - - -

שימרית שקד גיטלין: מפה - - - "עד יום התחילה ייתן המנהל הכללי של משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים הוראות לעניין סיוע כספי".

שימרית שקד גיטלין: מכיוון שיום התחילה השתנה אבל המועד שבו הם צריכים לתת את ההוראות לא משתנה אז אנחנו נכתוב: "עד יום 1 לספטמבר, 19".

קריאות: - - -

שימרית שקד גיטלין: את (ב) נצטרך לכתוב מחדש ולשנות.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אנחנו מאוד בעד החוק, אבל אנחנו רוצים להיות שותפים לו וליישם אותו בצורה המיטבית, אך במסגרת הנטלים הכלכליים שמושתים על הרשויות המקומיות זה נטל אחד גדול מדי.

 << דובר >> יוסי אוחנה: יש מעונות שמספר רשויות מפעילות, מספר לא מבוטל של מעונות שאנחנו מפעילים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: התקציב, כמו ששמענו פה, הוא רק לתקופת התמריץ ולא לאחר מכן.

 << דובר >> יוסי אוחנה: גברתי ראתה במהלך הדיון שעלו סוגיות שונות לגבי טיב המצלמות ואיכותן.

יפעת שאשא ביטון: היה בדיונים הקודמים והיו גם על זה תשובות.

 << דובר >> יוסי אוחנה: ואולם, בכל זאת עלתה פה למשל סוגיה שלפני כן לא היינו מודעים לה, שמצלמות שלא משדרות ב WI FI והם חייבות להיות בכבלים בלבד.

 << דובר >> יוסי אוחנה: זה עלויות שלנו קשה להתמודד אתן.

 << דובר >> יוסי אוחנה: או שהמדינה תעזור לנו או שההורים ישתתפו בזה.

יפעת שאשא ביטון: אל תכניס את העניין של ההורים כי זה סתם יהיה בעוכריך, גם ככה, אתה יודע, הבטן שלי מייד מתמלאת על כל מה שהשלטון המקומי מנסה לזרוק כל פעם.

 << דובר >> יוסי אוחנה: גברתי, אל"ף, אני לא מאיים ולא באתי לאיים.

יפעת שאשא ביטון: כי כבר דיברתי על השימוש הזה כל פעם בהורים, סוג הלחצים שמפעילים על ההורים.

יפעת שאשא ביטון: תבקשו מאתנו את זה – נעלה לכם במחיר.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני לא מבקש לאיים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אנחנו רוצים להיות חלק מהחוק.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אנחנו מכירים בחשיבות של החוק, אנחנו מפעילים בעצמנו מעונות לילדים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אנחנו רוצים ליישם את החוק, רק לא יכולים ליישם אותו כשהכיסים ריקים, זה הכל.

 << דובר >> יוסי אוחנה: גברתי יכולה לזרות בי עכשיו טינה בלי די, אבל זה לא יעזור, כסף זה לא יביא.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני באמת בא בידיים נקיות - - -

יפעת שאשא ביטון: אין לי שום טינה אליך, נהפוך הוא.

 << דובר >> יוסי אוחנה: לא, כי גברתי אומרת – הרשויות המקומיות, אתם מפעילים לחץ ומאיימים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני באמת לא באתי לאיים, אני רק באתי להגיד על כיסים ריקים.

יפעת שאשא ביטון: אין לי ולו טיפת טינה אליכם, אבל לפעמים צריך לעשות קצת סדר בדברים וליישר אותם, כי אנחנו מכירים את השיח ואת הניסיונות של כולם לנסות למתוח את הכל מכל כיוון.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו כאן בכל הדיונים הקודמים שהסיפור של עלויות המצלמות הוא לא כמו שמנסים להציג אותו, ולהתקין מצלמות לפעמים זה אפילו יותר זול ממזגן – לא לפעמים, אלא זה יותר זול מלהתקין מזגן.

יפעת שאשא ביטון: אני לא זוכרת שאתם באתם וביקשתם שבשביל שתתקינו מזגן ההורים ישלמו או אנחנו נשלם.

יפעת שאשא ביטון: שמענו כאן מהרבה מאוד מעונות שלא גובים סכומים אסטרונומיים, שהתקינו מצלמות מיוזמתם, על חשבונם, בלי לבוא ולבקש מהמדינה שתתערב בצורה כזו או אחרת וגם מתחננים שנניח להם לנפשם ושהם ימשיכו להתנהל כפי שהתנהלו עד היום.

יפעת שאשא ביטון: אז לבוא ולהגיד עכשיו להורים – אם יבקשו ממני להתקין מצלמה אז אני אעלה לכם במחיר?

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה להשתמש במילים קשות, אני אנסה למצוא מילה עדינה, אך אני לא מוצאת – כי זה באמת, באמת, יוסי.

יפעת שאשא ביטון: זה גם לא מתאים לך בשיח שאתה בדרך כלל מנהל אתנו כאן.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מתאים לשיח.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת: בואו נשתחרר מהמקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: יש לך שנתיים עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: תתקינו את המצלמות בשנתיים האלה, קבלו תמרוץ מהמדינה.

יפעת שאשא ביטון: פשוט, נכון?

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני בהחלט זוכר את הדוגמה של המזגנים, אני זוכר את זה שיש כאן בחור שתמיד היה לבוש בחליפה - - -סיפר על העניין של המצלמות, ואולם, כמו שגברתי זוכרת, אם דיברו על מצלמות מתוצרת סין.

יפעת שאשא ביטון: מאיפה אתה יודע על מה הם דיברו?

 << דובר >> יוסי אוחנה: כי ישבתי לצדו והוא סיפר לי והדיון היה רב משתתפים.

יפעת שאשא ביטון: ישבת פה רוב הדיונים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: קודם כל, בדיונים האחרונים לא נוכחתי כי הייתי בשירות מילואים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: לצערי הייתי בגזרת בנימין, הפלוגה שלי סיימה להחזיק את הקו ופלוגה אחרת נכנסה, כאשר קרה האירוע לפני מספר ימים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: זה מציק לי.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני חוזר לגופו של עניין.

 << דובר >> יוסי אוחנה: היה דיון במהלך הפגרה.

 << דובר >> יוסי אוחנה: הבחור ישב לצדי.

 << דובר >> יוסי אוחנה: הדוגמה של המזגנים עלתה כבר אז, ועל המצלמות הוא אמר – מצלמות סיניות, וכו'.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אבל גברתי רואה שהדרישות משתנות, ובצדק.

יפעת שאשא ביטון: הדרישות עוד לא השתנו.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אבל אני רוצה להשלים משפט אחרון.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומרת שהדרישות עוד לא השתנו.

יפעת שאשא ביטון: אתם אומר דברים שנאמרים לפרוטוקולים והם לא מדויקים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אז אני אסביר לגברתי – כי אם אנחנו מדברים על מצלמות מסוג מסוים שלא משדרות ב WI FI והרמה של האבטחה של הצילומים כמו שאמרו פה, אלה דרישות יותר יקרות.

 << דובר >> יוסי אוחנה: נכון, אפשר לקחת מצלמה סינית ב-10 דולר, להתקין אותה והיא תשדר.

 << דובר >> יוסי אוחנה: כולם יהיו מרוצים, יש מצלמה, אבל לא לילד הזה אנחנו מתפללים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני לא בא חס וחלילה לאיים, תשלומי הורים, וכו'.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני רק בא ואומר: רבותי, אין לנו כסף לעמוד בכל המטרה הזו.

 << דובר >> יוסי אוחנה: הלוואי והיינו יכולים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אנחנו רוצים להיות חלק מהעניין הזה, אנחנו משתפים פעולה עם הוועדה של גברתי המון, כי אנחנו רואים עין בעין יחד אתך, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: עד שזה מגיע לכסף.

 << דובר >> יוסי אוחנה: בסדר, אבל לא תמיד אנחנו יכולים לעמוד בהוצאות.

יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים לעמוד בדרישות האלה.

יפעת שאשא ביטון: הדרישות לא השתנו, בניגוד למה שאתה אומר.

יפעת שאשא ביטון: אתה עוד לא יודע איזה מצלמות בכלל ביקשו וגם נתנו פה דוגמאות, אם אתה זוכר, של מצלמות שפורסמו.

יפעת שאשא ביטון: נתתי לכם דוגמה, אני הייתי בדרך לכנסת וראיתי.

יפעת שאשא ביטון: זוכר?

יפעת שאשא ביטון: של 2,000 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: ישבו פה גם נציגים של גנים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אל תנסה להציג את זה מעבר למה שזה.

יפעת שאשא ביטון: די עם הדמגוגיה, לא מתאים לשולחן הוועדה הזו.

יפעת שאשא ביטון: מה גם שאני שוב חוזרת ואומרת – יש לכם פה תמיכה של שנתיים מהמדינה.

יפעת שאשא ביטון: תתקינו מצלמות במשך השנתיים הללו – אתם גם תקבלו את התמיכה ואת התמרוץ מטעם המדינה, אז אני לא מבינה בכלל למה אנחנו מפתחים את השיח הזה.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם את כל הכלים לרשותכם כדי לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: תעשו את זה מהר – תיהנו מזה.

יפעת שאשא ביטון: תחליטו שבא לכם להתעכב ולעשות את זה עוד שנתיים – גם בחירה שלכם, הכל בסדר, אבל בסוף בסוף, לא זה מה שעכשיו יביא לאיזושהי פגיעה בתשלומי הורים, ואני אומרת לך שמי שיעשה את זה - - -

 << דובר >> יוסי אוחנה: אף אחד לא דיבר על תשלומי הורים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: תשלומי ההורים זה לא שוט שמישהו מנופף בו, זה ודאי לא יהיה.

יפעת שאשא ביטון: אז אל תזכיר את זה.

יפעת שאשא ביטון: הזכרת את זה אז התייחסתי.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני אומר מה יש בסל הכלים – או שמדינה משתתפת, או שהרשויות נכנסות לגירעון, או שההורים משתתפים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: יש לנו שלוש אופציות.

יפעת שאשא ביטון: אז יש גנים פרטיים שמפעילים את זה באותו סכום, אפילו פחות ממה שמפעילות הרשויות.

יפעת שאשא ביטון: התקינו מצלמות בלי טובות שלנו, ולא ביקשו שקל מאף אחד.

יפעת שאשא ביטון: כשאתה מתקין מזגן אתה לא הולך להורים ומבקש שישלמו עבור המזגן, וכשאתה קונה בובות חדשות אתה לא הולך ואומר להורים – תנו לי כסף כי הבאתי בובות חדשות.

יפעת שאשא ביטון: מי שרוצה להפעיל מעון, ואני חושבת שזה צריך להיות אינטרס של הרשויות המקומיות להפעיל מעונות, צריך לעשות את זה בהתאם לכל התנאים שאנחנו קבענו, כדי להבטיח את בטיחותם של הילדים, that’s it, ואם צריך אני אבוא לעזור לכם אישית.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני מקבל את מה שגברתי אמרה ואני נתלה בדברים של גדולים ממני שאמרו שדמגוגיה – אז בואי באמת, נוריד את ה - - -

סיגל מרד: ב-13(א) את הסיפה של "בהתייעצות עם המנהל הכללי של משרד לביטחון הפנים" אנחנו מבקשים להוריד.

סיגל מרד: אנחנו בעצם נוציא פה מבחני תמיכה.

סיגל מרד: מבחני תמיכה – לא מקובל לקיים התייעצויות.

סיגל מרד: זה לא תקנות, זה לא כל הפרוצדורה הזאת.

סיגל מרד: מבחינתנו זה ליצור עוד באפר שאני צריכה לאסוף ממנו מסמכים.

סיגל מרד: את ההתייעצות המקצועיות עם כל גורמי המקצוע אני יכולה להבטיח שאנחנו נקיים גם בלי זה.

איילה ויינשטיין: מקובל עלינו.

איילה ויינשטיין: אנחנו לא חושבים שיש לנו איזשהו input רלבנטי למבחני תמיכה - - -

יפעת שאשא ביטון: בסיפור הספציפי הזה?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אם מקובל על המשרד לביטחון הפנים ואתם ממילא מתחייבים להתייעץ עם מי שצריך, כדי לדעת מה העלויות - - -כי הסיפור הוא, שלא תבינו לא נכון: שיתוף הפעולה עם השלטון המקומי הוא באמת טוב, גם כשאנחנו מתווכחים לפעמים, וזה הכל בסדר, בסוף אנחנו מגיעים לפתרונות.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהדברים צריכים להיאמר לפעמים, גם לא בגלל שהם באמת ככה, הם צריכים להיאמר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצא את הפתרונות ואת הדרך לכל מה שצריך.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה בחיוך ובאהבה גדולה ואתם באמת שותפים יקרים לא רק בדיונים האלה אלא גם בכלל.

יפעת שאשא ביטון: סיגל, השאלה היא, לנוכח מה שעלה בדיון הקודם עם כל הסוגיה של עלויות ומה צריך, ומה הן בעצם דרישות המערכת – אם זה לא נכון שיהיה לכם גוף מקצועי שתוכלו להתייעץ כדי להבין את המשמעויות הנדרשות מבחינה כלכלית, ולפי זה לתת את מבחן התמיכה.

יפעת שאשא ביטון: אם את אומרת לשי שאת מראש מקיימת את ההתייעצויות האלה וזה מקובל על המשרד לביטחון הפנים ומקובל על האחרים – אז גם לי אין בעיה.

סיגל מרד: יותר מזה.

סיגל מרד: גם מה שנהוג זה לפרסם טיוטת מבחנים להערות הציבור ואז אנחנו מקבלים עוד מידע – זה לא נגמר בזה.

קריאה: בואו נעשה סדר.

קריאה: המשטרה לא מומחית עכשיו למצלמות - - -

יפעת שאשא ביטון: הסיבה שנכנס המשרד לביטחון הפנים היא כי ליאורה אמרה בדיונים הקודמים שיש מצלמות שיכולות לצלם והם לא יתנו את המענה כי אי אפשר לזהות בהן את התמונות, ולכן למשטרה יש פה משקל כי הם יוכלו להגיד איזה דרישות מבחינת רזולוציות נדרשות.

שימרית שקד גיטלין: בעצם, אנחנו נכנסים לתוך חוק הפיקוח.

שימרית שקד גיטלין: סעיף 6 לחוק הפיקוח קובע את התנאים לקבלת רישיון לפי אותו חוק והוא מתחיל ברישה שאומרת: "הממונה ייתן או יחדש רישיון הפעלה לגבי מעון יום לפעוטות אם מצא כי מתקיימים כל אלה..." – יש רשימת תנאים שבהם צריך לעמוד מי שמבקש רישיון.

שימרית שקד גיטלין: אחד התנאים שאנחנו מוסיפים זה שהוא ממלא אחרי הוראות התקנת מצלמות.

סיגל מרד: הדבר שהעיר עליו קודם חגי ובצדק – שכרגע, בעצם, אם אנחנו נכנסים על זה ש-14 נכנס רק ב-2020 זה עולם אחד.

סיגל מרד: אם 14 מקבל חיים משל עצמו אז ברור שכרגע כשאנחנו נותנים אישורים ראשוניים זה לא חלק מהתנאים לאישור - - -

שימרית שקד גיטלין: לא.

שימרית שקד גיטלין: 14 בכל מקרה – אמרנו 1 בספטמבר 2020.

שימרית שקד גיטלין: את רואה?

שימרית שקד גיטלין: זה כתוב בסעיף התחילה.

יפעת שאשא ביטון: אתם תתייחסו לזה ברישיון הפיקוח החל מ-20.

קריאות: - - -

סיגל מרד: רק אם לא נתקין תקנות, אחרי המועד שהייתי צריכה להתקין תקנות לפי חוק הפיקוח על מעונות אז - - -

שימרית שקד גיטלין: לא רק זה, כי בתקנות יש לך תחולה הדרגתית, וכל עוד אנשים הם בתחולה הדרגתית ועוד לא נכנסו לך התקנות - - -להמשיך הלאה המשטר של האישור הזמני.

שימרית שקד גיטלין: לכן, תיאורטית יכול להיות מצב שיש לך גם עדיין אישור זמני וגם בעצם באישור הזמני הם יצטרכו - - -

סיגל מרד: בואו נפשט – מבדילים בין האישור הראשוני לאישור הזמני לרישיון.

סיגל מרד: אני דיברתי על האישור הראשוני.

שימרית שקד גיטלין: האישור הראשוני – יכול להיות שאת תהיי חייבת בו בהתקנת מצלמות כי יכול להיות - - -

סיגל מרד: אחרי 2020 אם לא התקנתי תקנות.

שימרית שקד גיטלין: או שקבעת תחולה הדרגתית.

שימרית שקד גיטלין: אבל את כן יכולה להיות במצב שהמצלמות ייכנסו לאישור הראשוני.

יפעת שאשא ביטון: בואו נפשט את זה – החיבור בין חוק הפיקוח לבין הנושא של המצלמות קורה בספטמבר 2020.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה באיזה סטטוס של אישור אתם נושאים, כמוש אנחנו יודעים שמלכתחילה אנחנו בודקים שאין רישום פלילי ובודקים שזה במקום סביר, אז אנחנו בודקים גם שיש מצלמות, זאת אומרת – זה הסיפור, וזה מתחיל מ-2020 באופן גורף לכולם.

שימרית שקד גיטלין: אז בעצם זה יהיה שלא יינתן רישיון למעון יום שיקומי אלא אם כן הוא ממלא אחר ההוראות שלפי חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום.

שימרית שקד גיטלין: גם זה ייכנס לתוקף רק ב-1.9.2020.

יפעת שאשא ביטון: מי גברתי?

דינה אלימלך: אני מנהלת מעון יום.

דינה אלימלך: אני יושבת-ראש ועד הגנים הפרטיים בנעמ"ת.

דינה אלימלך: אני כאן באמת כדי קודם כל ללמוד את זה ולהבין.

דינה אלימלך: אני חושבת שאני חלק מאוד אינטגרלי מהסכמה של חוק המצלמות אבל כולנו צריכים להבין ולדעת שכשהחוק הזה יהיה אולי לא יהיו מטפלות.

שימרית שקד גיטלין: יהיו מטפלות.

דינה אלימלך: אני לא יודעת.

יפעת שאשא ביטון: היה לי חושב קודם כל – כי קצת היה לי קשה שכולם יושבים סביב השולחן ואת יושבת שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר ניהלנו את השיח המהותי הזה.

דינה אלימלך: לא יהיו מטפלות.

יפעת שאשא ביטון: ימים יגידו.

דינה אלימלך: אם היום מתוך 3,400 עובדות עוזבים אותנו 700 עובדות בשנה ו-20 מנהלות מתוך 180 מעונות, זה אומר שאנחנו בבעיה גדולה.

דינה אלימלך: אני מאוד רוצה להאמין שבוועדה של תקינת כוח אדם תהיה ועדה מהותית, משמעותית לטובת העובדות במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רק לומר לך – אולי באופן סמלי, לא התכוונתי שיהיה כאן, אני זרמתי עם שני החוקים האלה במקביל במטרה לקדם את שניהם, אבל יצא שחוק הפיקוח קודם לפני חוק המצלמות, מה שאומר שבחוק הפיקוח אנחנו בהחלט נותנים את הדעת גם לנושא של הכשרת כוח אדם, מיצוב הסטטוס של המטפלות מחדש, שאי אפשר יהיה לומר יותר שמי שיש לה דופק נכנסה.

יפעת שאשא ביטון: ברור לנו שאנחנו לוקחים את זה למקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לדעת ששני החוקים האלה נכנסים ביחד ואמורים לתת מענה גם למה שאת אומרת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא נושא שזר לנו, הסיפור של קושי בגיוס סייעות, אבל אני לא חושבת שזה מה ש - - - אז אני רוצה לומר- הקראנו היום את כל הצעת החוק, מבחינתנו, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יפעת שאשא ביטון: את ההצבעה נקיים ביום שני בשעה 10:00.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר – יש שלוש סוגיות שמונחות כרגע על השולחן לתיקון, ויכול להיות שנקרא אותם מחדש – הסעיף של הרשאי או חייב לדווח לפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה שהמשטרה, אם היא מזהה שיש שם פוטנציאל לפגיעה בילדים היא רשאית לדווח, אנחנו עדיין ננסה לעבוד על זה אם "רשאי" או "חייב".

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני זה הנושא של התנגדות של 80% או אחוז אחר.

יפעת שאשא ביטון: ביקש ראש הממשלה 50%, אנחנו לא נהיה שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כרגע כותבים 80%, אנחנו ננהל שיח ואנחנו נגיע להסכמות גם לגבי זה, והסוגיה הנוספת שאני לא יודע אם זה טקטי לומר אותה כאן סביב לשולחן אבל למען השקיפות אנחנו כן נאמר – הסוגיה של האודיו שעדיין מדירה שינה גם מגורמים מקצועיים וגם מגורמים אחרים שבאמת בנפשם כל הנושא של הגנה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדון בה ואנחנו נבוא לכאן עם הסכמות, זאת אומרת כבר נגיע עם הסעיפים מוכנים להקראה אחרי שהגענו להסכמות עם כל המשרדים.

יפעת שאשא ביטון: לא נפתח את זה לדיון.

יפעת שאשא ביטון: נבוא מוכנים, בין אם זה לכאן ובין אם זה לכאן.

יפעת שאשא ביטון: מה שיוסכם על כולם זה מה שיגיע בסופו של דבר לשולחן הוועדה כדי שנוכל להצביע על כל החוק.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אומר שאנחנו פותחים מחדש.

שחר סומך: יש גם את העניין של הפטור של השר.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

סיגל מרד: ועוד נקודה שהיתה זה בעצם החידוד של הסייבר, ב-6(ב).

יפעת שאשא ביטון: אז זה עניין טכני.

 << דובר >> יוסי אוחנה: לא, גברתי.

 << דובר >> יוסי אוחנה: הוא לא תקין.

 << דובר >> יוסי אוחנה: העניין של הסייבר יכול לרדת לשורשו של עניין.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו ביקשנו שלא יהיו בזה רכיבי אינטרנט?

יפעת שאשא ביטון: איך הגדרנו את זה?

קריאות: - - -

 << דובר >> יוסי אוחנה: - - -אם תצא הוראה של מנהל הסייבר שהמצלמות צריכות להיות ללא רכיבי שידור WI FI, צריך להחליף את המצלמות הקיימות שיש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק את זה, אבל בסוף בסוף אני רוצה שיישב לך בראש כל הזמן: כשאנחנו מדברים על רכיבי סייבר זה לא איזה כמיהה אישית של מישהו, אלא הסיפור הוא איך לראות שאנחנו דואגים שהחומרים לא ידלפו ויהוו סכנה עבור הילדים.

 << דובר >> יוסי אוחנה: אני מסכים, אני אבא לשתי בנות, אבל דרישות המסמך הזה – העלויות שלו יכולות לרדת לשורשו של עניין, זה מה שאני אומר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק את זה, כי לדעתי ולתפיסתי, ואני לא אשת מקצוע אבל זה מה שאספנו כאן בדיון – מה שכתוב היום זה מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אם יגלו שצריך עוד חידוד קטן – נביא את זה ונקבע את ההחלטה.

יפעת שאשא ביטון: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.