הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 135, 2018-12-18 12:11

מירב בן ארי: שלום לכולם, אני רוצה לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.

מירב בן ארי: הנושא הוא מימון הממשלה לפרויקטים לגמילה ושיקום מסמים במגזרים חלשים – לציון יום הנגב.

מירב בן ארי: היום ה-18 בדצמבר 2018, י' בטבת תשע"ט.

מירב בן ארי: אני אחליף את יו"ר הוועדה.

מירב בן ארי: בשתי מילים בפורום מצומצם נדבר על העניין הזה של השימוש בחומרים ממכרים, אלכוהול, סמים.

מירב בן ארי: חשוב לומר שגם במקומות של אשפוזיות אנחנו רואים גם נגמלים מהימורים שזה גם הצטרף.

מירב בן ארי: אני סיירתי כמעט בכל מקום בוועדה.

מירב בן ארי: מאשפוזיות, בכפרים- - - מלכישוע, כפר איזון, הדרך.

מירב בן ארי: ראינו את אותם צעירים, מבוגרים, שמוצאים את עצמם בשלבים כאלה ואחרים בנושא של התמכרות, בעיקר לסמים ואלכוהול.

מירב בן ארי: וגם נתקלנו בהרבה תחלואה כפולה שלצערי גם מאוד מאפיינת את האוכלוסייה הזאת.

מירב בן ארי: מטרת הדיון כפי שהתבקשנו זה בעצם לבחון מה הם אותם מוסדות גמילה אפשריים שנמצאים כיום באזור הדרום, אם בכלל.

מירב בן ארי: לאור העובדה שאני דיי שולטת בתחום, אני מודה בצניעות, אני אשמח לדעת לא רק על אשפוזית או חלופת אשפוז או כפר, גם אשמח לדעת על איזה מוסדות בקהילה.

מירב בן ארי: אני אגיד עוד משהו בהערה אחרת שלאו דווקא קשורה לנגב, אלא קשורה בכלל למדינה.

מירב בן ארי: הבעיה הכי גדולה בנושא של התמכרויות בעיניי זה הרצידיביזיות.

מירב בן ארי: שבסוף הולכים לכפר ופוגשים אדם שהיה באשפוזית שמדינת ישראל שמה עליו הרבה מאוד כסף, ובסוף הוא חוזר לחברה, אין לו שום טיפול ואז הוא עוד פעם מוצא את עצמו בכפר.

מירב בן ארי: אייל, בתקופה של זה שהיה הממונה לפני שאול, אמיר, היה לנו דווקא ניסיון לעשות איזשהו ROI, משהו מעניין, בסוף הוא עזב ולא הספקנו.

מירב בן ארי: אבל הבאנו תכנית - - - הנה חגי פה, לא ראיתי אותך פתאום לרגע.

מירב בן ארי: כי פתאום נזכרתי כשעשינו את זה בעצם עם אמירה לוי, התחלנו לעשות, האוצר אמר ש- - - כי בסוף, למה אני אומרת לך אייל - -

קריאה: - - -

מירב בן ארי: אתה היית איתנו בזה?

קריאה: הייתה לנו פגישה עם תמר - -

מירב בן ארי: למה בעצם רצינו לעשות את זה?

מירב בן ארי: כי ישבנו אני ותמר ופאולה וחגי – כי בסוף אם אתה בא ואתה שם את אותו אדם בכפר באשפוזית ואחרי אשפוזית הוא עובר להוסטל והוא נמצא שנה בהוסטל ואתה שופך שם מיליונים של הרווחה ואז בסוף אותו אדם הולך לעיר שלו, לכפר שלו או ליישוב שלו ואין אף אחד שהוא יכול להתייעץ איתו ולדבר איתו אז תיק-תק שבוע-שבועיים-שלושה-חודש הוא חוזר עוד פעם לאשפוזית.

מירב בן ארי: ויום באשפוזית, תיכף משרד הבריאות ידבר, זה מלא כסף.

מירב בן ארי: ואני אומרת לעצמי, אם היו לנו מסגרות טיפוליות בתוך הקהילה היינו מונעים את הבזבוז כסף.

קריאה: אבל יש לנו מסגרות בתוך הקהילה.

מירב בן ארי: אז את תיכף תגידי אבל - -

קריאה: לא טיפוליות.

קריאה: מה שמירב מדברת זה על השיקום.

מירב בן ארי: אתמול גם ישבתי עם ציפי נחשון בפאנל ודיברנו גם על מסגרות שיקום אחרות.

מירב בן ארי: אני גם הייתי באשדוד, דרך אגב, מקסים, איך זה נקרא?

מירב בן ארי: תזכירי לי.

קריאה: יש לנו יחידה גדולה באשדוד.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: אבל זה נורא רווחה.

מירב בן ארי: ומה שחסר לנו, ולכן גם דיברתי עם פאולה, זה הקטע הטיפולי שחגי מדבר, הקטע הפסיכיאטרי, השיקומי.

מירב בן ארי: וזה לדעתי מה שחסר.

קריאה: פסיכיאטרי או שיקום טיפולי?

קריאה: שיקום טיפולי - -

מירב בן ארי: תיכף אנחנו ניתן לכם.

מירב בן ארי: קודם חברי הכנסת, אחרי זה המשרדים.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אזברגה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה גברתי היושבת ראש.

ג'מעה אזברגה: אני גם נקלעתי ביום הזה של יום הנגב לעניין של הסמים שאני רציתי להגיד קודם כל תודה ומברכים אתכם על הדיון הזה החשוב.

ג'מעה אזברגה: ואני מברך את חברי טלב אבו עראר שיזם את היום הזה.

ג'מעה אזברגה: ובאמת העדר מוסדות במגזר הבדואי בנגב כמעט אפס, לא קיים דבר כזה.

ג'מעה אזברגה: אם זה מרכזי שיקום, אם זה מוסדות לגמילה ואם זה טיפול או מעקב אחרי זה.

ג'מעה אזברגה: זה דבר אחד.

ג'מעה אזברגה: דבר שני, אולי תגיד לנו עוד מעט העובדת סוציאלית – נושא הקשר בין המועצות לבין המוסדות שמטפלים בעניין של אנשים שלוקים במחלה הזאת לצערי.

ג'מעה אזברגה: ואני חייב לעזוב אתכם כי יש לי דיון בעבודה - - - על נושא הבריאות בנגב בכלל.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

ג'מעה אזברגה: חברי ג'מאל זחאלקה נמצא פה והוא ימשיך.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מתחלקים.

מירב בן ארי: תודה חבר הכנסת אזברגה.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

עבדול חמיד אבו רביע: אני מנהל שירותי הרווחה אל קאסום, מועצה אזורית שאחראית על 70,000 תושבים ויישובים המוכרים והלא מוכרים.

עבדול חמיד אבו רביע: אני מודה לחבר הכנסת זחאלקה שנתן לי את האפשרות כי אני צריך להיות בוועדה השנייה וחשוב שנהיה.

עבדול חמיד אבו רביע: אני רוצה להגיד לכם - - - שהעלו או דיברת עליהם כמעט ואין, אפס.

עבדול חמיד אבו רביע: אני טיפלתי באנשים מכורים, טיפלתי בשיקום אסירים והיום אני נמצא בעמדה הזאת.

עבדול חמיד אבו רביע: והיום אני גייסתי שתי יחידות דרך משרד הרווחה לטפל גם בנוער מכור וגם במבוגרים.

עבדול חמיד אבו רביע: לצערי אין לי מקום.

עבדול חמיד אבו רביע: המציאות במגזר הבדואי - -

ג'מאל זחאלקה: אין מקום למה?

עבדול חמיד אבו רביע: אין מקום פיזי, אי אפשר.

עבדול חמיד אבו רביע: זה בגלל התכנון, זה בגלל הריסת בתים וזה בגלל מורכבות מאוד מאוד קשה.

עבדול חמיד אבו רביע: ואני משתדל, אם אני רוצה לעשות טיפול כזה אני צריך לגרור אותם לבאר שבע.

עבדול חמיד אבו רביע: אין כמו הטיפול בקהילה כי אמרת משפט מאוד חשוב – כשהוא חוזר לבית, לסביבה שמזכירה אותו, לפינה הזאת, לאבנים האלה שישבתי ועישנתי מאחורי הצריף הזה – אם לא יהיה לו טיפול שם במוקד זה לא יעזור.

עבדול חמיד אבו רביע: ואני אומר לך מכור אחד יכול לקלקל לסביבה שלמה – האישה סובלת, הילדים סובלים והסביבה סובלת, ואני לא יודע איזה סיכון.

עבדול חמיד אבו רביע: משרד הרווחה משקיע מיליונים, אבל אני שואל למה אני צריך לשלוח לאשפוזית באשקלון, למה אני צריך לפנות להוסטל בצפון בשביל לשים אותו שם שימשיך את התקופה.

עבדול חמיד אבו רביע: אחרי שאני מביא אותו להחלמה ממה שהיה למה אין לי יכולות – לא תקציב ולא טיפול שאני אתן לו אחרי שהוא חוזר לשטח.

מירב בן ארי: אוקיי, ותגיד רגע, מה זה מה שאמרת שהצלחת ממשרד הרווחה, מה בעצם הכלים שלך היום לטפל?

עבדול חמיד אבו רביע: נתנו לי מבחינת תקנים.

עבדול חמיד אבו רביע: אני יכול, נתנו לי לפי הועדות, אם יש לך ככה וככה, זה תהליך מורכב בירוקראטי.

מירב בן ארי: כן, אני יודעת מה זה.

עבדול חמיד אבו רביע: אבל אני צריך יחידה כזאת.

עבדול חמיד אבו רביע: אני צריך להקים יחידה כזאת - -

מירב בן ארי: פיזית, מבנה.

עבדול חמיד אבו רביע: ללכת להקים אותה ברהט לא מתאים לי.

עבדול חמיד אבו רביע: אני רוצה לאוכלוסייה שלי.

עבדול חמיד אבו רביע: להקים אותה בערד?

עבדול חמיד אבו רביע: למה אנחנו - -

מירב בן ארי: יש לי שאלה.

מירב בן ארי: והמועצה המקומית לא יכולה להקצות מבנה?

עבדול חמיד אבו רביע: זה מורכב מעבר ליכולות של המועצה.

מירב בן ארי: לא, כי תגיד עם מי צריך לדבר.

עבדול חמיד אבו רביע: הרבה גורמים שותפים פה שצריך לדבר איתם ובעיקר, לדעתי, רשות לפיתוח הנגב או מה שנקרא - - - למשרד החקלאות- -

ג'מאל זחאלקה: היא המכשול, היא לא הפתרון.

עבדול חמיד אבו רביע: אבל כפופה למשרד החקלאות.

ג'מאל זחאלקה: האזרחים הערבים בנגב זה בעיה שבכל הוועדות - - - הם לא יכולים לדבר ישירות עם הממשלה ועם המדינה.

ג'מאל זחאלקה: יש להם מתווך בשם המנהלת ובשם הרשות הזאת.

ג'מאל זחאלקה: זה מחזיר אותנו לימים שבהם הייתה מחלקה ערבית ברווחה, מחלקה ערבית בהסתדרות, כמובן מחלקה ערבית מפלגת מפא"י אז – עידן שבו יש לך סוכנים שמתווכים בין אזרח לבין הרשות.

ג'מאל זחאלקה: הוא ילך ויצעק ברווחה, ישלחו אותו לרשות והרשות פשוט הפכה למכשול גדול מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך בעניין שלך – אתה רוצה לפתור את הבעיה שלך, אתה צריך ללכת במסלול עוקף הרשות הבדואית.

ג'מאל זחאלקה: אין דרך אחרת.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה תחכה עד שהרשות תעשה יקח המון שנים.

ג'מאל זחאלקה: הם פשוט מכשול ענק בעניין הזה.

עבדול חמיד אבו רביע: אני ממש מודה ומעריך ואני חייבת לצאת.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: תיכף גם משרד הרווחה ומשרד הבריאות שנמצאים באזור שלך ננסה להבין - -

ג'מאל זחאלקה: לצערנו המלחמה בסמים הפכה לביטחון פנים, גם זו בעיה.

מירב בן ארי: כן, אבל עדיין הטיפול זה רווחה ובריאות.

מירב בן ארי: הטיפול במכורים - - - בוא נתחיל רגע עם משרד הבריאות.

מירב בן ארי: את באזור שהוא מדבר עליו, מאיזה אזור את במשרד הבריאות?

קרן גולדמן: אני מהמחלקה של ד"ר רושקה, המחלקה לטיפול בהתמכרויות.

קרן גולדמן: אנחנו יושבים במנהלה.

מירב בן ארי: אבל יש לך מחוז דרום?

קרן גולדמן: כן, יש לנו מחוז דרום.

מירב בן ארי: ואת מעליה?

קרן גולדמן: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

קרן גולדמן: את אמרת שאת מכירה את המסגרות - -

מירב בן ארי: כן, אני מכירה, אבל לא כולם מכירים.

מירב בן ארי: אני הייתי בכל המסגרות.

מירב בן ארי: אני בוועדה הזאת כמעט ארבע שנים, אבל אני רוצה שאם יש לך מיקוד אולי בדרום כי בשביל זה חברי הכנסת עשו את האירוע הזה.

קרן גולדמן: אז קודם כל יש לנו את אשפוזית - - - באשדוד שבשביל משרד הבריאות זה עדיין מחוז דרום, ששם יש לנו 20 מיטות.

קרן גולדמן: יש לנו אשפוזית לתחלואה כפולה 16 מיטות, יש לנו תורי המתנה - -

מירב בן ארי: לא, לא, אשדוד זה לא באר שבע, זה רחוק אשדוד מבאר שבע.

קרן גולדמן: אזור הדרום אמרת.

מירב בן ארי: כן, אבל מה יש בבאר שבע?

קרן גולדמן: בבאר שבע יש לנו שני מרכזים לטיפול תוצאתי ממושך, אחד זה סלע ב' והשני זה מטרה שלמטרה יש גם ניידת שמחלקת טיפול - -

מירב בן ארי: אבל אלה לא אשפוזיות.

קרן גולדמן: לא.

קרן גולדמן: אשפוזית יש אחת- -

מירב בן ארי: הכי קרובה לדרום זה האשפוזית באשדוד?

קרן גולדמן: אחת בבאר שבע זה לתחלואה כפולה.

מירב בן ארי: אין אשפוזית.

קרן גולדמן: יש לתחלואה כפולה.

קרן גולדמן: אין אשפוזית רגילה לגמילה מחומרים כמו שאת מכירה משאר המקומות.

קרן גולדמן: יש לתחלואה כפולה ושם יש 16 מיטות.

מירב בן ארי: יש לך 16 מיטות על כל אזור הדרום?

קרן גולדמן: כן.

קרן גולדמן: אנחנו כל שנה מבקשים תוספת תקציב, גם ל-2019 ביקשנו.

קרן גולדמן: מה שאני כן רוצה להגיד - -

ג'מאל זחאלקה: הן תמיד מלאות ויש מקום - -

קרן גולדמן: מלאות - -

מירב בן ארי: בטח, רשימת המתנה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לדעת כמה הלחץ.

ג'מאל זחאלקה: כמה עומדים בתור, יש לכם הערכה?

קרן גולדמן: כן.

קרן גולדמן: יש לנו 16 מיטות ברישיון ויש לנו 15 ממתינים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם יהיה כפול אני מבטיח לך שיהיה כפול.

ג'מאל זחאלקה: כי אנשים לא פונים כשיודעים שאין מקום.

מירב בן ארי: נכון.

קרן גולדמן: אז אני רוצה להגיד משפט על זה.

ג'מאל זחאלקה: אם יהיה לך 32 אז יהיו לך 32 בהמתנה.

קרן גולדמן: כן, בכלל תחלואה כפולה זה דבר שעולה ומתפתח ויש לו עוד דרישה.

קרן גולדמן: ל-2019 לתכניות העבודה שלנו אנחנו שמנו לנו למטרה לעשות רה-ארגון בכלל בשירות של האשפוזיות.

קרן גולדמן: הרה-ארגון אומר גם פריסה מחודשת ארצית.

קרן גולדמן: יש לנו שמונה אשפוזיות שפזורות ברחבי הארץ, גם פריסה גיאוגרפית מחודשת וגם פריסה על פי סוג האוכלוסייה.

קרן גולדמן: דברים שהיום קשה לנו לתת מענה כמו נשים בנפרד, אשפוזית לצידך שנתנו לה הקצאה של מיטות, זה דבר אחד.

קרן גולדמן: מבחינת הטיפול התרופתי הממושך יש לנו שני מרכזים, אחד מאוד גדול - -

מירב בן ארי: מרכזי יום.

קרן גולדמן: מרכזים לטיפול תרופתי.

קרן גולדמן: זאת אומרת, שאדם מגיע מקבל - -

מירב בן ארי: בבאר שבע?

קרן גולדמן: בבאר שבע יש מרפאה גדולה עם 410 מטופלים - -

מירב בן ארי: שהם בעצם באים לטיפול והולכים בחזרה ליישוב שלהם או לכפר.

קרן גולדמן: נכון.

קרן גולדמן: שם גם יש תכנית שיקום תעסוקתי, עובדים איתם כדי לנסות להחזיר אותם למעגל העבודה.

קרן גולדמן: יש שם עוד מסלול חדש שנפתח של טיפול במשככי כאבים, בשעות נפרדות, כמובן, מהשעות של המטופלים המכורים לאופיאטיים.

קרן גולדמן: ויש בנוסף - -

מירב בן ארי: יפה, למרות שבאשפוזית ובהוסטל הם ביחד.

קרן גולדמן: נכון.

מירב בן ארי: שזה גם בעיה.

מירב בן ארי: ראיתי אותם את אלה עם משככי הכאבים, זו אוכלוסייה קצת אחרת.

מירב בן ארי: מישהו שעבר תאונת דרכים ונתנו לו משכך כאבים ופתאום הוא מוצא את עצמו כמכור.

מירב בן ארי: הכי נורמטיבי.

ג'מאל זחאלקה: יש לך סטטיסטיקה או מידע כמה מהמיטות באשפוזיות – כמה מהציבור הערבי בנגב יש שם?

מירב בן ארי: כמה מהציבור הערבי מטופל במרכז הטיפול התרופתי הזה, ב-410?

קרן גולדמן: בתוך ה-410, הרגע דיברתי עם המנהלת, רק 20 מטופלים, אבל אני אסביר גם למה.

קרן גולדמן: יש לנו מרכז נוסף, מרכז מטרה, שיש לו גם ניידת שיוצאת החוצה ומחלקת מאשקלון עד אילת.

קרן גולדמן: אז הוא אמר לי ששם הם מקבלים את הטיפול בדרך כלל בלקיה וברהט.

קרן גולדמן: זאת אומרת ניידת - -

מירב בן ארי: שזה שמגיעים.

מירב בן ארי: האמת שזה גם הגיוני שהם יותר יעדיפו שהם יבואו אליהם מאשר שהם - -

ג'מאל זחאלקה: בסדר, אין לי בעיה, אני רק רוצה לדעת.

קרן גולדמן: שם יש יותר ריכוז של האוכלוסייה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: ובטיפול במכורים לסמים?

קרן גולדמן: בדרום אין לנו אשפוזית.

קרן גולדמן: יש לנו בצפון את המרכז היהודי-ערבי תמרה ששם באמת יש תכנית מאוד יפה למגזר.

קרן גולדמן: זה משולב גם לערבים וגם ליהודים ויש להם תכנית נוספת עכשיו של ייצוב טיפול תרופתי.

קרן גולדמן: אבל אני רוצה להתייחס במשפט למה שאמרת שאנשים נכנסים לאשפוזית ויוצאים.

קרן גולדמן: אנחנו לאחרונה ראינו שיש באמת - - - ביקשנו מהצוותים לשים דגש על מטופלים שנכנסים ויוצאים מספר פעמים ולבדוק האם חומרת ההתמכרות שלהם היא כזאת שמצריכה מעבר בכלל למרכז לטיפול תרופתי ממושך.

קרן גולדמן: אני נותנת כדוגמה את אשפוזית לצידך שאת מכירה אותה היטב – בגלל המורכבות של אוכלוסיית הנשים שלרוב נמצאת בזנות עם חומרה מאוד קשה אנחנו פתחנו שם מסלול של ייצוב על סובקסון.

קרן גולדמן: זאת אומרת, הן נכנסות, הן עוברות את הגמילה, לאט לאט הן מקבלות את התרופה ומופנות להמשך טיפול אינטנסיבי ככל שייתכן בתוך המרכזים.

קרן גולדמן: זאת אומרת, אחד שמיוצב יכול להיות שם פעם בחודש וכזה שצריך את התמיכה היותר אינטנסיבית יגיע יום-יום וילך.

קרן גולדמן: זה בגדול - -

מירב בן ארי: אני רוצה לתת שנייה לאייל מהאוצר אז עכשיו אני גם אחבר את הסוף – למרות שאני אומרת לך, זה מאוד מעניין הקטע שאמרת בסוף על - - - לצידך אני מכירה, זו אשפוזית מאוד קטנה, מאוד אינטימית, היא של נשים, היא תצא, יהיה לה את זה.

מירב בן ארי: השאלה היא, ופה אני מפנה אליך, אם אתם בדקתם מול משרד הבריאות ואצלכם כמה בעצם, או את יודעת את זה, בסוף חוזרים?

מירב בן ארי: כי ממה שפגשתי שם את החבר'ה ודיברתי איתם יש שם הרבה שחוזרים.

מירב בן ארי: ואם את חוזרת את משלמת הרבה והיא משלמת הרבה והוא בסוף משלם.

מירב בן ארי: אז בדקת את זה?

מירב בן ארי: עם אמירה לוי התחלנו, חגי תיכף יתייחס, אתה בטח לא תשמע אבל לפחות אני זוכרת - -

חגי ברוש: הוא היה איתנו בישיבה בכנסת.

מירב בן ארי: אז מה אתה אומר על העניין הזה?

אייל מדן: אני כבר לא זוכר מה היה הסיכום באותה ישיבה.

אייל מדן: אני חושב שהיה אמור להיות איזשהו המשך.

חגי ברוש: אני אגיד לך מה היה הסיכום.

חגי ברוש: הישיבה הייתה ב-1 בנובמבר שנה שעברה ואז נתבקשנו להכין תכנית מסודרת ובנינו אותה פאולה, שבי ואני, מתואמת בין שלושת הגופים - -

מירב בן ארי: פאולה ממשרד הבריאות ושבי ממשרד הרווחה.

חגי ברוש: נכון.

חגי ברוש: ואז סוכם שהתכנית - - - למעשה תהיה בקשה שיהיה דיון בין שלושת המנכ"לים של המשרדים לגבי מי לוקח את הנושא הזה ומבקש אותו.

חגי ברוש: והתחושה שלי זה שיש איזשהו חוסר בהירות לגבי הנושא הכספי.

חגי ברוש: זאת אומרת, כל משרד פוחד באיזשהו אופן לבוא ולהגיד, טוב, תממן את זה מתקציבך.

מירב בן ארי: כן, אבל כבר עשינו תכניות של כמה משרדים.

מירב בן ארי: למה אני אומרת לך את זה, אייל, כי בסוף משלמים הרבה יותר כסף שהבנאדם מסיים טיפול של שנה, חוזר לקהילה, אף אחד לא - - - ואז עוד פעם הוא - - - כמה עולה יום באשפוזית?

קרן גולדמן: יום אשפוז 450 - - -

מירב בן ארי: והוא שלושה שבועות באשפוזית נכון?

קרן גולדמן: כן.

קרן גולדמן: זאת אומרת, כמעט 10,000 שקל לחודש.

מירב בן ארי: זה מטורף.

מירב בן ארי: את יודעת כמה חוזרים לאשפוזיות באחוזים?

קרן גולדמן: אני יכולה לבדוק לך את זה אבל אני יכולה להגיד לך שאפילו בנתונים שלנו על 2017, 253 מטופלים הגיעו לאשפוזית של תחלואה כפולה.

קרן גולדמן: רק 157 סיימו את הטיפול.

קרן גולדמן: שם אמנם זו אוכלוסייה יותר מורכבת - -

מירב בן ארי: זה כמעט חצי.

מירב בן ארי: חבל על ה- - - כן, מה אתה אומר אייל?

אייל מדן: זה אולי משרד הרווחה יתייחס לגבי הרצידיביזם וכמה חוזרים בלי הנתונים.

אייל מדן: אני יכול לומר את הנתונים על התקציב.

אייל מדן: מבחינת תקציב אז אנחנו כן רואים גידול מאוד משמעותי בתקציבים שהולכים לנושא ההתמכרויות.

אייל מדן: אני אתן דוגמה – אני מדבר עכשיו על הטיפול הקהילתי.

אייל מדן: ב-2013 התקציב עמד על 25 מיליון ואנחנו היום מדברים על תקציב שקרוב להכפיל את עצמו שעומד על 44 מיליון - -

מירב בן ארי: שזה רק לטיפול בהתמכרויות אתה אומר.

אייל מדן: זה טיפול בהתמכרויות בקהילה.

מירב בן ארי: בקהילה.

אייל מדן: כן.

חגי ברוש: זה של הרווחה.

אייל מדן: כן, אני מדבר על הרווחה.

אייל מדן: משרד הבריאות אין לי נתונים.

אייל מדן: שזה גידול מאוד משמעותי בהתאם למה שמנכ"ל משרד הרווחה וסדרי העדיפויות של משרד הרווחה.

אייל מדן: הם בסופו של דבר מקבלים תוספת תקציבית ומחליטים איך לחלק אותה בין כל שלל הדרישות התקציביות.

אייל מדן: בנוסף, יש תקנה נוספת שמדברת על טיפול במכורים במסגרות ששם יש את כל המסגרות החוץ ביתיות הסגורות.

אייל מדן: ששם התקציב גדל מ-33 מיליון ל-36 מיליון ב-2019.

אייל מדן: זה גם על פי - -

מירב בן ארי: זה לא - -

אייל מדן: זה לא גידול גדול, אבל זה בהתאם גם למה שהמשרד דרש.

אייל מדן: בסופו של דבר זה מתקצב מסגרות קיימות.

אייל מדן: לא נפתחו מסגרות חדשות - -

מירב בן ארי: לא, נפתחו מסגרות חדשות לא?

אייל מדן: לא שאני יודע עליהן.

אייל מדן: אני יודע שמבחינת הועדות - -

קריאה: - - -

אייל מדן: אז אולי אני טועה.

אייל מדן: בכל מקרה, מבחינת הועדות, ההועדות שהמשרד קיבל גדלו מ-600 ל-650 הועדות בשנה.

קריאה: בחוץ ביתי.

אייל מדן: בסך התקציב שכולל את תקציב הרשויות ב-2018 עומד על 87 מיליון שקלים.

אייל מדן: זה הדברים שיש בידיי.

אייל מדן: אני אומר עוד פעם – התקציב שמיועד לדבר הזה הוא בסופו של דבר על סמך החלטות משרד הרווחה בהתאם לסדרי עדיפויות שלו.

אייל מדן: אנחנו קובעים במשא ומתן את תוספת התקציב שניתנת לכלל התקציב ובסופו של דבר - -

רויטל לירז מלמוד: כן, אבל היום אתם קובעים איפה יהיו היחידות.

אייל מדן: איפה יהיו איזה יחידות?

רויטל לירז מלמוד: אם אנחנו רוצים לפתוח שירות במקום מסוים היום זה לפי הקריטריונים שהאוצר הכתיב.

אייל מדן: לא, הקריטריונים זה קריטריונים של משרד הרווחה.

רויטל לירז מלמוד: נכון, אבל בסופו של דבר אנחנו לא יכולים, יש דברים שלא תלויים רק בנו - -

מירב בן ארי: כמו מה?

מירב בן ארי: אבל את הגוף המקצועי, מה הוא יגיד לך איפה לפתוח עכשיו - - -

רויטל לירז מלמוד: אבל נגיד עולה צורך ממקום מסוים זה לא תמיד תלוי רק במה שאנחנו אומרים, יש- -

מירב בן ארי: אבל בסוף אותם אזורים כמו מלכישוע, כמו רטורנו הם על אזוריים, הם לא קשורים ליישוב.

רויטל לירז מלמוד: זה חוץ ביתי, אני מדברת על הקהילה.

רויטל לירז מלמוד: אם נגיד - -

מירב בן ארי: הוא יקבע לך איפה לפתוח בקהילה?

רויטל לירז מלמוד: הם עשו איזשהו סכם כזה שנקרא שיטת הקריטריונים שעל פי - -

אייל מדן: את מדברת עליי או על מה שחנן עושה לכם?

רויטל לירז מלמוד: מה שחנן.

אייל מדן: מה שחנן עושה זה אגף התקציבים - -

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על חנן פריצקי?

אייל מדן: כן.

מירב בן ארי: הוא רפרנט ברווחה של אגף תקציבים לא?

אייל מדן: הוא לא רפרנט של אגף תקציבים.

מירב בן ארי: לא, של משרד הרווחה.

אייל מדן: הוא תקציבן משרד הרווחה, מבחינתי זה בסדרי העדיפויות של משרד הרווחה.

מירב בן ארי: זה מה שהתכוונתי.

רויטל לירז מלמוד: אבל ההחלטה איפה זה יהיה בסופו של דבר תלויה בכל כך הרבה מרכיבים ש- - -

מירב בן ארי: אוקיי, אז בואי תגידי - -

אייל מדן: זאת שאלה שצריך להפנות למשרד הרווחה.

אייל מדן: אנחנו לא קובעים את הקריטריונים ולאן תקציב נוסף ילך.

אייל מדן: אני מצטער אבל אני חייב לצאת למשרד המשפטים.

מירב בן ארי: בסדר, אין בעיה.

מירב בן ארי: תודה אייל.

מירב בן ארי: תגידי לי מה המצב אצלכם, רויטל.

רויטל לירז מלמוד: במחוז דרום יש לנו מסגרת חוץ ביתית אחת, קהילת רוח מדבר.

מירב בן ארי: אני מכירה.

מירב בן ארי: הייתי ברשי עשר שנים.

מירב בן ארי: אז בעצם רוח מדבר היא סוג של אשפוזית לא?

רויטל לירז מלמוד: לא.

מירב בן ארי: היא הוסטל?

רויטל לירז מלמוד: קהילה טיפולית.

רויטל לירז מלמוד: היא בדיוק כמו מלכישוע אבל למלכישוע - -

מירב בן ארי: היא בדיוק כמו הדרך לא?

רויטל לירז מלמוד: כן, החלק - -

מירב בן ארי: כן, החלק הנוסף, שם הייתי.

רויטל לירז מלמוד: כמו אילנות, רק שלה אין אשפוזית.

מירב בן ארי: אבל הם באים אחרי האשפוזית.

רויטל לירז מלמוד: נכון.

רויטל לירז מלמוד: זה מסלול חדש שפתחנו בשיתוף עם משרד הרווחה וזה לקח הרבה זמן להכניס את המטופלים האחזקתיים שלנו שמקבלים טיפול לתוך הקהילה.

רויטל לירז מלמוד: פתחנו שם מסלול ייחודי של קהילה טיפולית למטופלי סובקסון כדי לשמור על הרצף טיפול ולאפשר - -

מירב בן ארי: כן, באמת להתקדם ב- - -

רויטל לירז מלמוד: זה פרויקט מקסים - -

מירב בן ארי: כמה יש שם מהמגזר הערבי ברוח מדבר?

רויטל לירז מלמוד: לא יודעת.

מירב בן ארי: כמה מטופלים יש ברוח מדבר?

רויטל לירז מלמוד: הקהילה לא מלאה.

רויטל לירז מלמוד: יש לדעתי 63 מכסות.

רויטל לירז מלמוד: אני לא יודעת נכון להיום בדיוק מה - - - לדעתי יש לפחות 15 מכסות.

מירב בן ארי: באמת?

מירב בן ארי: אבל למה - - -

רויטל לירז מלמוד: כי זה בפריפריה ונורא קשה להגיע לשם.

רויטל לירז מלמוד: ואם אתה גר באזור המרכז או הצפון כשאתה שומע אחרי באר שבע זה נראה לך סוף העולם שמאלה.

רויטל לירז מלמוד: אין אשפוזית צמודה לקהילה כמו נגיד בקהילות אחרות שאת יודעת שזה ממש מדלת אל דלת מה שאנחנו קוראים שיכולה - - - להגיע לשם.

מירב בן ארי: כמו בהדרך שהוא מסיים את האשפוזית הוא עובר.

רויטל לירז מלמוד: הרבה יותר קשה למלא את רוח מדבר.

חגי ברוש: לא בכל קהילה יש אשפוזית, יש רק בהדרך ובמלכישוע.

מירב בן ארי: גם ברטורנו.

רויטל לירז מלמוד: כן, אבל שאר האשפוזיות נמצאות באזור.

חגי ברוש: נשים ונערות.

מירב בן ארי: ספרי לנו על המסגרות - - -

רויטל לירז מלמוד: אז יש לנו יחידות לטיפול, יש לנו 11 יחידות מתוך 32 רשויות במחוז.

רויטל לירז מלמוד: מתוך היחידות האלה, כמו שאמרתי, יש את רוח מדבר.

רויטל לירז מלמוד: יש לנו דירת מעבר לנשים בבאר שבע.

רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת, לנשים שהן מסיימות את הטיפול ברוח מדבר יוצאות אחר כך לקהילה - -

מירב בן ארי: מספיק לך דירה אחת - - - יש סיוע לשכר דירה, דרך אגב, לכאלה שיוצאים?

מירב בן ארי: הם מוכרים בביטוח לאומי, זה קצבת נכות?

רויטל לירז מלמוד: לא, לא בהכרח.

רויטל לירז מלמוד: יש נשים שמסיימות – הן מקבלות הבטחת הכנסה כשהן נמצאות בטיפול.

רויטל לירז מלמוד: אם הן יוצאות אחר כך אנחנו עוזרים להן.

רויטל לירז מלמוד: קודם כל כל הנושא של שיקום אני כן רוצה להגיד על זה מילה.

רויטל לירז מלמוד: יש לנו יחידות לשיקום תעסוקתי ואחת מהן, הגדולות שבהן, נמצאת בבאר שבע.

רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת שאישה או גבר, לצורך העניין, לא משנה, אבל דיברנו על נשים – אז היא יוצאת ומקבלת ליווי, זה כולל - -

מירב בן ארי: והטיפול?

רויטל לירז מלמוד: גם.

רויטל לירז מלמוד: היא יכולה להגיע או למרכז יום או - - - אנחנו לא רוצים לפתח תלות בטיפול.

רויטל לירז מלמוד: אם היא סיימה קהילה טיפולית ויצאה לדירה אנחנו נרצה שהיא תמשיך לליווי, שהיא תקבל שיחה פרטנית פעם בשבוע אבל שילוב בתעסוקה או הכשרה או - - - לחזק את הקשר עם המשפחה.

רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת המטרה להחזיר אותה בחזרה לקהילה, לא לשמר את התלות בגורמי הטיפול.

רויטל לירז מלמוד: אז יש גם את זה.

רויטל לירז מלמוד: אבל זה נכון, יש לנו רק ב-11 מתוך 32 יישובים יחידות.

רויטל לירז מלמוד: זה נכון שהשנה פתחנו הרבה הרבה יחידות ברחבי הארץ אבל עוד פעם, זה תלוי איפה וכמה ולמה.

רויטל לירז מלמוד: וכשאני אומרת יחידה – לפעמים יחידה זה רק תקן אחד של עו"ס במקרה הטוב.

רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת, זה לא עשרות - - - אז צריך לקחת את זה בחשבון.

מירב בן ארי: מרכזי יום יש לנשים ויש לגברים או שהם באים כולם ביחד?

רויטל לירז מלמוד: בנפרד.

מירב בן ארי: וטיפול פסיכיאטרי?

מירב בן ארי: כדורים וכאלה.

רויטל לירז מלמוד: טיפול תרופתי – אם הן נמצאות בקהילה והן היו בעבר מטופלות דרך משרד הבריאות אנחנו רוצים שהקשר יישאר בתוך הקהילה אצל רופא.

רויטל לירז מלמוד: אין אצלנו רופאים חוץ מאלכוהול ששם יש רופאים בתוך היחידות שמעורבים בתהליך.

קרן גולדמן: ברוח במדבר יש לך את ד"ר רועי ברוך סמיאן שהוא פסיכיאטר.

רויטל לירז מלמוד: בסדר, אבל זה בתוך מסגרת חוץ ביתית, לא בקהילה.

מירב בן ארי: איפה הבעיות בעצם?

מירב בן ארי: מה האתגרים שלכם כיום?

רויטל לירז מלמוד: איפה אני אתחיל?

רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שמה שאמר זה ששכחתי את שמו מאל-קאסום, אני חושבת שהוא צודק.

רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת, הוא קיבל תקנים לפתוח אבל אין לו מקום פיזי שזה - -

מירב בן ארי: אז מי יכול לעזור לו עם זה?

מירב בן ארי: למצוא - - -

רויטל לירז מלמוד: המשרד לא נותן מבנים.

מירב בן ארי: אתם נותנים תקנים של העו"סים כן?

רויטל לירז מלמוד: אנחנו לא נותנים מבנים, הרשות המקומית צריכה למצוא איפה להושיב את האנשים שלה, וזו בעיה של היישובים.

מירב בן ארי: זה אבסורד, אבל יש לך תקנים - -

רויטל לירז מלמוד: לפעמים גם נורא קשה - -

מירב בן ארי: את של אזור הדרום?

רויטל לירז מלמוד: אני של כל הארץ אבל במקרה אני תושבת הדרום.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אז את מכירה את האירוע שלו שם באל-קאסום, את מכירה את הסיפור?

רויטל לירז מלמוד: אני לא מכירה ספציפית את האירוע שלו שהוא מדבר עליו אבל אני יכולה להבין על מה הוא מדבר.

רויטל לירז מלמוד: יש גם קושי מאוד גדול לגייס עובדים סוציאליים באזור הדרום.

רויטל לירז מלמוד: אני יכולה להגיד שביישוב כמו רהט יש כל הזמן תחלופה של עובדים.

רויטל לירז מלמוד: כשאנחנו עובדים עם מגזר מסוים או אוכלוסייה אז אנחנו רוצים שגם העובד יכיר את השפה, יהיה דובר, יכיר את התרבות, זה נורא נורא חשוב.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז איך אפשר לעזור לו שכן יהיה לו מקום.

מירב בן ארי: תגידי לנו כוועדה, נפנה.

מירב בן ארי: מה, לרשות לפיתוח הנגב, בדואים, מה, אני לא יודעת.

מירב בן ארי: איך הדרך לבוא ולהגיד יש לנו תקנים, יש אפשרות לטיפול בקהילה - -

רויטל לירז מלמוד: המשרד לא דואג - - -אני לא מכירה שום - -

מירב בן ארי: אין בעיה אבל כשאתם מול הבדואים מול מי אתם עובדים?

רויטל לירז מלמוד: אנחנו לא עובדים מול בדואים, אנחנו עובדים מול כולם.

מירב בן ארי: כן, אבל מול הרשות?

רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שהרשות המקומית, ראש המועצה שלו צריך לפנות ולחשוב איך הוא מתגייס.

מירב בן ארי: טוב, אנחנו נבדוק את זה.

מירב בן ארי: מה עוד, חוץ מהדוגמה שהוא נתן.

מירב בן ארי: כי אמרת וואו מאיפה להתחיל ובסוף הלכת אליו.

רויטל לירז מלמוד: אני הכי הייתי שמחה אם הייתה לנו עוד אשפוזית בדרום שהיינו יכולים אולי לעזור - -

מירב בן ארי: בתכנית של הרה-ארגון מחדש שלכם זה מה שתעשו?

קרן גולדמן: כן, ביקשנו להוסיף פיזור של אשפוזיות גם בדרום.

קרן גולדמן: אשפוזית רגילה לגמילה מסמים ואלכוהול.

רויטל לירז מלמוד: זה יהיה נגיש יותר, זה יהיה קרוב יותר, זה יעודד אנשים להגיע מתוך האשפוזית לתוך הקהילה, למסגרת חוץ ביתית או ליחידות.

רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שמאוד יעזור.

רויטל לירז מלמוד: בתוך היחידות יש מטופלים, זה לא שאין מטופלים, יש הרבה מטופלים ביחידות אבל ברוח מדבר באמת - - -

מירב בן ארי: מעניין.

מירב בן ארי: חגי, אתה רוצה להוסיף?

חגי ברוש: כמה דברים.

חגי ברוש: אחד, נכון שיש רשות במשרד לביטחון פנים אבל אני רוצה לומר שהמשרד הזה בימים אלה מקים אצלו במשרד בתוך הרשות אגף טיפול ושיקום שיש לו תפיסת החלה מאוד ברורה שבין היתר עוסקת בנושא של יצירת רצף מענים גם ברמה הלאומית אבל גם ברמה - - - חלק מהדברים שנטפל בהם זה באמת כל - - - חוסר מענים במגזר הלא יהודי, זה נושא שאנחנו נשתדל, כמובן, לתת לו מענה ברמה של יותר תיאום ותכלול והבאת הגופים, כולל כנראה גם איזשהו השתתפות תקציבית בחלק מהפעולות האלה.

חגי ברוש: אבל הכוונה שלנו חד משמעית היא גם לתת את המענה הזה קודם כל ביישובים במגזר הלא יהודי, בין היתר.

חגי ברוש: כמובן יחד עם משרדי הבריאות והרווחה, להיכנס לאיזשהו מהלך משמעותי עם הקמת איזושהי ועדת היגוי מתוך אנשי מקצוע של המגזר בראייה אולי מחוזית, אולי ארצית, אנחנו כרגע בונים את זה.

חגי ברוש: וכן לתת עדיפות למגזר- -

מירב בן ארי: מי בעצם אחראי על המגזר הבדואי ברשות?

מירב בן ארי: יש דבר כזה?

חגי ברוש: אין דבר כזה, זה שייך - -

מירב בן ארי: אז זה כאילו אזור דרום?

חגי ברוש: בדיוק.

חגי ברוש: מחוז דרום.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: ובמחוז דרום, אם יש כאן בעיה כמו זה שהגיע מאל-קאסום ויש לו תקנים ואין לו מקום, עם מי הוא יכול לדבר?

חגי ברוש: יש לנו פגישה ביום ראשון עם המנכ"ל, אבל אנחנו אמורים לפעול כרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול בכל 255 הרשויות המקומיות במדינת ישראל, כל הגופים.

חגי ברוש: אמור להיות איש שלנו שם שמתכלל את הפעילות ברמה העירונית, בהיבטים של מניעה, של טכנולוגיה, של טיפול ושיקום, של הכל.

חגי ברוש: מן הסתם יהיה גם להערכתי, אם זו מועצה אזורית אל-קאסום אז יש שם גם נציג שלנו ברמת - -

מירב בן ארי: חגי, אני רוצה, בגלל שאני מכירה אותך - -

חגי ברוש: אחד הדברים שאני מנסה לעשות זה בדיוק זה.

חגי ברוש: זאת אומרת, יכול להיות שיושב פה מנהל מחלקה לשירותים חברתיים ולא בדיוק בקי בזהות אותו בנאדם שעובד אצלו במועצה ואמור באמת לסייע לו בתחומים האלה.

חגי ברוש: בכל מסגרת כזאת נתכנס, נזמן את כל השותפים ברמה של משרד הבריאות, ברמה של משרד הרווחה, ברמה של כל הגופים שיכולים לתרום ליצירת רצף מענים באותו יישוב ונתכנס לאיזושהי תכנית עבודה מסודרת כדי להקים שם את השירותים האלה.

חגי ברוש: לפחות משיחות שיש לי, קודם כל, באמת אני רוצה לומר למשרד הרווחה שמוריד יחידות בזמן האחרון לשטח בצורה יפה מאוד וממש מגדיל את נפח הפעילות שלו.

חגי ברוש: אבל לדוגמה, חלק מהבעיות לפעמים נטועות בזה שאתה בא ומציע סוג כזה של שירות במגזר הלא יהודי ולא כל כך ממהרים - - - לא פשוט להכניס אותו לתוך המערכת.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא מותאם.

חגי ברוש: הוא לא מותאם ברמה של רגישות ואני מקבל את ההערה הזאת, זה נכון.

חגי ברוש: צריך לעשות את כל העבודה הזאת תוך איזושהי הסתכלות תרבותית עם איזושהי רגישות, באמת להכיר את האוכלוסייה ואיך זה יכול לעבוד.

חגי ברוש: כי כמו שאנחנו נותנים דוגמה באוכלוסייה של יוצאי אתיופיה, גם שם יש סוג של רגישות.

חגי ברוש: אנחנו חייבים להתאים את עצמנו לאוכלוסייה מולה אנחנו עובדים.

חגי ברוש: דבר שני שאני רוצה לציין – סל השיקום שבנינו נבנה לא רק על בסיס של הכשרה תעסוקתית כזאת או אחרת.

חגי ברוש: כמו שאמרה חברתי ממשרד הרווחה, רויטל, יש 11 מרכזים כאלה שבאמת משקיעים שם בנושא השיקום במדינת ישראל, אבל איפה עוד.

חגי ברוש: זאת אומרת, יש כאן חוסרים עצומים - -

מירב בן ארי: יש את הבסיס שהוא יוצא - -

רויטל לירז מלמוד: אצלנו בתעסוקה יש לנו כבר 12 ויפתחו עוד - -

מירב בן ארי: לא, אבל מה שהתכוונו שדיברנו גם על הסל שיקום זה שבסוף אם יוצאת מכורה שאין לה שיניים נגיד, יש להם בעיה.

מירב בן ארי: הרי דבר ראשון בהתמכרות הפגיעה פיזית, בגלל זה שאלתי אתכם על הפסיכיאטר.

מירב בן ארי: איך היא תלך לעבוד אם אף אחד לא ירצה אותה.

חגי ברוש: ודיור.

מירב בן ארי: דיור, שאלתי אם יש סיוע בשכר דירה.

מירב בן ארי: הרי תעסוקה זה השלב האחרון, קודם כל - -

חגי ברוש: סל לנפגעי נפש, אותו עיקרון, ישבנו אחד מול אחד, פתרונות דיור, פתרונות שיניים, פתרונות תעסוקה, הכשרה - -

רויטל לירז מלמוד: זה צריך להיות משהו לאומי זה לא יכול להיות משהו מקומי.

חגי ברוש: אבל זה לאומי.

חגי ברוש: בנינו משהו יחד עם - - - והמשכנו.

מירב בן ארי: התעסוקה, לא נעים לי לומר, זה אחלה דבר אבל זה הקצה.

מירב בן ארי: קודם כל שהיא יוצאת מאשפוזית ומהוסטל היא צריכה כמה דברים שיהיה לה סל.

מירב בן ארי: להבדיל, להבדיל, אבל זה כמו החוק שעשינו, זהבה גלאון ואני, על הנשים שיוצאות ממקלטים.

מירב בן ארי: להבדיל, כן, אבל בסוף היא יוצאת, היא צריכה קודם כל דיור, היא צריכה כסף לילדים ואז היא תוכל- - - משהו בסיסי.

מירב בן ארי: אני עוד פעם אומרת לכם, לדעתי אנחנו צריכים לחזור עוד פעם, והיא צודקת, זה צריך להיות בריאות, זה צריך להיות אוצר, זה צריך להיות רווחה, זה צריך להיות כמה משרדים אבל זה חייב להיות סל שיקום.

מירב בן ארי: כי אני מניחה שהמשרדים שלכם מעולים אבל בסוף אם היא נראית נורא מי ייקח אותה לעבוד.

מירב בן ארי: זו גם בעיה.

חגי ברוש: אני רוצה שתדעי שדיברנו על הסל בתכנית והסל עמד, לפחות בשאיפה שלנו, על 5,500 לחודש למטופל.

חגי ברוש: זה סל מכובד.

חגי ברוש: רק שתדעי שהסל שיקום של נפגעי הנפש עומד על ממוצע של 3,300 ₪ והוא עושה עבודה מדהימה.

חגי ברוש: וקצבנו את זה גם בשלוש שנים.

חגי ברוש: זאת אומרת, אי אפשר ללוות - -

מירב בן ארי: ברור, צריך להיות איזשהו טיימליין.

רויטל לירז מלמוד: - - -

חגי ברוש: הלכנו על פיילוט של 700 לשלוש שנים לראות.

חגי ברוש: זה בערך 50 מיליון שקל, זה סיפור רציני.

מירב בן ארי: תגיד לי אתה מביא את זה ברשות החדשה שלכם את העניין של הסל שיקום לאלה שיוצאים?

חגי ברוש: אנחנו משתדלים היום, אחד הנושאים שכן קבענו שכן נעסוק בהם, הכל כפוף להחלטות של המשרד וכו', אבל זה באמת הנושא של השיקום שאנחנו מזהים שם חסר משמעותי למעט אותם 12 מרכזים שהמשרד מפעיל.

חגי ברוש: בטח יש חסר במשרד הבריאות שכל נושא השיקום שם הוא ממש רק עכשיו מתחיל להיבנות.

חגי ברוש: אנחנו כן שואפים כמשרד להיכנס ולסייע בתחום הזה.

חגי ברוש: אבל לפי דעתי המפתח זה לבנות מערך לאומי רציני משמעותי בדוגמת הסל שיקום הזה.

חגי ברוש: באיזשהו שלב אם ייקחו אותו המשרדים - -

מירב בן ארי: זו בעיה אם הוא יוצא בסוף והוא נראה על הפנים הוא לא מצליח - -

חגי ברוש: לפעמים מדעי החברה עובדים כמו מדע מדויק.

חגי ברוש: סל שיקום כזה כמו שסל שיקום לנפגעי נפש הוריד את כמות האשפוזים בבתי החולים הפסיכיאטריים ב-50% בעשור האחרון, זה חסך למדינה המון כסף.

חגי ברוש: באותו אופן אם המדינה בקצת אומץ תקצה את המשאבים לעשות את הסל שיקום הזה בצורה רצינית יהיה פחות רצידיביזם ונשירות מקהילות ואנשים יחזיקו - -

מירב בן ארי: יחזיקו עבודה, יחזיקו טיפול.

חגי ברוש: להכניס אותם באופן חלק.

מירב בן ארי: בסדר, אני רוצה שאנחנו נחזור לעשות את הדיונים שלנו שאנחנו נעצרנו אחרי שאמיר הלך לדעתי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת זחאלקה, רצית להוסיף עוד משהו?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לעשות עוד דיון בנושא הזה כי אנחנו לא דיברנו על הפיל שבחדר, והוא שכמות הסמים בנגב היא עצומה.

ג'מאל זחאלקה: ואני לא יודע, אני מכיר מחקרים ועבודות שנעשו לפני שהקימו את הגדר בין סיני לבין הנגב, כי לפני כן המספרים שקיבלנו בכנסת וזה פורסם בתקשורת הם דבר איום ונורא – שבתיכונים מסוימים בנגב מספר הילדים שהשתמשו בסמים היה יותר מרבע.

ג'מאל זחאלקה: האחוז הגבוה ביותר בארץ.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע מה גרם, מה המסחר, אני חושב שאנחנו צריכים לקבל דוח שנוכל גם לבחון את הנושא הזה ולתפוס את הבעיה בקרניים ולראות מה קרה כאן.

ג'מאל זחאלקה: ולזה צריכה המשטרה לבוא לכאן – האם יש המשך של ההברחות מסיני של הסמים.

ג'מאל זחאלקה: כי אני יודע, אבל זה לא משהו כמותי, זה איכותי, מה שאני שומע, יש בעיה של אלכוהוליזם לא פשוטה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע, יכול להיות שזה דומה למה שקרה לאינדיאנים באמריקה, בעיית הסמים והאלכוהוליזם, זה לא רחוק משם.

ג'מאל זחאלקה: ולכן אני חושב שצריך לעשות דיון יותר מעמיק שתהיה אינפורמציה גם מהרשות, גם מהמשטרה, גם מגורמים אחרים – מה גודל הבעיה ומה התחום שלה, איפה היא, אם יש בתיכונים, איפה משרד החינוך, איפה הרווחה ואיפה כל הגורמים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה שווה שייערך דיון בנושא הזה.

מירב בן ארי: זה בעניין של הסמים בנגב בכלל, זה דיון אחר, הדיון יותר התמקד בפרויקטים של הגמילה.

מירב בן ארי: אבל אפשר לבקש מיו"ר הוועדה הקבועה שתקיים כזה דיון.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב, המסקנה שלי, היות ולפי מה ששמענו כאן יש טיפול חסר, כלומר, יש בעיה בטיפול.

ג'מאל זחאלקה: אני הצפתי את הבעיה שיש בעיה גדולה והטיפול הוא קטן.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה ענקית והטיפול הוא בדגימות שלה, לא בעניין שלה, ואני חושב שזה שווה כי זה, כמובן, הנגב, זה מקרין לכל הארץ.

ג'מאל זחאלקה: רוב הסמים, בוא נגיד, אני אקרא לזה סמים בנפח גדול הוברחו מסיני ומלבנון וסמים בנפח קטן מוברחים דרך נתב"ג ודרך הנמלים כי הם דוחפים את זה לנעליים.

ג'מאל זחאלקה: ולכן יכול להיות ועל זה צריך לערוך דיון בוועדה.

ג'מאל זחאלקה: כי הוברח המון חשיש מסיני וגם אופיום וגם - -

מירב בן ארי: בסדר, אני מבטיחה לך שאני אדבר עם יו"ר הוועדה וגם בת שבע לעשות כאן דיון על נושא של הסמים באזור הדרום.

ג'מאל זחאלקה: מאה אחוז.

חגי ברוש: מירב, עוד דבר אחד שרציתי להוסיף אם אפשר.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שהרשות צריכה, אחד הדברים, הערה לרשות – אני הייתי בין אלה שהתנגדו להעברת הרשות למשרד לביטחון פנים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אתם טענתם, לא אתה, מי שהביא את התכנית, טען- -

מירב בן ארי: לא הוא הביא את המעבר.

חגי ברוש: היום זה אתם.

מירב בן ארי: אבל אז הוא זה שהעבירו אותו.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע מי זה אתה ומי זה אתם, ההטיות האלה, תאמין לי, אני יודע לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אבל אחת הטענות המעטות שיש בהן הגיון, כל הטענות האחרות היו פסולות, אבל טענה אחת היה צריך לטפל בה וזה עניין התכלול.

ג'מאל זחאלקה: נאמר שהמשרד לביטחון פנים מטפל במלחמה בסמים ואם הוא יהיה שם אז שיתוף הפעולה יהיה הדוק יותר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבעניין הנגב אתה צריך להיום עם היד על הדופק בעניין גודל הבעיה, התפיסה, הסחר ובעניין זה כדי שאתה תוכל לראות מה טיפולי הגמילה שאתה רוצה לתת ולעשות את התכלול הזה.

ג'מאל זחאלקה: והרצידיביזם, דרך אגב, הרבה מהמשתמשים הם סוחרים גם- -

מירב בן ארי: אני רוצה להתכנס לסיכום.

מירב בן ארי: מה רצית להעיר חגי?

חגי ברוש: אני כן חושב, דרך אגב זה גם עלה אתמול בדיון בוועדה לזכויות הילד על חסות הנוער, אם יש לפי דעתי משהו שהכי זועק ברמה של אשפוזית זה דווקא אשפוזית לבני נוער וצעירים מהמגזר הלא יהודי.

חגי ברוש: לדעתי יש בעיות קשות מאוד שחבר'ה מהמגזר לדוגמה מהנגב או מהמשולש או מהצפון באים למסגרות של מלכישוע, אין יותר מדיי אוכלוסיות - - - והם לא מסתדרים שם, זה קשה להם מאוד להתמיד בטיפול הזה.

חגי ברוש: אני חושב שצו השעה היום זה לפתוח מסגרת כזאת לנוער מהמגזר הלא יהודי שיקבל מענה עם הרגישות התרבותית שבאמת צריך לתת לו וכל המאפיינים האחרים כדי שהם ישרדו כי הם לא שורדים את התהליך ואז הם חוזרים - - - אנחנו מכירים את התוצרים בסופו של דבר.

חגי ברוש: זה משהו שחייבים לשים אותו על השולחן ולתת לזה מענה.

חגי ברוש: לפחות בראייה שלנו.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: עוד הערות?

פאתן ג'טאס: אני מהאגודה למלחמה בסרטן, אני אחראי על הפעילות בחברה הערבית בארץ.

פאתן ג'טאס: כל הזמן שאנחנו מדברים עדיין על המגזר הלא יהודי לדעתי אנחנו לא נגיע לשום מקום.

פאתן ג'טאס: הבדואים בנגב זה לא רק המגזר הערבי, זה מגזר מסוים.

פאתן ג'טאס: צריך להגדיר בעצם, זה מאוד שונה מהצפון.

פאתן ג'טאס: מה שנעשה בתמרה מאוד שונה.

פאתן ג'טאס: לכן את הטיפול ואת הדברים הנקודתיים הספציפיים שצריכים לדעתי לגעת בהם הם מאוד מיוחדים בדרום והבעיה שם היא אקוטית במימדים מאוד מאוד גדולים לדעתי.

פאתן ג'טאס: כאשר ההיצע כל כך קטן הביקוש הוא קטן יותר.

פאתן ג'טאס: וצריך כאן, עוד פעם זה לדיון הכללי, את העניין של כל ההסברה.

פאתן ג'טאס: מניין אנחנו מתחילים את כל העניין של ההסברה על כל ההתמכרויות.

פאתן ג'טאס: ההתמכרויות בחברה הערבית הולכות וגוברות באופן בלתי נסבל בכל הדברים – יותר בעישון, בנרגילה, בכל הדברים האלו, אבל זה מתחיל משם וזה מגיע לכולם.

פאתן ג'טאס: והתפיסה הכוללת הזו לדעתי זו התפיסה שצריכים - -

ג'מאל זחאלקה: יש דיון על נרגילות ועישון - - - עכשיו, עכשיו.

מירב בן ארי: באיזה ועדה?

ג'מאל זחאלקה: בוועדת הכלכלה.

מירב בן ארי: אה, בגלל זה - - - טוב, בואו נסכם.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה למשרדי הממשלה, לחברי הכנסת שמלווים את כל היום הזה של יום הנגב.

מירב בן ארי: אני רוצה כמה דברים אם אפשר.

מירב בן ארי: קודם כל, אני רוצה בגלל שהוא הגיע מאל-קאסום לפנות לשר החקלאות, הוא השר הממונה על איך זה נקרא?

קריאה: רשות הנגב.

מירב בן ארי: הרשות.

מירב בן ארי: לבוא ולבחון ספציפית את העניין של המקום, למה אי אפשר לסייע לאור העובדה שמשרד הרווחה נתן שם תקציבים ותקנים.

מירב בן ארי: לבחון למה בעצם לא נבנה שם מבנה מתאים לטפל באותם מכורים.

מירב בן ארי: משרד הבריאות – אני חושבת שברה-ארגון שלכם של האשפוזיות, שאתם הולכים לעשות אותו עם פאולה צריך באמת לחשוב על הנקודה המרכזית הזאת של אשפוזית מיוחדת.

מירב בן ארי: כי נראה לי - - - דרך אגב, גם לצידך היא אשפוזית מאוד מיוחדת, וגם זה היה תהליך, אז אולי כדאי לחשוב ואולי כדאי לחשוב על איזושהי קונסטלציה אחרת מהאשפוזיות הקיימות כיום במסגרת הרה-ארגון שאתם עושים לאשפוזית.

מירב בן ארי: לגבי משרד הרווחה – קודם כל אני מאוד מאוד שמחה, אני גם יודעת שאתם עושים הרבה בתוך הקהילה וזה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אבל אני חושבת שאנחנו צריכים להתכנס יחד עם חגי, רווחה, בריאות, אני אעזור מהכיוון של האוצר, ולבחון איך אנחנו מקדמים יחד סל שיקום ליוצאי - - - איך אתם קוראים לזה?

חגי ברוש: נפגעי סמים ואלכוהול.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: ולחשוב איך אנחנו עושים את זה.

מירב בן ארי: ואני מוכנה לעזור.

חגי ברוש: הכל מוכן, מירב, רק שתדעי, משרד האוצר צריך לבוא ולהגיד אני מוכן להיכנס לבדיקה, לבוא ולשים את ה-50 מיליון לשלוש שנים כולל מחקר מלווה.

מירב בן ארי: אוקיי, אבל בשביל זה קודם כל - -

חגי ברוש: המנכ"לים פוחדים שהמשרד יגיד להם, טוב, תביאו את הכסף - -

מירב בן ארי: לא, אז אנחנו נדבר ואנחנו נשב יחד.

מירב בן ארי: אולי נעשה את זה אצל יעל אגמון ונחליט ביחד איך אנחנו מקדמים.

מירב בן ארי: אבל בשביל זה צריך להביא נתונים.

מירב בן ארי: צריך לבוא, להבין כמה אחוז של רצידביזם יש בחברה הישראלית בנושא של התמכרויות.

מירב בן ארי: אני לא יודעת כמה, הייתי רוצה לדעת לפני שאני באה לאוצר בכלל, לדעת על מה אנחנו מדברים וכמה זה עולה.

מירב בן ארי: אפשר להוציא דוח - -

חגי ברוש: אתם מדווחים בדוח שלכם על נשירות מטיפול, זה אני רואה פה - - - זה באזור בין 30% ל-40%, משתנה - -

מירב בן ארי: חגי, אני הייתי לוקחת בביקור שלנו במלכישוע שבא אליי שמוליק ואומר לי, אני פעם שלישית פה.

מירב בן ארי: אז אנשים יודעים.

מירב בן ארי: אז אני אם אני במקום שלכם האחראית או המפקחת, אני רוצה כל אשפוזית כזאת שתגיד לי מה האחוז.

מירב בן ארי: זה בסדר, זה לא כמו בגרות בבית ספר, לא - -

קרן גולדמן: זה נתון שאפשר להוציא אותו.

מירב בן ארי: יפה, אבל בשביל ללכת לאוצר ולהגיד אתם משלמים פי 4 אני רוצה לבוא ולהגיד להם אלה הנתונים.

מירב בן ארי: כי אני לא יכולה לבוא לסל שיקום עכשיו באוצר ולהגיד להם - - - שיבואו ויגידו לי, רגע, בעצם אני כבר משלם עכשיו 150 מיליון שקל.

חגי ברוש: אני רק רוצה שתדעי שאז בפגישה שהייתה לנו יחד עם אייל ויעל שהייתה הרפרנטית של הרווחה, לא זוכר, לא משנה, הם לא פסלו את הדבר הזה, הם אמרו תגישו תכנית.

מירב בן ארי: הם לא פסלו היינו ביחד.

מירב בן ארי: התכנית מוכנה?

חגי ברוש: יש לי את הנתונים של שירות בתי הסוהר לגבי אסירים רצידיביסטים שהם מכורים שאת רואה שם רצידיביזם חבל על הזמן – נכנסים ויוצאים, נכנסים ויוצאים.

חגי ברוש: לגבי הרצידיביזם אם יש כזה נתון ברווחה ובבריאות זה יהיה נהדר.

מירב בן ארי: אתם בקשר?

חגי ברוש: בטח.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אז חגי הוא מולי, אני אדאג לפגישה עם האוצר אם רק תביאו את הנתונים של כמה אנחנו משלמים אפילו בשנתיים-שלוש האחרונות על כאלה שחוזרים.

מירב בן ארי: כי לדעתי אי אפשר לבוא אליהם בלי להראות להם ש- - - זה כמו שאמרת על נכי נפש, בסוף באו ואומרים 50% כבר הצלחנו להוריד.

קרן גולדמן: זה באשפוזיות אבל במרכזים - -

מירב בן ארי: את תביאי את האשפוזיות והיא תביא את - - - הרי ההוסטלים או המסגרת הטיפולית שנמצאת בהדרך, שנמצאת במלכישוע, בסוף ישבנו מולם, את זוכרת את זה נכון?

מירב בן ארי: והוא אמר לי, אני פעם שלישית כבר - -

קרן גולדמן: לא, ברור, יש חזרה - -

חגי ברוש: אנחנו מכירים את זה.

חגי ברוש: זה חלק מ- -

מירב בן ארי: ואז שאלתי אותו – למה חזרת לפה עוד פעם?

מירב בן ארי: אז הוא אומר לי, כי סיימתי והלכתי הביתה ולא היה מי שיחזיק אותי.

מירב בן ארי: אז איך הוא אמר, אז הוא חוזר למחששה וחוזר לזה וחוזר לזה.

מירב בן ארי: תראי, אנחנו לא נפתור את כולם, אבל אם נצליח למנוע לפחות 30%-20% שיחזרו זה הרבה יותר משתלם גם כלכלית.

קרן גולדמן: בתוך ההצעה של הסל שיקום עשינו תכניות שהן מותאמות לאנשים שיכולים להיגמל לחלוטין, לאנשים שנמצאים בטיפול תרופתי.

קרן גולדמן: כי בטיפול תרופתי, שזה 4000 מטופלים בשנה, שם אין נשירה.

קרן גולדמן: שם יש עמידות בטיפול, שם 70% מהם נקיים מסמי רחוב.

מירב בן ארי: אז זה את צריכה להביא.

קרן גולדמן: ברור, זה תשומות אחרות, תכננו את זה לפי סוגי אוכלוסיות.

חגי ברוש: גם אפשר להעביר אותם לעולם העבודה.

חגי ברוש: התחלנו כבר, עשינו כמה חולים - -

מירב בן ארי: כן, ואז הם עוברים להכשרה מקצועית כי הוא כבר נמצא במסגרת.

קרן גולדמן: נכון, הוא צריך שיקום אחר.

מירב בן ארי: את יודעת, סתם בדוגמה, אני בעולם של חסרי הבית הצעירים, שם באמת עשינו מהפכה, הזכרתי גם את ציפי, שבעצם באנו ואמרנו, לגיל 18 פלוס אני מדברת, לא מה שהיה לפני, רק עד העידן שלנו, קודם כל קורת גג חירום של מקלחת, עו"סית שמקבלת אותו, טיפול אם צריך להפנות להתמכרויות וכאלה.

מירב בן ארי: סיים את קורת הגג עובר להוסטל, שזה בעצם המסגרת שלכם, מההוסטל לדירת מעבר ומהדירת מעבר לסיוע בשכר דירה והכשרה מקצועית.

מירב בן ארי: ואנחנו הצלחנו, הצלחנו לעשות מהפכה בתחום של הצעירים חסרי הורים.

חגי ברוש: אבל הם ניתחו את התקציב.

חגי ברוש: אני בזמנו הייתי פה באיזה דיון שהיה 100 מיליון שקל שהקציתם.

מירב בן ארי: של יתד?

חגי ברוש: כן.

מירב בן ארי: לא, אבל תבדיל בין יתד שזה עו"סים בקהילה לתכנית של 20 מיליון שקל של צעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: תבדיל, יתד זה עו"סים בקהילה, יתד מגיעה בסוף כשהוא כבר בסיוע בשכר דירה שהוא בכשרה מקצועית שהיא מלווה אותו.

מירב בן ארי: אבל קורת גג חירומית לא הייתה בכלל לגיל 18.

מירב בן ארי: היום יש לך בירושלים ויש לך בתל אביב.

רויטל לירז מלמוד: ירושלים עבר אלינו.

מירב בן ארי: לשבי.

רויטל לירז מלמוד: הסתבר שכולם - -

מירב בן ארי: מכורות.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: את מדברת על הנשים?

רויטל לירז מלמוד: לא, הצעירים - -

מירב בן ארי: הגברים עבר אליכם?

מירב בן ארי: אני יודעת שזה עבר.

רויטל לירז מלמוד: את מדברת על השלטר.

מירב בן ארי: השלטר של גלגל עבר אליכם.

מירב בן ארי: אני יודעת, בגלל שכולם שם מכורים.

חגי ברוש: זה שמופעל על ידי האיגוד הירושלמי?

רויטל לירז מלמוד: כן - - - אבל כן הוא עבר אלינו כי בעצם כמעט כולם מכורים, לא נכליל את כולם, היו מכורים ותחלואה כפולה.

מירב בן ארי: ואת מבינה שהשלטר הזה - -

רויטל לירז מלמוד: אבל הוא בירושלים.

מירב בן ארי: יש לי גם בתל אביב.

רויטל לירז מלמוד: אבל דיברנו על הדרום.

מירב בן ארי: זה בטוח, כן.

מירב בן ארי: גם בחיפה באתי לשלטר וראיתי שהמיטות ריקות מסודרות.

מירב בן ארי: למה?

חגי ברוש: אבל אם את מכירה את עמותת - -

מירב בן ארי: בסדר, סגרנו את חיפה הפעלנו גם 24.

חגי ברוש: ביחדיו - -

מירב בן ארי: דרך אגב, אני גם הייתי דווקא בנגב בעוגן.

חגי ברוש: יש שם שלטר לנערות.

רויטל לירז מלמוד: אבל העוגן זה משהו אחר, העוגן זה כפר קהילתי לילדים, זו פנימייה - -

מירב בן ארי: אבל גם מכורים.

רויטל לירז מלמוד: לא, מה פתאום.

חגי ברוש: אבל יש.

מירב בן ארי: בטח.

רויטל לירז מלמוד: העוגן הקהילתי זה כפר לילדים, אין שם שום מכורים ושום דבר.

רויטל לירז מלמוד: הוא שייך לעמותת יחדיו שמפעילה את קהילת רוח מדבר ויש לנו - -

חגי ברוש: שהיא מיסודה של קרן רשי.

רויטל לירז מלמוד: יש לנו דירה לנשים בבאר שבע ויש לנו הוסטל שהיא דירת המשך של הגברים.

מירב בן ארי: אז מה חסר לך בבאר שבע?

רויטל לירז מלמוד: אני חשבתי שאנחנו לא מדברים דווקא על עיר גדולה, אנחנו מדברים על הפריפריה.

מירב בן ארי: לא, סתם עניין אותי.

רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שזה היה טוב אם - -

מירב בן ארי: האשפוזית.

רויטל לירז מלמוד: חסר אשפוזית.

מירב בן ארי: זהו, זה מה שרציתי לדעת.

מירב בן ארי: טוב, אנחנו צריכים לפנות גם למשרד הבריאות ולבחון שיתנו לנו תשובה למה אין אשפוזית בבאר שבע, באזור הדרום.

חגי ברוש: חייב אשפוזית ולשים אותה ברוח מדבר - -

רויטל לירז מלמוד: הלוואי.

רויטל לירז מלמוד: ויש מקום לשים אותה, אני לא קיבלתי אישור לזה, אבל יש מקום לשים אותה ברוח מדבר.

קרן גולדמן: הם אז ניגשו למכרז הם לא זכו בגלל הנגישות, הם לא עמדו בתנאי סף.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: עוד הערות?

מירב בן ארי: אז תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.