ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 743, 2018-12-24 10:45

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 24 בדצמבר 2018, ט"ז בטבת תשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: אישור תשלומים נוספים להורים – כלי לאפליה בין תלמידים.

יעקב מרגי: רבותיי, אני חייב לומר כמה מילים לפני הדיון כדי שנעשה תיאום ציפיות.

יעקב מרגי: ידי לא קמוצה בהקצאת משאב של הוועדה בנושא תשלומי הורים בנושא אישור תל"נים.

יעקב מרגי: הדיון היום מתמקד אך ורק באפליית תלמידים בעקבות תשלום התל"נים.

יעקב מרגי: הכי קל להתברבר ולהיכנס עוד פעם לכל זה.

יעקב מרגי: לצערי הרב, הנה אני אומר לכם מראש, למרות הצלחותיי הרבות עם המשרד, עם השלטון המקומי בסוגיות רבות בקדנציה הזו, בנושא התל"ן אני יכול לומר, כשלתי כיו"ר ועדה.

יעקב מרגי: עדיין לא הבאנו את הבשורה.

יעקב מרגי: אני אומר מה שאמרתי בדיונים קודמים.

יעקב מרגי: לטעמי היד קלה על הקולמוס לאשר תוכניות לימודים נוספות, שלעיתים קרובות שלא בצדק.

יעקב מרגי: זו דעתי.

יעקב מרגי: אני אומר אותה אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: הדיון היום הוא על המצב שאחרי, שכבר אושרו התל"נים.

יעקב מרגי: לצערי, לדאבוני, כל מילה שתרצו להוסיף מהמילון, תוסיפו, עדיין יש מנהלי בתי ספר שעושים שבת לעצמם, עושים דין לעצמם ומרשים לעצמם להפלות תלמידים, אם זה בגלל שאין את היכולת להורים ואם זה בגלל שההורים חושבים שלא צריך להיות תל"ן ולא רוצים לשלם.

יעקב מרגי: הילד לעולם לא יופלה במערכת חינוך במדינת ישראל, ובכוונה לא אמרתי רק ממלכתי.

יעקב מרגי: לא יופלה במערכת חינוך במדינת ישראל על כל גווניה, אלא אם כן יבוא הריבון ויאמר, כן, אני בנוי לכך, אני רוצה בכך ואני מפלה תלמידים.

יעקב מרגי: שיבוא, יאמר, אבל הריבון לא אומר את זה.

יעקב מרגי: הריבון מחדד בנהלים, בתקנות, איך צריך להיות ומתי צריך להיות וכמה צריך להיות, אבל אמירה לחוד, ובשטח, בפועל, מעשים לחוד.

יעקב מרגי: אני מודה, למרות שהתופעה היא מקוממת, כפי שהיא מקוממת אותי, היא מקוממת גם את חבריי, אני מקווה שזה לא בגלל שלא כולם מתלוננים.

יעקב מרגי: אני יכול לומר שמספר התלונות, ואני לא מקל ראש, הוא לא גדול על האפליה.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש עוד תלמידים מופלים שאנחנו לא יודעים עליהם, מהפחד או מלחץ חברתי, כי מקרה של חיפה שנחשפנו אליו בשבועיים האחרונים מצאנו תופעה של שבעה ילדים, כל בוקר בזמן הלימודים של התל"ן התורני מוסעים או מופנים למסגרת אחרת.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה נעצר לצמיתות ולאו דווקא בעקבות הפניה שלי.

יעקב מרגי: אני מבין את הקושי של מנהלי בתי הספר להתמודד.

יעקב מרגי: אולי צריך למצוא אלטרנטיבה אחרת.

יעקב מרגי: שמו את המנהל בתווך בנוסף לכל המשימות שלו.

יעקב מרגי: אני מבין את הקושי של המנהל להתמודד כשזה מאבק אידיאולוגי.

יעקב מרגי: הילד הוא לא אידיאולוגיה.

יעקב מרגי: התלמיד לא יופלה.

יעקב מרגי: מספיק אובייקטיבית יש כמה אפליות שאי-אפשר להתמודד איתן.

יעקב מרגי: הממ"מ, תציגו לנו.

אסף וינינגר: תודה רבה כבוד היושב-ראש.

אסף וינינגר: וינינגר אסף, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אסף וינינגר: אני אציג כאן עכשיו נתונים מתוך מסמך שכתבנו לבקשת יושב-ראש הוועדה.

אסף וינינגר: למסמך יש למעשה ניתוח של תשלומי ההורים שאושרו לגבייה במערכת החינוך בשנת הלימודים תשע"ח.

אסף וינינגר: אמנם הנתונים הם לא נתונים פרטניים שאפשר ללמוד על אפליה כפי שיושב-ראש הוועדה התייחס, אבל אפשר ללמוד מהם על גובה הסכומים ואולי גם על איזה שהן תופעות שהגביה הזו יוצרת במערכת החינוך.

אסף וינינגר: אני אתחיל ואומר שכל הנתונים שאנחנו מציגים מתבססים על דיווחי המוסדות במערכת אפיק של משרד החינוך וגם על אישורים פרטניים שבתי ספר מקבלים בוועדת חריגים ארצית.

אסף וינינגר: יש לנו פחות או יותר 5,000 בתי ספר במערכת החינוך בכל שלבי החינוך ללא גני ילדים, מתוכם יותר משליש קיבלו אישור לגביה של תשלומי הורים במערכת אפיק, ושליש מהם לא דיווחו במערכת אפיק.

אסף וינינגר: מדובר יחד עם מי שלא דיווחו ומי שלא אושרו בלמעלה מ-1,700 מוסדות.

אסף וינינגר: כפי שאפשר לראות, רובם, 72% מהם הם מוסדות חרדים.

אסף וינינגר: כאן אפשר לראות את התפלגות המוסדות שקיבלו אישור לפי סכום הגביה המרבי השנתי שאושר להם לגבות.

אסף וינינגר: כפי שאמרתי, הנתונים האלה כוללים גם את החריגות שאושרו על ידי ועדת חריגים ארצית וגם גביה של שכר לימוד במוסדות הלא-רשמיים.

אסף וינינגר: אפשר לראות ש-22% מבתי הספר, שהם 703 מוסדות קיבלו אישור לגבות תשלומי הורים בסכום שעולה על 2,000 שקלים בשנה.

אסף וינינגר: אפשר לראות שהחלק הארי של המוסדות גובים עד 2,000 שקלים, ואחד מכל חמישה מוסדות בערך גובה למעלה מ-2,000 שקלים.

מאיר כהן: מי אלה שלושה המוסדות שגובים 20,000 שקל?

יעקב מרגי: אל תנחשו, יש שמות.

יעקב מרגי: הם לא מתביישים.

יעקב מרגי: זה ממתג אותם.

יעקב מרגי: למה שיתביישו?

אסף וינינגר: תיכף ניכנס לרזולוציה גבוהה יותר ונראה מי הם המוסדות.

אסף וינינגר: קרוב ל-200 מוסדות גובים למעלה מ-5,000 שקלים.

אסף וינינגר: לגבי מי הם אותם מוסדות, כאן בדקנו בחלוקה לפי טיפוח כמה מוסדות גובים מתחת ל-2,000, כמה מוסדות גובים מעל 2,000.

אסף וינינגר: אפשר לראות שבמוסדות הממלכתיים-דתיים פחות או יותר אחד מכל שלושה בתי ספר גובים למעלה מ-2,000 שקלים.

אסף וינינגר: בממלכתי-יהודי הרגיל אחד מכל חמישה, 19%.

מאיר כהן: מה זה ממלכתי-יהודי?

אסף וינינגר: יש את הערבי - - -, כי אנחנו רוצים לעשות את האבחנה.

אסף וינינגר: היא חשובה לצורך העניין.

אסף וינינגר: ממלכתי-עברי.

אברום תומר: בדפים יש פה גם את העמודה של החרדי.

אסף וינינגר: חרדי, אנחנו הוצאנו אותם היות ויש תת-דיווח מאוד גדול ואנחנו חושבים שהנתון הזה הוא לא - - -

יעקב מרגי: לא, אני חולק.

יעקב מרגי: אין תת-דיווח, יש תת-אכיפה.

אברום תומר: זה חשוב גם לדעת.

אסף וינינגר: נכון, כתוב במסמך.

אסף וינינגר: המסמך מונח לפניכם.

אסף וינינגר: אפשר לראות את זה.

אסף וינינגר: ציינו שם גם בהערה שהסיבה היא כנראה שיש תת-דיווח ולכן אנחנו לא יודעים כמה הנתון הזה מייצג, אז העדפנו לא לכלול אותו כאן אבל הוא מופיע לפניכם.

יעקב מרגי: בממלכתי-דתי אחד משלושה מעל 2,000.

אסף וינינגר: מעל 2,000.

יעקב מרגי: שלא נאמר ש-2,000, סלחנו.

אסף וינינגר: בממלכתי-ערבי אחד מכל עשרה ובממלכתי-עברי אחד מכל חמישה.

יעקב מרגי: גם זה הולך וגדל.

יעקב מרגי: הפרטה.

אסף וינינגר: פה נעשה זום-אין בעצם על מאפייני בתי הספר שאושר להם לגבות מעל 2,000 שקלים.

אסף וינינגר: אם נסתכל מצד ימין למעלה, שליש מבתי הספר, 35% הם ממלכתיים-דתיים, 40% ממלכתי-עברי, 19% חרדים ו-10% ממלכתי-ערבי.

אסף וינינגר: אנחנו רואים שרוב בתי הספר, מצד שמאל למעלה, הם במעמד משפטי רשמי, 63% מבתי הספר.

אסף וינינגר: היתר הם מוכר שאינו רשמי, 1% פטור.

אסף וינינגר: שני שליש מבתי הספר הם על-יסודיים והיתר יסודיים.

אסף וינינגר: בחלוקה לפי אשכולות סוציו-אקונומיים של הרשויות המקומיות, 31% הם באשכולות 1 עד 3, 32%, אשכולות 4 עד 6 ו-37% אשכולות 7 עד 9.

פנינה תמנו: מה עם פילוח פנים-עירוני?

אסף וינינגר: הסתכלנו על זה ברמה של אשכולות.

יעקב מרגי: זה שאומר באשכולות 1 עד 3 יש מעל 30%, זה מייצר את החצר הקדמית של משרד החינוך, את החצר האחורית של משרד החינוך.

פנינה תמנו: נכון, אבל זה אומר שגם בתוך העיר מתקיימת אפליה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: אני אומר לך, קחי את באר שבע.

יעקב מרגי: החינוך הממלכתי-דתי האליטיסטי שמשלמים בו, לכי תראי את האוכלוסייה שם.

יעקב מרגי: לכי לממלכתי-דתי בלי תשלומים, תמצאי את האוכלוסייה ותביני לבד, ואנחנו בידיים שלנו מייצרים זאת, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: הזהרתי את עצמי שאני לא אגש לשם.

יעקב מרגי: בבקשה.

אסף וינינגר: פה אפשר לראות את מדד הטיפוח הממוצע של בתי הספר לפי - - - אשכול למ"ס וסכום הגביה.

אסף וינינגר: מהו מדד הטיפוח?

אסף וינינגר: מדד טיפוח זה כלי שנבנה על ידי משרד החינוך והוא אמור להצביע על חסך חינוכי.

אסף וינינגר: ככל שמדד הטיפוח גבוה יותר, זה מצביע על חסך חינוכי גדול יותר.

אסף וינינגר: המדד הזה בנוי מארבעה משקולות: השכלת ההורה זה 40%, רמת הכנסה לנפש למשפחה, פריפריאליות של בית הספר, שילוב של - - -.

אסף וינינגר: מה שאתם רואים בעמודות הכתומות אלה בתי הספר שגובים עד 2,000 שקלים, זאת אומרת פחות מ-2,000 שקלים.

אסף וינינגר: בעמודות הכחולות אלה בתי הספר שגובים מעל 2,000 שקלים.

יעקב מרגי: אבל פה הלכת על מדד טיפוח בית-ספרי.

אסף וינינגר: הלכתי על מדד טיפוח בית-ספרי וברזולוציה של פיקוח, כל פיקוח בנפרד, ובתוך כל פיקוח, כל אשכול חברתי-כלכלי של הרשויות המקומיות בנפרד, ואז ראינו שבכל פיקוח ובכל אשכול חברתי-כלכלי שבוחנים, מדד הטיפוח של בתי ספר שגובים מעל 2,000 שקלים הוא נמוך יותר, זאת אומרת, החסך החינוכי שלהם הוא קטן יותר מאשר בתי ספר שגובים פחות מ-2,000 שקלים, שם החסך החינוכי הוא גבוה יותר.

יעקב מרגי: חשבתי שאתה רוצה לומר ביחס, אם ניקח את הזרמים, סוגי הפיקוח, נראה שהגרפים תואמים גם כשזה עובר למדדי טיפוח.

יעקב מרגי: דוגמא, אם אני לוקח בממלכתי-דתי למצוא באשכול 7-8 מדד טיפוח, עדיין שם העמודות בכתום והעמודות בכחול, זה אומר שכנראה שזה מחלחל גם - - - .

יעקב מרגי: מי שמספר בלוף והולך לו בפעם הראשונה, למה שלא יספר אותו פעם שנייה ופעם שלישית ופעם רביעית?

יעקב מרגי: הרי בסוף זה אותן רשתות.

מאיר כהן: מה שמפליא הוא שמשרד החינוך מאשר באשכולות נמוכים גביה גדולה יותר, זאת אומרת, מה שהוא לא שם מכיסו לצמצם פערים, הוא משית את זה על ההורים.

יעקב מרגי: בנוסף למה שהוא שם, אנחנו יודעים שהוא שם במדדי טיפוח בית-ספריים.

יעקב מרגי: בנוסף למה שהוא שם הוא מאפשר גביה שם, לכן אני אומר שהנושא לטעמי עם יד קלה על ההדק או על קולמוס, תקראו לזה איך שתרצו, לאישור תל"נים, אבל שוב, זה לא הדיון.

יעקב מרגי: אני מדבר על הכלי המפלה, על אפליה, אבל טוב שאתה נותן לנו את הסקירה הזו.

אסף וינינגר: שקופית אחרונה ובזה אני אסיים.

אסף וינינגר: אנחנו הסתכלנו ביחס רק לבתי הספר הממלכתי-עברי היסודי ששם חלק מבתי הספר, יש ועדת יחודיים ארצית שמאשרת לבית הספר לפעול כבית ספר על-אזורי.

אסף וינינגר: מתוך בתי ספר שגובים למעלה מ-2,000 שקלים, בתי ספר ממלכתי-עברי יסודי, יש 81 בתי ספר כאלה לפי הניתוח שלנו, רובם, 54 מהם הם יחודיים על-אזוריים וסכום הגביה הממוצע שהם גובים, לא 2,000 שקלים ומעלה, 7,500 שקלים בממוצע.

יעקב מרגי: זה לא הגבוה.

יעקב מרגי: ממוצע.

יעקב מרגי: על-אזורי, זאת אומרת שהוא יכול גם להפלות בקבלת תלמידים.

אסף וינינגר: זה יכול להיות תלמידים מכל רחבי הרשות המקומית ללא קשר לאזורי הרישום שלהם או אפילו מכמה רשויות מקומיות.

אסף וינינגר: מה שזה אומר, שיתכן שבנתונים האלה יש כדי להצביע - - - של מערכות חינוך נפרדות לבעלי מעמד סוציו-אקונומי גבוה שמבקשים לרכוש שירותי חינוך איכותיים.

אסף וינינגר: אנחנו לא נכנסים לשאלה אם זה טוב או לא טוב, כל אחד עם העמדה שלו לגבי העניין הזה, אבל מבחינת נתונים מה שאנחנו רואים זה שכן יש אפשרות שנוצרת כאן מערכת כזאת.

אסף וינינגר: זה הכול.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בוא אני אסביר לך, אתה יודע מתי זה יגמר?

יעקב מרגי: כל עוד משרד החינוך מודד את עצמו כל שנה על הגודל של החינוך הממלכתי שלו, זה המדד היחיד שהוא חרד ממנו, הוא תמיד יאפשר כדי שלא יברחו לו.

יעקב מרגי: לא צריך להיבהל אם יעזבו לו ויעברו ממקום למקום.

יעקב מרגי: החינוך הממלכתי, זה החינוך של הממלכה, של המדינה, מתוקצב על ידי המדינה, מפוקח על ידי המדינה, אנחנו מאפשרים סטטוסים אלא אם כן תבואו ותגידו שילדים לא נפגעים מזה, ילדים שלא יכולים לשלם, כן משתתפים בזה ואין אפליה.

יעקב מרגי: הדיון פה היום הוא על האפליה.

פנינה תמנו: אני רוצה להוסיף הערה על מה שאמרת באמצע הדיון לגבי התת דיווח.

פנינה תמנו: בוא נזכור שהאפליה לא מדווחת פעמים רבות על ידי אוכלוסיות מאוד מוחלשות, בין אם זה עולים חדשים ובין אם עולים שמתקשים.

פנינה תמנו: לא באמת יש להם את הזמן לנהל מאבקים, ללכת למנהל, להגיע למשרד החינוך, להגיע לכנסת, כך שאני בטוחה שתמונת המצב היא הרבה יותר חמורה, ואני שואלת, גם שמשרד החינוך יתייחס לזה, איך באמת אוכפים?

פנינה תמנו: אמרת תת-אכיפה.

יעקב מרגי: לא, לגבי החרדי.

פנינה תמנו: כן, אבל אני רוצה להגיד שתת-האכיפה הוא נכון לגבי תת-הנגשה של המידעים של הורים שחלילה הילדים שלהם ניזוקים, כי להיות במצב שילד מקבל אפילו הודעות או שאומרים לו, אתה לא תגיע לטיול או שאתה לא תשתתף בחוג כזה או אחר או בהעשרה כזאת או אחרת, הנזק לפעמים הוא בלתי הפיך.

יעקב מרגי: יש ילדים שמשלימים עם זה, נשארים בחוץ שעתיים ראשונות.

פנינה תמנו: נכון, אבל אתה יודע מה?

פנינה תמנו: הם משלימים עם זה ואז נשארת צלקת לכל החיים, ואנחנו מכירים את הילדים האלה.

פנינה תמנו: זה לא זר לאנשים שיושבים פה ולא בכדי גם אתה אדוני היושב-ראש וגם מאיר וגם קארין ואני יושבים פה.

פנינה תמנו: אנחנו מכירים מאיפה זה בא לנו.

פנינה תמנו: אני הייתי רוצה לדעת איך הם מנגישים את זה דווקא לאוכלוסיות המוחלשות כשיש אפליה.

פנינה תמנו: תודה.

יעקב מרגי: מאיר, בבקשה.

מאיר כהן: לי היה פטנט.

מאיר כהן: אני עד כיתה ו' כל פעם לפני טיול הייתי חולה כי אבא שלי אמר לי, אל תגיד שאין לנו כסף, תגיד שאתה מרגיש לא טוב, אבל המורה היה כל כך לא רגיש שהוא אף פעם לא שאל אותי למה אתה תמיד חולה לפני הטיול.

יעקב מרגי: אבל לי היה מורה רגיש שהיה מוציא אותי בכיתה ו', ז', ח' עם השכבות האלה לקטיף של משמשים ושזיפים כדי שיהיה לי כסף לטיולים.

יעקב מרגי: נשמתו עדן.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו.

מאיר כהן: א, ככל שאנחנו מעמיקים בנתונים של הממ"מ, אין שום ספק שבמדינת ישראל מתפתחת מערכת של חינוך פרטי, private schools, שלצערי, אני כמנהל בית ספר 28 שנים, זה אבי-אבות הטומאה, ואני אומר את זה מתוך כאב גדול כי אני בא מהפריפריה, מאיפה שכולנו באים.

מאיר כהן: אני אומר שההסללה לבתי הספר הפרטיים כמו שמשרד החינוך נותן לה יד, ואני לא מאשים רק את השר הזה, גם קודמיו.

מאיר כהן: התווכחתי גם עם קודמיו גם כשהם היו מהמפלגה שלי, ואמרתי שההיתרים שלוחי הרסן של לגבות כמעט כמה שאתם רוצים, בסופו של דבר הם סכנה לחברה הישראלית.

מאיר כהן: אני רוצה ללכת אחריך אדוני, כי אני הבנתי שאנחנו מתקדמים רק באפליה של מה קורה, איך אנחנו מתייחסים לתלמידים בתוך בית הספר, בין אם ההורים שלהם לא שילמו בגלל אידיאולוגיה כזו או אחרת או בין אם זה שההורים לא שילמו כי אין להם כסף.

מאיר כהן: אני יכול להעיד.

מאיר כהן: אני חושב שהבעיה הגדולה זה עם ילדים שההורים שלהם מייצרים איזו אידיאולוגיה של אנחנו לא רוצים לשלם כי ככה אנחנו חושבים.

מאיר כהן: אני רוצה להאמין שמה שאני ראיתי כראש עיר וכמנהל בית ספר זה שאני לא מכיר מנהל שלא נלחם בשביל הילד שבא ואמר, הוריי הם כאלה וכאלה, אין לי כסף, או הורים באו.

מאיר כהן: תמיד מוצאים.

מאיר כהן: הבעיה מתחילה להיות בשיח מול תלמידים של הורים שמתוך אידיאולוגיה, וכאן אני רואה להאיר עם פנס על עוד גוף בתוך בית הספר שלצערי הגדול ככל שהשנים נוקפות, הופך להיות למנהלי בתי הספר האמיתיים, זה ההורים.

מאיר כהן: אני בשיח עם חלק מהמנהלים שבאו ואמרו לי, תראה, גם כשיש תלמיד או מספר תלמידים שההורים אומרים, אנחנו לא רוצים לשלם לבית הספר מתוך אידיאולוגיה, ואני כן רוצה לשלם, מגיעים לישיבת ועד הורים ודורשים מבית הספר במפגיע.

מאיר כהן: אומרים, אם אתה לא תאסור על הילד הזה לצאת, אנחנו נקרא להורים לא לשלם, ומנהלי בתי הספר מוצאים את עצמם בין הפטיש לסדן, לכן אני פונה למשרד החינוך.

מאיר כהן: משרד החינוך הוא הגוף הכי מגמגם בשאלות האלה.

מאיר כהן: משרד החינוך הוא גוף מגמגם.

מאיר כהן: הוא כל הזמן מתגרד באי-נוחות ולא מציב היגדים ברורים לאיך צריך להתנהג.

מאיר כהן: לטעמי, לא משנה מה הסיבה, בין אם ההורים שלו אידיאולוגיים או בין אם ההורים שלה חלשים, ילד, אסור למנוע ממנו שום פעילות.

מאיר כהן: זה לא רק צריך להיאמר, וודאי יגידו לי עכשיו, אנשי משרד החינוך יתחילו לצטט, יש חוק.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: יש פער גדול מאוד בין החוק לבין המציאות בשטח והמציאות בשטח היא שמפקחי בתי הספר לעיתים, לא כולם, אבל בחלקם מקבלים את ההחלטות האלה של המנהל ושל ועדי ההורים בעצימת העין.

מאיר כהן: מה שצריך לצאת, אדוני, זאת אמירה שאנחנו חוזרים עליה, אני אומר אותה בכל מקום, וששום מנהל בית ספר לא יגיד לי, תשמע, אתה לא מכיר את זה.

מאיר כהן: אני מכיר את זה לפני ולפנים.

מאיר כהן: מנהל בית ספר צריך להבהיר שלא יהיה תלמיד שלא יעלה לאוטובוס לטיול או לא יהיה תלמיד שימנע ממנו דבר וחצי דבר בגלל שהוריו, בוודאי שהם מסוציו-אקונומי נמוך או בגלל שהוריו הם איזה אידיאולוגיים שלא רוצים לשלם.

יעקב מרגי: אקטיביסטים.

מאיר כהן: אקטיביסטים, כן.

מאיר כהן: עם ההורים אנחנו צריכים לטפל.

מאיר כהן: אני לא תומך בכל הורה שבא ואומר, אני לא רוצה לשלם, אבל אני בהחלט תומך בהורים שבאים ואומרים, תראה, בין מה שמותר לבין מה שאתה גובה הפער הוא גדול מאוד.

מאיר כהן: זהו, תודה אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

קארין אלהרר: בסופו של דבר משרד החינוך הוא הרגולטור.

קארין אלהרר: אמור להיות הרגולטור.

קארין אלהרר: הרי אנחנו רואים בנתונים שרגולציה אמיתית היא של ההורים.

יעקב מרגי: זה לא תמיד, כי יש הורים שדעתם כך ויש הורים שדעתם כך.

קארין אלהרר: בסדר, אבל הרוב.

קארין אלהרר: הרוב, אין איזונים ואין בלמים.

קארין אלהרר: אין בית משפט עליון בעניין הזה.

קארין אלהרר: דיברנו כבר בדיונים קודמים על ההשלכות ופגיעה אחרי זה והבושה לילדים שלא יוצאים ולא משתתפים.

קארין אלהרר: אני לא רואה איך שני הווקטורים האלה בסוף יפגשו.

קארין אלהרר: מצד אחד אנחנו רואים עליה מתמדת בתשלומי ההורים.

קארין אלהרר: הפער בין תלמידים שיכולים והוריהם רוצים לבין הגידול בתשלומים זה רק הולך ומתרחק, אז אני לא מבינה מתי אנחנו נראה איזשהו מפגש בין הדבר הזה.

קארין אלהרר: אני דווקא הייתי מקווה לשמוע ממשרד החינוך שזה הולך להיות מבחינתם משהו שהם הולכים לשבת עליו ולהבהיר שיש גבול גם לתשלומי ההורים.

יעקב מרגי: נראה לי, ביום שהם יאמרו את זה, הבחירות יבואו כי אני הצלחתי בתפקידי.

קארין אלהרר: באמת כאמירה של רגולטור שבאה ואומרת שמשרד החינוך הוא אחראי לחינוך של התלמידים והוא זה שנותן את הטון בעניין הזה.

קארין אלהרר: המצב הזה לא יכול להימשך.

קארין אלהרר: לפחות באמירה ובהתכוונות תבואו ותגידו, אנחנו אחראים.

קארין אלהרר: מכיוון שאנחנו אחראים, אנחנו לא נייצר את הפערים האלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד.

כרמית פולק-כהן: שלום, כרמית, המועצה לשלום הילד.

כרמית פולק-כהן: אני יודעת שאמרת בהתחלה שנושא הדיון הוא אפליה, אבל אני חושבת שקשה לדבר על האפליה במנותק מהאופן שבו ניתנים אישורים לתל"ן.

כרמית פולק-כהן: אנחנו היינו פה בדיון, לא אחד ולא שניים שבהם דיברנו על היעדר קריטריונים, על היעדר שקיפות, על זה שאנחנו לא יודעים מי בתי הספר שקיבלו אישור בוועדת חריגים ולמה הם קיבלו אישור בוועדת חריגים.

כרמית פולק-כהן: אני חושבת שכל הדברים האלה הם בהחלט יכולים לתת מענה - - -

יעקב מרגי: קריטריונים ברורים מראש.

כרמית פולק-כהן: אני חושבת שבהחלט הדברים האלה ובטח השקיפות בנושאים האלה יכולים לתת מענה ובהכרח לא יודעת אם לפתור את בעיית האפליה, אבל אולי לייתר אותה.

כרמית פולק-כהן: ברגע שיש שקיפות, הדברים האלה בהחלט מצטמצמים.

כרמית פולק-כהן: דבר שני, אני חושבת שיש, אני רואה את זה גם בתקופה האחרונה בהקשר של חיסונים, תגיד מה הקשר, אבל הרבה פעמים גורמים שונים רוצים להעניש ילדים על מחדלים שההורים שלהם עושים.

כרמית פולק-כהן: פה אין שום קשר לילד.

כרמית פולק-כהן: הילד לא צריך לסבול, לא צריך להיפגע ממשהו שההורה שלו החליט עליו, בין אם יש לו או בין אם אין לו.

כרמית פולק-כהן: אנחנו רואים פה את הסכומים המטורפים האלה.

כרמית פולק-כהן: הילדה שלי נכנסה עכשיו לכיתה א' בממלכתי-דתי ואני אומרת לעצמי, זה הימים שעוד נכונו לי.

כרמית פולק-כהן: זה מטורף, זה לא הגיוני וילדים בטח לא צריכים לשלם את המחיר.

יעקב מרגי: פונים אלי הורים מהממלכתי-דתי, ובדרך כלל, מה לעשות, משפחות גדולות יותר למרות שאני שמח שגם בסטטיסטיקות במשפחות בחברה שנקראת חברה חילונית מספר הילדים הולך וגדל.

יעקב מרגי: תארו לכם שאם בבית ספר מסוים, בדרך כלל אם הוא טוב, כל הילדים מהמשפחה מתחנכים שם וזה מעל 2,000 כפול שלוש, כפול ארבע.

יעקב מרגי: לפעמים יש "שגריר" בכל שכבה.

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: אבל אין זעקה.

יעקב מרגי: במצרים כתוב "התעל שוועתם אל האלוקים".

יעקב מרגי: פה אין, לא צועקים.

יעקב מרגי: לימדו אותי, כשלא צועקים איי, סימן שאו לא כואב או פוחדים לצעוק איי, כי גם כשיש כאלה שצועקים איי, חוטפים.

יעקב מרגי: יש גם קבוצה שלישית שאני אומר לכם שדיברתי איתם.

יעקב מרגי: אומר לי, אל תתערב, אני רוצה לשלם.

יעקב מרגי: לא אכפת לי על מה אני משלם, העיקר אני יודע שהבן שלי או הבת שלי לומדת בבית ספר.

יעקב מרגי: יש גם כאלה.

יעקב מרגי: צריך לשים על השולחן.

יעקב מרגי: אברום תומר, בקצרה.

אברום תומר: אני מייצג פה את ארגון שנקרא "הדור הבא – הורים למען בחירה בחינוך", ארגון צעיר שעוד תשמעו עליו בהמשך.

אברום תומר: אנחנו מרגישים שאנחנו לא מיוצגים על ידי ועדי ההורים הקיימים.

אברום תומר: תרשו לי קצת לערער על כמה הנחות יסוד שעומדות בבסיס הדיון הזה.

אברום תומר: הלחץ להגדיל תשלומי הורים הוא לא פעם מגיע מלמטה, מההורים עצמם.

אברום תומר: בהרבה בתי ספר מי שרוצה להשפיע, לשפר, להוסיף עוד על החבילה הקיימת שמשרד החינוך מעניק, הרבה פעמים זה ההורים, ולמנוע מהם לעשות את זה, זה מלחמה בתחנות רוח.

אברום תומר: אנחנו ראינו שזה גם קיים בכל שכבות האוכלוסייה, בכל האשכולות, מאשכול 1 ועד אשכול 9.

יעקב מרגי: אתה יודע מה התפיסה שלי?

יעקב מרגי: התפיסה שלי כלפי הורים שבאמת רוצים, זכותם, אנחנו במדינה דמוקרטית, שיכבדו, יצאו מהממלכה, מהחינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: אתם עוד מעט תראו את הח"כ החברתי מש"ס מגיש הצעת חוק שתחייב את משרד החינוך לאפשר רישוי לבתי ספר כאלה.

יעקב מרגי: אני בעד.

יעקב מרגי: תעזבו אותנו.

אברום תומר: אם משרד החינוך רוצה לסייע לבתי ספר עם מדד טיפוח גבוה, אז שיעשה את זה ויפסיק להיאבק ב-80%-90% מבתי הספר שרוצים חופש, רוצים גיוון, רוצים בחירה.

אברום תומר: נלחמים בהם במקום לעזור לבתי הספר החלשים.

אברום תומר: משרד החינוך מתמחה, והוועדה הזו לצערי תומכת בו בכך שיאבקו בתשלומי הורים של רוב אזרחי מדינת ישראל.

אברום תומר: במקום לעזור לאוכלוסייה החלשה, נאבקים ברוב, במעמד הבינוני שרוצה לשפר את החינוך בבתי הספר.

יעקב מרגי: אתה יושב על הפלטפורמה שלי.

יעקב מרגי: אני אזרח מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אתה אומר, שמע, אני רוצה לחשוב אחרת מהממלכה, להתנהל אחרת מהפלטפורמה, ואתה בא אלי בטענות שאני יושב על הפלטפורמה.

יעקב מרגי: עד כאן.

יעקב מרגי: לכן לא לחינם הקפצת עליך שניים שלא הצליחו להתאפק, אבל תקשיב טוב-טוב, הסגנון לא מקובל עלי, בוא אני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: הנה אני איתך בקטע הזה.

יעקב מרגי: מותר לך לרצות את הכי טוב לילד שלך.

יעקב מרגי: מוצר המדף שהמדינה נותנת לך לא טוב בעיניך?

יעקב מרגי: אני קורא למדינה לאפשר לך לייצר, כמובן במגבלות, כי יש הורים שלא חושבים שרוצים טוב לילדים שלהם.

יעקב מרגי: בסוף החברה מתמודדת עם התוצאות.

יעקב מרגי: תחת כללי פיקוח פדגוגיים כאלה ואחרים לתת לך להתנהל כבתוך שלך על חשבונך בלי שקל אחד של המדינה.

אברום תומר: מצוין, זה אפשרי היום ואז אני מבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שכל נושא תשלומי הורים ירד מהשולחן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני איתך.

יעקב מרגי: רק עניין של סגנון ותלוי איפה אתה שם את המשקפיים.

אברום תומר: אני שמח מאוד לשמוע.

אברום תומר: אני מקווה שבאמת נפעל בכיוון.

יעקב מרגי: אנחנו מסכימים, רק תהפוך את המשקפיים.

מאיר כהן: אני מאחל לך שלא נשמע את קולך.

מאיר כהן: אתה התחלת כזה אופטימי, "אתם עוד תשמעו את קולי".

מאיר כהן: חשבתי, איזה בשורה אתה הולך להגיד.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שלא נשמע את קולך.

אברום תומר: אני מקווה שקולי ישמע.

אברום תומר: אני מייצג הרבה מאוד הורים שראוי שקולם ישמע במשכן הזה.

מאיר כהן: במקום שקולך ישמע אני אהיה שם בכדי להבהיר לכם מה המציאות במדינת ישראל.

אברום תומר: בסדר גמור.

אברום תומר: לא צריך לסתום פיות.

אברום תומר: אפשר לשמוע ולדון.

פנינה תמנו: זה לא עניין של סתימת פיות, אבל צריך להגיד לאנשים מנותקים שהם קצת מנותקים.

יעקב מרגי: לא, פנינה, אני חולק עליך.

אברום תומר: יש הרבה מאוד הורים שיסכימו עם מה שאני אומר.

אברום תומר: לא צריך לסתום פיות.

פנינה תמנו: בסדר, הרבה מאוד הורים שלא יסכימו, לא כשזה בא על חשבון זה שזה מגדיל פערים.

פנינה תמנו: זה חשבון שאתה מבין שזה גורם למצב אבסורדי שיש ילדים שנופלים בין הכיסאות.

אברום תומר: אני בעד לסייע להם.

פנינה תמנו: אני בעד הילדים שלך ובעד כל ילד ישראלי.

אברום תומר: משרד החינוך לא מסייע להם.

אברום תומר: הוא נוגע בכל השאר.

יעקב מרגי: תקשיב, זה סך הכול עניין של הסתכלות.

מאיר כהן: שהחבר'ה שלך ישלחו נציג קצת יותר נחמד.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הסגנון שאמרת את זה, כביכול אנחנו מפריעים לך, קצת קומם את החברים אבל בסדר.

יעקב מרגי: הבהרתי לך, רק תהפוך את המשקפיים.

יעקב מרגי: רון לירם, בבקשה.

רון לירם: כבוד ראש-הוועדה, כבוד חברי הוועדה, אורחים נכבדים.

רון לירם: שמי רון לירם, מהנדס תעשייה וניהול, מקצועי מזה 30 שנה, מנהל איכות באופן מקצועי ומוסמך למבדקי איכות מטעם מכון התקנים.

רון לירם: תזכרו את זה מאחר ובסוף דבריי תבינו כי היעדר איכות היא חלק מנשוא דבריי.

רון לירם: אני מתנצל שאני קורא את דבריי, זה פשוט על מנת לכבד אתכם ולתת לכם.

יעקב מרגי: אני רואה שאתה מתרגש.

יעקב מרגי: מותר לך.

רון לירם: לתת לכם את מיטב דבריי בזמן קצר, אז סיכמתי אותם עבורכם.

רון לירם: בקדנציה היוצאת עד לפני כחודש ימים שימשתי חבר מועצת פרדס חנה-כרכור.

רון לירם: אני מציין עובדה זו מכמה טעמים: הראשונה, מאחר ובמסגרת התנדבותי לכהן כחבר מועצה רכשתי את אמון הציבור כמי שפועל עבור הציבור ללא משוא פנים.

רון לירם: הפכתי לכתובת לתושבים המאבדים אמון במערכת השלטון המקומי ובמערכת השלטון המרכזי וחרטתי על דגלי לשנות את דעתם על בסיס שיפור השירות לתושב.

רון לירם: עשרות פניות אלי גרמו לי לבדוק את אשר קורה בין כתלי בית הספר התיכון היחיד ביישוב, בית ספר המונה כיום כ-1,800 תלמידים, בית הספר החקלאי פרדס חנה-כרכור ברנקו וייס.

יעקב מרגי: הקרקעות שם הופרטו, נגמרה המריבה?

רון לירם: נגמרה.

רון לירם: מבחינתי זה לא הנושא.

יעקב מרגי: לא, לי זה חשוב, לשים דגש לכמה אנשים - - -

רון לירם: אז אני רק אגיד שזה לא נגמר לגמרי.

יעקב מרגי: אוקי, תודה, אבל מפתן הפריע להם שם.

רון לירם: אני איתך בקטע הזה.

רון לירם: בדיקתי התמשכה, וזו אחת הסיבות שאני כאן, על פני כחצי שנה וכחלק ממצאיי אעלה בפניכם בשתי הדקות הקרובות.

רון לירם: הסיבה השנייה הינה שלפני כארבעה חודשים לאחר שהצגתי ממצאים ראשונים מבדיקתי במסגרת הצעה לסדר במליאת המועצה, מוניתי על ידי מועצת פרדס חנה-כרכור לכהן כחבר בוועדת בדיקה להתנהלות בית ספר החקלאי.

רון לירם: כאן המקום לציין כי מסקנות הביניים של הוועדה היו אמורות להיות מוצגות במליאת המועצה בדיון שאינו מן המניין, אולם ראש המועצה היוצא בחר בדלתיים סגורות שלא לתת בידי להציג הממצאים ולא לדון בסוגיה.

רון לירם: אחת הטענות שהושמעו על ידי גורמים במועצה, ואל תתפסו אותי במילה, היא שלמועצה אין זכות לפעול בבית הספר מאחר והוא מוסד בניהול עצמי ו/או חברת ניהול פרטית.

רון לירם: שימו את זה בראשכם.

רון לירם: הדבר אינו נכון גם מן הטעם שמדובר במוסד ציבורי השייך למועצה אשר אמנם בחרה לתת בידי גורם חיצוני את ניהול המוסד, אך בכך לא הסירה מעצמה אחריות להתנהלותו ובקרתו, שכן הוא ממומן בתקציב ציבורי.

יעקב מרגי: רון, בדבריך יהיה עניין האפליה?

יעקב מרגי: כי זה הדיון.

רון לירם: כן.

רון לירם: צריך לבנות את הבסיס לזה.

רון לירם: אך הוא גם מטעם ההסכם בין המועצה לבין ברנקו וייס.

רון לירם: הנה ההסכם, אני מעביר לכם אותו.

רון לירם: חברת הניהול שנבחרה לנהל בית הספר הקובע לבין חברת הניהול, הקובע כי הוועד המנהל של בית הספר אחראי על הניהול הכספי והפדגוגי של מוסד הלימוד.

רון לירם: הוועד המנהל מורכב מחציתו מאלו ומחציתו מאלו, וכתוב פה מפורש כי הוא אחראי על הניהול הכספי.

רון לירם: ההסכם הובא בפניכם.

יעקב מרגי: דלג לאפליות.

רון לירם: אני מדלג.

רון לירם: לדיון המדובר הוזמנו במכוון נציגי הנהגה מוסדית, הנה הנושא שנרמז פה, ואחרים שנקטו פה בפרובוקציות טרם הדיון.

רון לירם: אלו מתועדות במצלמות המועצה המצלמות את הדיונים, דבר שאני דאגתי לו במסגרת השקיפות, ובפרסומים שלטענתי ושלטעמי אינם ראויים, טרם הדיון ולאחריו, כגון מכתבי עמדה וחוות דעת אישיות שאינן מגובות בחומר מקצועי.

רון לירם: חלק מזה נמצא בחומר שהבאתי בפניכם כמו למשל - - -

יעקב מרגי: תעצור פה, תקשיב לי.

יעקב מרגי: אני מכבד כל מי שלוקח את זכותו האזרחית ונאבק לטובת שקיפות ולטובת הציבור.

יעקב מרגי: הדיון כרגע, תשלומי הורים ככלי מפלה.

יעקב מרגי: דלג, כי אם לא, אני אעצור לך את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: תדלג ישירות לכלי הזה.

רון לירם: אני רוצה להאיר את עיניכם מה עושים עם הכספים הללו ומדוע אלו שמופלים, נאבקים למעשה על ביטול המוסד הזה של תשלומי הורים.

רון לירם: כאשר, ואתם תראו את זה בטבלה הזו, אחד ממכתביי למחלקת האכיפה, ויושב לידי עורך דין גור, כשלוקחים את התקציב וללא אישור משתמשים בו לטיולים שלא אושרו, לאירועים בית-ספריים שלא אושרו, למסיבות שלא אושרו, ואני רק אצטט הורה שאומר: "זה היה ערב למורים והורים ומנהלים ללא תלמידים".

רון לירם: זה הכסף שמיועד עבור תלמידים, נכון?

רון לירם: עבור תוכניות חינוך, עבור העשרה.

יעקב מרגי: בממצאים שלך, מתוך ה-1,800 תלמידים בקמפוס המפלצתי הזה יש תלמידים שהודרו מפעילויות, מתוכניות?

רון לירם: יותר גרוע.

רון לירם: יש תלמידים שהולשן עליהם שהם לא משלמים והם עברו מסכת איומים.

יעקב מרגי: לא צריך להלשין, זה מופיע שלא שילמו.

רון לירם: הולשן עליהם, דלף המידע שהוריהם לא שילמו וההורים האלה חוו איומים.

רון לירם: יש הורים שחוו איומים.

רון לירם: יש תשלומים נוספים לשנת תשע"ח, לא מאושרים לא באפיק ולא בשום מקום אחר, שכאשר ניתנה הוראה לגבות עבור מסיבת סיום עוד כ-250 שקלים, זה נעשה על צטלאך במקום חשבוניות.

רון לירם: המועצה, במקום לבוא ולעצור את זה, תבעה את ההורים שעמדו על זכותם לא לשלם.

יעקב מרגי: תודה.

רון לירם: אני עצרתי את זה ואני מקווה שזה יעצר עד הסוף בעזרתכם.

יעקב מרגי: פורום ועדי ההורים היישוביים, היושב-ראש, בבקשה.

אייל בן יהודה באום: צוהריים טובים, אייל בן יהודה באום, יושב ראש פורום ועדי ההורים היישוביים.

אייל בן יהודה באום: אני דווקא רוצה להתייחס למה שנאמר פה ולא להקריא מן הכתב.

אייל בן יהודה באום: אני רוצה לומר שאת העוולה הזו שקוראים לה תשלומי הורים, יש רק דרך אחת להתמודד אל מול אותם פערים שהדיון פה מדבר עליהם והוא ביטול גורף של תשלומי ההורים.

אייל בן יהודה באום: אני רוצה להבהיר שאין הורים שמתנדבים לשלם תל"ן ואוהבים תל"ן.

אייל בן יהודה באום: יש הורים שפשוט הרימו ידיים מבית המחוקקים הזה ומהיכולת שלו לגרום לכך שהפערים האלה לא ימשיכו ויגדלו.

אייל בן יהודה באום: ההורים שנלחמים על פרנסתם מבקשים יום לימודים ארוך.

אייל בן יהודה באום: כל ההורים צריכים שיהיה סידור, ומשכך הם רוצים את התל"ן, לא מאהבה, וכל כן על חובת

אייל בן יהודה באום: כם לא לתת לשסע החברתי הזה להמשיך ולהתעצם כי זה מה שקורה בפועל.

אייל בן יהודה באום: יש פה מלחמת אחים בין אלה שיכולים ובין אלה, כפי שאמרת חבר הכנסת, על פי האידיאולוגיה אינם רוצים.

אייל בן יהודה באום: יש פה מלחמות יום-יומיות בבתי הספר.

אייל בן יהודה באום: הדרך היחידה לעצור את זה שמורה לבית המחוקקים.

אייל בן יהודה באום: משרד החינוך גם טומן את ידו בצלחת, מדבר על נתונים פה שבינם לבין המציאות כמעט אין קשר.

אייל בן יהודה באום: יש עוד מיליון שקלים שנגבים יום-יום בשמות כאלה ואחרים.

אייל בן יהודה באום: אנחנו מדברים פה על חלוקת מיסים.

אייל בן יהודה באום: תשלומי ההורים הם מיסים.

אייל בן יהודה באום: שימו לב, יש הורים שמשלמים אלפי שקלים על מגמות.

אייל בן יהודה באום: מי שאין לו, לא יהיה במגמה.

אייל בן יהודה באום: לא משנה איך תצבעי את זה, חברת הכנסת אלהרר, הוא לא יהיה במגמה.

אייל בן יהודה באום: הוא לא יקבל.

אייל בן יהודה באום: יש פה אפליה.

אייל בן יהודה באום: אני מבקש מחברי הכנסת הנכבדים ומהיו"ר שאני יודע שהנושא קרוב לליבו, לעצור את זה.

אייל בן יהודה באום: אנחנו הגשנו עתירה מסוימת.

אייל בן יהודה באום: צריך לגדוע את הדבר הזה ועכשיו.

אייל בן יהודה באום: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נאמרה אמירה ברורה, חד משמעית.

זאב גולדבלט: אפשר להוסיף עוד משהו?

יעקב מרגי: בבקשה, זאב.

זאב גולדבלט: אישור גביה חריגה כמו גם תל"ן ותשלומי הורים בכלל עבור מגמות יעודיות ולימודי העשרה, מרחיב את הפערים ומנציח אותם, שהרי הדבר למעשה מגביל את הנושא הזה לבעלי אמצעים בלבד.

זאב גולדבלט: כל שנה דורשים נציגי משרד החינוך מבתי הספר להציג תוכניות התכנסות, אבל בשנה העוקבת שוב מוגשות בקשות החרגה בסכומים דומים או זהים.

זאב גולדבלט: אנו בפורום ועדי ההורים היישוביים רואים את כלל תשלומי ההורים כרעה חולה שיש להכחידה מן העולם בדיוק כפי שקבעו שלוש ועדות שונות שמינו שרי החינוך לדורותיהם וכפי שקבעה גם כמה פעמים ועדת החינוך עצמה.

זאב גולדבלט: אנו סבורים שהצעד הראשון יהיה שמערכת החינוך עתירת המשאבים, ואני מזכיר, זה התקציב הגדול ביותר במדינה - - -

מאיר כהן: זאב, אני עוד פעם חוזר, למה אתם תמיד מצפים שהוועדה תוציא לכם את הערמונים מהאש?

מאיר כהן: אתם ארגוני הורים חזקים.

מאיר כהן: תשמטו, תרעישו.

מאיר כהן: אתם באים לכאן כל הזמן, משלמים, ובאים לוועדה ואומרים, תעזרו לנו.

מאיר כהן: לא נוכל לעזור לכם.

מאיר כהן: תזכור את השנה שעברה.

יעקב מרגי: אומר לך חבר כנסת ביושר, יש בסיס קואליציוני ויש משמעת קואליציונית.

יעקב מרגי: זה יבוא או בחקיקה מרצון או כוח מלמטה.

אייל בן יהודה באום: חבר הכנסת כהן, מה אתה רוצה, שתהיה מלחמת אחים?

אייל בן יהודה באום: זה מה שקורה.

מאיר כהן: אני רוצה שאתם תעשו מחאה של תשלומי הורים.

מאיר כהן: אתם משלמים 5 מיליארד שקלים בחינוך חינם.

זאב גולדבלט: תן לי רק להשלים עוד שני משפטים.

זאב גולדבלט: אנחנו סבורים שהצעד הראשון, שמערכת החינוך עתירת המשאבים תממן את ישום תוכניות הלימודים שהיא עצמה קבעה, כולל החלק שממומן כעת באמצעות תשלומי ההורים.

זאב גולדבלט: באשר לתשלומים הנוספים שזה נושא הקרוב כל כך לליבו של חבר הכנסת מרגי, הרי שהמערכת תיישם את הכללים והחוקים שהיא עצמה קבעה, שהפעילות שממומנת על ידה תתבצע שלא על חשבון שעות הלימוד התקניות, דבר שהיום כן קורה, ואלה שמשמאלי כל הזמן מלינים על זה, אלא לאחריהם על מנת שלא לפגוע במי שלא מעוניין לצרוך אותם.

זאב גולדבלט: אמר קודם חבר הכנסת מרגי, דיבר על קרן המלגות.

זאב גולדבלט: קרן המלגות לא נותנת מענה בכלל לנושא התל"ן.

יעקב מרגי: רק טיולים.

זאב גולדבלט: אמרתי, רק לגבי תשלומי ההורים הרגילים.

יעקב מרגי: עניתי למאיר.

יעקב מרגי: בבקשה, שי.

שי פולטהיים: צהריים טובים.

שי פולטהיים: אנחנו מטפלים בפניות הורים בנושא תשלומי הורים גם בצד של התשלומים שאושרו, שזה בערך שני שליש מהמוסדות, וגם במוסדות שלא אושרו, לבדוק האם יש מתאם בין רמת השירותים שהם מקבלים למה שהם משלמים, האם מה שאושר זה באמת מה שמקבלים והאם מה שביקשו מהם לשלם זה מה שאושר.

שי פולטהיים: בשיחה הזאת אנחנו מתקדמים בנושא אחד של דוגמאות לאפליה של תלמידים בשל תשלומי הורים, והבאתי כמה דוגמאות רק כדי לסבר את האוזן איך זה נראה.

שי פולטהיים: אנחנו בדרך כלל מתייחסים רק לתשלומי הורים אבל פונים אלינו בנושאים של אפליה גם.

שי פולטהיים: דוגמא, מנהל מונע מילד בן 6 בכיתה א' לעלות לאוטובוס לטיול.

שי פולטהיים: הילד עומד בחצר ובוכה.

שי פולטהיים: ההורים לא משלמים בשל העובדה שהמנהל מסרב לתת דוחות כספיים כבר כמה שנים.

שי פולטהיים: המנהל מעסיק בבית הספר את רב הקהילה.

שי פולטהיים: המנהל פנה לרב הקהילה בבקשה למנוע מההורה לעלות כחזן בבית כנסת.

שי פולטהיים: אולפנה במחוז צפון – ילדה לא יוצאת לסמינריון.

שי פולטהיים: למשפחה יש קשיים כלכליים.

שי פולטהיים: הילדה למדה על הקושי הכלכלי מהמחנכת שלקחה אותה לשיחה בניסיון להבין למה ההורים לא משלמים.

שי פולטהיים: האימא אמרה לצוות שזה או אוכל על השולחן או סמינריון והיא מעדיפה אוכל.

שי פולטהיים: ביום ראשון שאחרי הסמינריון לא טרחו להודיע לילדה שהלימודים מתחילים בשעה 10:00.

שי פולטהיים: היא הגיעה לכיתה ריקה.

שי פולטהיים: מכתב מאימא.

שי פולטהיים: בבית ספר הזה תשלומי הורים היו לא פרופורציונאליים ולא מאושרים.

שי פולטהיים: שלחה מכתב.

שי פולטהיים: "לצערי בעלי החליט להפסיק להילחם.

שי פולטהיים: הבוקר היה לנו בוקר מאוד קשה עם הילד".

שי פולטהיים: הילד בן 15.

שי פולטהיים: "והוא ממש בכה.

שי פולטהיים: הוא לא רוצה להיות שונה ושידברו עליו לצערי בקהילה ממש מנדים אותך.

שי פולטהיים: אין לו ולנו עור של פיל ואין לי יכולת להתמודד עם הקושי שלו, לכן אישי הלך היום לבית הספר לפגוש את הרב אבל הוא כבר היה בשיעור.

שי פולטהיים: אנחנו נוותר על המאבק ולצערנו לטובת בננו נשלם את חוזר התשלומים".

שי פולטהיים: מנהל אומר לאימא שהיא מסרבת לרכוש לפטופ ולא רוצה לשלם תשלומים, היא מוזמנת לקחת את הבת שלה ולעבור לבית ספר אחר.

שי פולטהיים: הילדה בכיתה ז'.

שי פולטהיים: במערכת השעות פחות מ-30 שעות.

שי פולטהיים: "היום נכנסת מחנכת הכיתה של ביתי והודיעה לכלל הבנות כי הורים של שתי בנות לא העבירו תשלומים עבור התל"ן ובהתאם לזאת החל משבוע הבא הן תוצאנה משיעורי התל"ן של כלל הכיתה ותקבל תוכנית חלופית".

שי פולטהיים: בתום ההודעה הותירה המחנכת את הדף עם שמות הילדות על שולחנה ובאופן טבעי כל הילדות בכיתה יודעות את שמות הילדות".

מאיר כהן: אגב, את זה משרד החינוך מאשר, להוציא אותה מהתל"ן ולתת להן תוכנית חילופית.

יעקב מרגי: לא, לא.

זאב גולדבלט: לא אם זה באמצע יום הלימודים.

זאב גולדבלט: אם זה באמצע יום הלימודים זה לא חוקי.

מאיר כהן: בסוף היום.

יעקב מרגי: יש חריג לזה, זה התל"ן התורני.

יעקב מרגי: זה מותר לעשות בשעות התקן, בשעות הבוקר.

זאב גולדבלט: לא תקין.

שי פולטהיים: זה תל"ן באמצע היום.

שי פולטהיים: אימא אחת שילמה, הילדה השנייה ישבה בספרייה, סידרה ספרים כל השנה.

שי פולטהיים: מייל מילד בכיתה י"א ששולח לנו ואומר שאימא שלו קיבלה מכתב תביעה על חוב בתשלומי הורים פלוס ריבית.

שי פולטהיים: הוא פשוט הוציא את הדואר.

שי פולטהיים: האימא מודאגת, הילד מודאג.

שי פולטהיים: דרך אגב, לא יכול להיות חוב על תשלומי הורים.

יעקב מרגי: הבאת דוגמאות מספיק.

יעקב מרגי: בוא תאמר לי עכשיו מה אתה מציע.

שי פולטהיים: ההצעה שלנו נשענת על שני עקרונות: אחד, לנתק את הקשר בין המוסד לגביה.

שי פולטהיים: היום המוסד מגדיר את יעדי הגביה, זה מאושר במערכת אפיק, ההורים משלמים למוסד.

שי פולטהיים: במקום זה שההורים ישלמו למערכת גביה ארצית.

מאיר כהן: אתה מציע משהו כמו הביטוח הלאומי?

שי פולטהיים: דומה.

שי פולטהיים: גביית התשלומים תתבצע רק בין ה-1.6 ל-15.7 כדי שלמנהל יהיה זמן מספיק להתכונן להכין את התוכניות של השנה הבאה.

שי פולטהיים: המוסד יקבל חיווי אחד: קיבלת מספיק כסף לתשלומים בכיתה הזאת או לא.

שי פולטהיים: קיבלת מספיק , הפעילויות יתממשו.

שי פולטהיים: לא קיבלת, הפעילויות לא יתממשו.

שי פולטהיים: מערכת הגביה הארצית הזאת תדאג לכך שבמוסד או בכיתה שיעדי הגביה לא הושגו בהם, לא ינתנו השירותים, הכסף יוחזר להורים, זאת אומרת שאם בבית ספר מסוים החליטו לגבות איזה סכום שהקהילה לא עומדת בו, הקהילה לא תעמוד בו והכסף יוחזר.

שי פולטהיים: למעשה יווצרו עקרונות שוק בתוך המערכת.

שי פולטהיים: משרד החינוך שהוא הרגולטור, הוא יקבע את הסעיפים עליהם משלמים, כמו שהוא קובע היום, את יעדי הגביה לכיתה, למשל 90%.

שי פולטהיים: הוא יעדכן את התעריפים בהתאם כי אם זה 90%, אז צריך לעדכן את התעריפים בהתאם.

מאיר כהן: סליחה שאני שואל אותך כי אני רואה שאתה בקצב.

מאיר כהן: המוסד שגובה ולא משנה, עכשיו זה לא בית הספר, הוא יפעיל סנקציות כנגד כאלה - - - ?

שי פולטהיים: המוסד לא ידע.

מאיר כהן: עזוב את המשרד.

מאיר כהן: תראה, אני מעדיף שהורה שיש לו בעיות, יבוא למחלקה מסוימת או למנהל בית הספר או ברשות, מאשר שלאט-לאט, תגיד לך כאן נציגת הרשויות, הרשויות עוברות לחברות גביה.

מאיר כהן: אני לא מאחל שחברת גביה תדפוק אצל מישהו שיש לו בעיות כלכליות ולא שילם ותגיד לו, מחר את בא לשלם, כי חברות הגביה הן לא מנהלי בתי הספר.

שי פולטהיים: חצי דקה, אני אענה לך על זה.

שי פולטהיים: רשימת המשלמים תישאר במערכת, לא תועבר להנהלה או לפיקוח.

שי פולטהיים: עכשיו בוא נדבר על היתרונות ונתייחס לנקודה שהעלית.

שי פולטהיים: אחת, בית הספר לא מתעסק בגביה ברמת ההורה הבודד.

מאיר כהן: זה יתרון נהדר.

שי פולטהיים: בית הספר מציג תוכנית שירותים שהיא מאושרת על ידי משרד החינוך.

שי פולטהיים: יש למשרד החינוך היום חוזרי מנכ"ל, הם מאשרים שירותים.

שי פולטהיים: השירותים האלה מוזנים למערכת וההורה משלם למערכת גביה יעודית של משרד החינוך, לא לחברת גביה, לא לאף אחד אחר.

שי פולטהיים: כרטיס אשראי בנק הדואר, גמרנו.

מאיר כהן: אתה מציע שישלמו למשרד החינוך?

שי פולטהיים: למערכת גביה ארצית.

שי פולטהיים: הכספים יועברו ממערכת הגביה הארצית ישירות למוסדות.

שי פולטהיים: אין יותר חשבונות הורים שצריך להוציא עליהם דוחות כספיים שלא יוצאים.

שי פולטהיים: שקיפות ודוחות כספיים הם תוצר מובנה של המערכת.

שי פולטהיים: לא צריך יותר דוחות כספיים כי הם יוצאים פשוט מהמערכת.

שי פולטהיים: מצד אחד כמה הורים שילמו, איזה צ'קים יצאו מהמערכת עבור ספקי שירותים.

שי פולטהיים: בקרת הפיקוח והמעקב על ידי משרד החינוך, זה משהו שקצת קשה היום, אז עכשיו יש מערכת סגורה, הכול מופיע שם.

שי פולטהיים: היופי במערכת הזאת, שבפעם הבאה שתצטרכו לקבל את הדוח הזה, המוסדות יהיו כולם אושרו.

שי פולטהיים: למה כל המוסדות יהיו אושרו?

שי פולטהיים: כי ברגע שתהיה מערכת כזאת ויהיה קמפיין נכון, הורים יבינו שלא משלמים יותר לבית ספר.

שי פולטהיים: אין דבר כזה יותר לשלם לבית ספר.

שי פולטהיים: יש רק לשלם למערכת של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני אגיד לך איפה הבעיה הגדולה.

יעקב מרגי: תאמין לי, הייתי אפילו הופך את זה להצעת חוק, אבל כבר אני יודע מה התשובות.

יעקב מרגי: הרי משרד החינוך טוען שיש חוק חינוך חובה חינם.

יעקב מרגי: ברגע שיש עכשיו מסלול תשלום למשרד, הוא כופר בזה.

יעקב מרגי: ההצעה שלך היא "10", לכן מראש אני שומע את צלילי הדחייה.

שי פולטהיים: לא אתווכח עם האוטופיה, אבל יש מציאות.

שי פולטהיים: במציאות היום מותר לגבות.

שי פולטהיים: הרגולטור אישר גביה של תשלומי הורים ברמה של 5% תוספת תל"נים על תוכנית הלימודים.

שי פולטהיים: כל מה שצריך לעשות כל זמן שלא ביטלו את תשלומי ההורים, ובלי להיכנס לדיון אם צריך לבטל או לא צריך לבטל, שהגביה תהיה מתוקננת.

יעקב מרגי: אני מודה לך.

יעקב מרגי: בחרת את המשנה הכי מתאימה לסוגיה של תשלומי הורים ואי-אפליה, שצריך להיות גם דין, גם אמת וגם שלום ביחד.

יעקב מרגי: אחרונת המבקשים, אורה חכם.

אורה חכם: אני פונה אליך באדיבות רבה ומבקשת כי תזמין אצל המוסד הנכבד הזה - - -

יעקב מרגי: פרדס חנה.

אורה חכם: דוח כמה מושקעים בילדים, כמה כספים מושקעים על ידי כל הגורמים שאתה יודע למנות אותם ולא יודע, בבתי ספר מבוססים, וכמה מושקעים בבתי ספר חלשים, כי הדיון צריך להיות זה, העיקרון, אנחנו רוצים להוסיף תשלומים ולתת שוויון הזדמנויות בחינוך, לא להוריד את החינוך.

יעקב מרגי: להעלות את כולם למעלה, לא להוריד.

אורה חכם: אני מודעת לזה שאני לא אהיה באיזה אוטופיה שהיא לא ריאלית, אז אני רוצה למצוא את הדרך לעשות שתהיה קפיצת מדרגה של 50% תוספת על ידי מדינת ישראל.

אורה חכם: מדינת ישראל תוסיף 50% ותוריד את זה מכל מיני מקומות כי בסופו של דבר המשוואה הזאת תחסוך הרבה כספים בעתיד, אז אני בעד שיהיה תשלומי תל"ן על ידי הממשלה או על ידי אותו בית ספר.

אורה חכם: אני לא מאמינה שבסופו של עניין יש הורים שבאופן עקרוני לא רוצים.

אורה חכם: אני לא מתייחסת לדברים שלך, כי זה אנשים שהם מספיק חכמים והם יודעים מה טוב לילדים שלהם.

אורה חכם: אני לא מתייחסת לאנשים האלה.

רון לירם: חבל, כי את טועה.

פנינה תמנו: רגע, היא רוצה לתת פוקוס על ילדים שאין להם, אז היא לא טועה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אורה, סיכום.

אורה חכם: אני למשל ראש רשות לשעבר ביישוב ש-75% זה אנשים מבוססים.

אורה חכם: מה קבעתי?

אורה חכם: אתם רוצים תל"ן?

אורה חכם: כמה שאתם רוצים, לכל הילדים.

אורה חכם: תשלמו.

אורה חכם: כל עוד משרד החינוך או מי שאתה לא רוצה, לא משלם, אתם רוצים תל"ן במסגרת בית ספר עד שעה 15:00, כי בסופו של דבר התל"ן הפרטי הולך בבית ספר, וזה שקר אחד.

אורה חכם: כולם יודעים שזה שקר.

אורה חכם: זה תוספת לימודים למיוחסים, לאלה שיש להם.

אורה חכם: רוב בתי הספר במדינת ישראל, אין להם לא הורים שחושבים איך להעצים את ילדיהם.

אורה חכם: אין להם אפשרות לחשוב על זה, אין להם כלים.

יעקב מרגי: אורה, נגעת בכל הדוגמאות.

יעקב מרגי: תודה.

פנינה תמנו: אז מה השורה התחתונה?

אורה חכם: כל הילדים בבית ספר שאין להם יכולות, על חשבון אלה שיש להם.

יעקב מרגי: גור, משרד החינוך, בבקשה.

גור רוזנבלט: תודה.

גור רוזנבלט: גור רוזנבלט, מנהל מינהל רישוי, בקרה ואכיפה, משרד החינוך.

גור רוזנבלט: חבר הכנסת מאיר כהן אמר שאנחנו מגמגמים.

גור רוזנבלט: אני אשתדל להגיד דברים ברורים וחדים ככל האפשר.

מאיר כהן: גור, אתה לא מגמגם, אני בטוח.

מאיר כהן: אתה מאוד ברור, אבל דיברתי על כל המשרד.

מאיר כהן: זה לא אישי.

גור רוזנבלט: אוקי, מה שאתה קורא לו גמגום, אמרה חברת הכנסת קארין אלהרר מילה יותר נכונה וזה ליצור נקודת שוויון, אבל לפני זה אני אגיד משהו חד וחלק.

גור רוזנבלט: ילד במדינת ישראל, אנחנו כמשרד החינוך לא מרשים את זה ולא נרשה את זה אף פעם שילד יפגע בגלל שלהוריו אין יכולת לשלם.

גור רוזנבלט: אני אומר את זה בצורה הכי חדה.

גור רוזנבלט: הובאו פה מקרים.

גור רוזנבלט: אם יובא מקרה כזה לשולחני, אנחנו נטפל בו במלוא החומרה.

גור רוזנבלט: אני אומר את זה בצורה חד משמעית.

גור רוזנבלט: ילד במדינת ישראל לא יפגע בגלל חוסר יכולת של הורים לשלם.

פנינה תמנו: אבל הם נפגעים יום-יום.

יעקב מרגי: אני הייתי צריך לאיים, בשלון עדינה, על מנהל מחוז חיפה.

גור רוזנבלט: לא יודע, לא מכיר את המקרה הספציפי, אבל אני אומר, אצלנו אין דבר כזה.

מאיר כהן: גור, ניהלת בית ספר פעם?

גור רוזנבלט: לא, אבל חינכתי הרבה שנים.

מאיר כהן: תודה, זהו, מספיק.

זאב גולדבלט: והוא גם לא מדבר על התל"ן, הוא מדבר רק על תשלומי הורים.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לגור.

פנינה תמנו: הגדרה כזאת היא טובה אם אתה מכיר בזה שילדים נפגעים יום-יום.

יעקב מרגי: תני לו.

יעקב מרגי: הוא עוד לא אמר כלום.

יעקב מרגי: חכי.

יעקב מרגי: בבקשה.

גור רוזנבלט: הדבר השני, משרד החינוך מקצה כל שנה עשרות מיליוני שקלים.

גור רוזנבלט: זה סכום גדול מאוד.

אורה חכם: 4%.

גור רוזנבלט: לטובת מלגות שזו בדיוק המטרה שלהן, להורים שאין להם.

גור רוזנבלט: אגב, אנחנו גם לא מתערבים בכלל בנושא הזה.

גור רוזנבלט: אנחנו מעבירים את הכסף לבתי הספר והם נותנים את המלגות לאותם תלמידים שלהורים להם יש קושי בתשלומי הורים.

גור רוזנבלט: בדיוק לזה הכסף הזה מיועד, כדי למנוע מצבים כמו שתוארו כאן.

יעקב מרגי: אבל זה רק לתשלומי הורים, לא לתל"ן.

גור רוזנבלט: עכשיו אני מגיע לסוגיית התל"ן.

גור רוזנבלט: בסוגיית התל"ן אנחנו מנסים כמשרד החינוך, ואמרו לי, אנחנו מגמגמים.

גור רוזנבלט: אנחנו לא מגמגמים.

גור רוזנבלט: אנחנו מאזנים בין רצון מצד אחד של הורים להשפיע על מערכת החינוך ולתת דברים נוספים לבין לשים את זה בתוך מסגרת שמוגדרת כדי שהמסגרת לא תיפרץ.

גור רוזנבלט: אנחנו קבענו סך מסוים של שעות שהוא לא גדול מדי, שאותו ההורים יכולים לשלם במסגרת התל"ן, וסקר כאן אסף בהרחבה את כל המקומות שבהם הדברים האלה קורים.

גור רוזנבלט: קודם כל צריך לומר, כל תשלומי ההורים בשנים האחרונות, אני אומר, בדחיפה של הוועדה הזאת, הוועדה הזאת בהחלט דוחפת אותנו לעשות את זה.

גור רוזנבלט: אנחנו מקבלים פה רוח גבית מאוד חזקה.

גור רוזנבלט: כל נושא תשלומי ההורים עובר הסדרה מאוד משמעותית בשנים האחרונות.

גור רוזנבלט: נאמר פה שכמות תשלומי ההורים עולה.

גור רוזנבלט: זה חד משמעית לא נכון.

יעקב מרגי: תציג נתונים.

גור רוזנבלט: כמות תשלומי ההורים, אני לא באתי לכאן עם נתונים.

יעקב מרגי: כמות בתי ספר או סכומים?

גור רוזנבלט: סכומים.

יעקב מרגי: בתי ספר.

גור רוזנבלט: לא רק בבתי הספר, גם הסכומים המוחלטים.

יעקב מרגי: אני יודע שבסכומים מוחלטים נכנסתם בעקבות לחץ של הוועדה.

יעקב מרגי: כשאני מדבר על כמות בתי הספר שהולכת וגדלה בדרישה הזו לתשלום מעל 2,000,מתחת ל-2,000, זאת נורת אזהרה לא רק לנו, אפילו למשרד.

יעקב מרגי: כמות בתי הספר היא כמעט, סליחה, אולי זה כשל של המערכת.

יעקב מרגי: אם אתה מכיר בצורך, זה כשל של המערכת.

גור רוזנבלט: אני מוכן לבוא לוועדה הבאה עם הנתונים האלו, אבל כמות תשלומי ההורים במערכת - - -

שי פולטהיים: איך אפשר לדעת מה המספר?

יעקב מרגי: אמר לך אסף.

שי פולטהיים: אסף דיבר על המספרים המאושרים, לא על המספרים הלא-מאושרים.

שי פולטהיים: המספרים הלא-מאושרים גדולים מהמספרים המאושרים.

שי פולטהיים: אף אחד לא יודע - - -

יעקב מרגי: שי, תודה.

יעקב מרגי: לא להפריע לגור.

גור רוזנבלט: היקף תשלומי ההורים במערכת יורד ולא עולה.

גור רוזנבלט: חד משמעית.

יעקב מרגי: סכומים או בתי ספר?

גור רוזנבלט: גם וגם.

גור רוזנבלט: אם צריך, אני אביא לפה את הנתון המסודר.

יעקב מרגי: תציג לוועדה.

גור רוזנבלט: אין בעיה, אני אעביר אותו.

גור רוזנבלט: זה אחד.

גור רוזנבלט: אגב, גם מבחינת השקיפות, נאמר פה, לא יודע מאיפה מוציאים את השטויות האלה.

גור רוזנבלט: אין נתון על תשלומי הורים שלא מפורסם.

גור רוזנבלט: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: שקיפות שלך.

גור רוזנבלט: נו, ברור, מה שאנחנו מאשרים.

יעקב מרגי: מי שכיוון פה לשקיפות זה של ההורה מול בית הספר.

גור רוזנבלט: גם.

גור רוזנבלט: כל האישורים באפיק, כל אחד פה יכול להסתכל על כל בית ספר במדינה בכל שכבת גיל ולראות בדיוק מה סכום התשלום שאושר לאותו בית ספר.

גור רוזנבלט: תפתח עכשיו את המערכת, תשים איזשהו בית ספר שאתה רוצה, איזושהי כיתה שאתה רוצה, מייד תראה - - -

יעקב מרגי: גור, לא לחינם קופצים פה.

יעקב מרגי: כשדיברו על שקיפות, אמרתי ואני מחדד את זה.

יעקב מרגי: אני לוקח אותך לשם.

יעקב מרגי: מנהלי בתי הספר נמצאים במציאות בלתי אפשרית.

יעקב מרגי: חלקם כבר לא מועסקים על ידך כמדינה.

יעקב מרגי: עזוב את התלוש ואת השכר, ולא הרשות המקומית.

יעקב מרגי: הבעלויות.

גור רוזנבלט: כל התיכונים זה ככה.

יעקב מרגי: הבעלויות יושבות עליהם פה והוא חייב לרצות את הממונים שלו והוא פועל במציאות בלתי אפשרית, לכן כששי הציג מתווה, אני קניתי אותו, רעיוני, כי צריך לחסוך את זה ממנהל בית הספר, את הדילמות האלה.

יעקב מרגי: אני מאמין, כפדגוג יש לו רגישות לאפליית ילד אבל הוא נאלץ לעמוד מול אגו כשזה מאבק אידיאולוגי.

יעקב מרגי: כשדיברו על שקיפות, שקיפות של בית הספר או של הרשת בשימוש הראוי והנאות באותם משאבים.

מאיר כהן: אני רוצה להוסיף משפט.

מאיר כהן: גור, רק שתדע לך, ואני בודק את זה למרות שאני כבר 15 שנה לא במערכת.

מאיר כהן: אני שואל מנהלים האם הם יודעים לקרוא מה מגיע להם ומה לא מגיע להם.

מאיר כהן: הם לא יודעים.

מאיר כהן: בעלויות עושות כבשלהן בתוך בתי הספר.

גור רוזנבלט: אני נמצא כל שבוע בבתי הספר.

גור רוזנבלט: זו השאלה הראשונה שאני שואל את המנהל, האם אתה יודע לקרוא מה מגיע לך.

מאיר כהן: אבל ברגע שהוא בבעלות הוא מוגבל, כי בעלות אומרת למנהל בית ספר שהיא לוקחת 4% תקורות.

מאיר כהן: אני אומר למנהל בית הספר, תיקח חברה, והצעתי לו.

מאיר כהן: אמרתי לו, תבדוק את עצמך, אתה כבר 20 שנה, והסתבר שהבעלות לוקחת לו 13%.

מאיר כהן: הוא היה בהלם.

יעקב מרגי: לעיתים אף יותר.

מאיר כהן: אני לא מאשים אותך, גור.

יעקב מרגי: תנו לו קודם כל לתת את הסקירה שלו ולאחר מכן נתייחס.

יעקב מרגי: גם אני אגזור את זה על עצמי.

גור רוזנבלט: אני רק אסיים את נושא הפרסום.

גור רוזנבלט: כל ההחלטות של ועדת החריגים שלי, של המוסדות שמדווחים באפיק ומאושר על ידי המפקחים, הכול מפורסם בכל מדיה אפשרית.

גור רוזנבלט: כל אחד יכול לראות את זה.

גור רוזנבלט: זה גלוי לחלוטין.

גור רוזנבלט: שניים, נאמר פה שאנחנו מאפשרים למוסדות לחרוג, אז אני רוצה להבהיר חד משמעית, אמנם לוועדה קוראים ועדת חריגים.

גור רוזנבלט: אנחנו לא מאפשרים לחרוג.

גור רוזנבלט: כל מה שאנחנו מאפשרים זה מתווי הפחתה.

גור רוזנבלט: יש בתי ספר שכבר סיימו את מתווי ההפחתה והתכנסו 10859, זה בתי הספר שעדיין נמצאים בתהליך, אבל אנחנו לא מחריגים אף אחד.

מאיר כהן: תסביר לי את זה בבקשה עוד פעם.

גור רוזנבלט: אני רוצה להסביר.

גור רוזנבלט: אנחנו הרי עשינו סדר בתחום תשלומי ההורים לפני ארבע שנים, הכנסנו את כל המערכת לסדר.

גור רוזנבלט: אתה לא יכול לקחת בית ספר שהתרגל לעבוד בצורה מסוימת כך וכך שנים ולהגיד לו, טוב, שנה הבאה אתה יורד לחצי מהסכום, אז אתה עושה לו מתווה הפחתה, מדרג את זה על שלוש שנים.

גור רוזנבלט: זה דבר שהוא נורמלי והגיוני.

גור רוזנבלט: אתה צריך לצמצם כוח אדם, יש לך התחייבויות.

גור רוזנבלט: זה דבר נורמאלי.

גור רוזנבלט: אנחנו לא החרגנו אף אחד כולל מקרים מאוד קשים.

גור רוזנבלט: בית ספר הריאלי המפואר אומר לנו, אנחנו פועלים ככה עוד לפני שהייתה מדינה.

גור רוזנבלט: אני אומר לו, מצטער מאוד, זה הכללים.

גור רוזנבלט: לא מתאים לך? הוא אומר לי, לא מתאים לי, הלך, הוא לא מקבל תקצוב.

גור רוזנבלט: בתי הספר היסודיים של הריאלי בתהליך של הפסקת תקצוב מהמדינה.

גור רוזנבלט: יש לנו בתי ספר, וחבר הכנסת מרגי אמר שהוא רוצה שזה יקרה.

גור רוזנבלט: זה כבר קיים.

גור רוזנבלט: יש בתי ספר ספורים במדינה שאמרו לנו, אנחנו לא עומדים במתווה הזה, לא מסוגלים.

גור רוזנבלט: אמרתי להם, אין בעיה, שלום.

גור רוזנבלט: אל תבקשו מאיתנו תקצוב ואל תהיו מפוקחים בנושא הכספי של תשלומי הורים על ידנו.

גור רוזנבלט: לפני חודש נתתי הנחיה להפסיק תקצוב של בית ספר שהוא לא עמד בתשלומי הורים.

גור רוזנבלט: להתראות, שלום, אתה לא מסוגל להתיישר?

גור רוזנבלט: אתה לא מקבל הקצבה.

גור רוזנבלט: גם אני לא אוהב את זה.

גור רוזנבלט: זה החלטות שהכי קשה לי לחתום עליהן.

גור רוזנבלט: אני לא אוהב את זה שבית ספר הופך להיות לפרטי, למרות שאמר חבר הכנסת מרגי - - -

יעקב מרגי: אני לא נבהל.

גור רוזנבלט: אני כמשרד חינוך לא רוצה את זה.

יעקב מרגי: שלא יעצים את הפערים אצלי.

יעקב מרגי: שיפנה לי מהעוגה לטובת אלה שכן רוצים פיקוח.

יעקב מרגי: אתם עושים את זה.

יעקב מרגי: עובדה.

יעקב מרגי: מה זה מוכר שאינו רשמי?

גור רוזנבלט: המוכר שאינו רשמי מתוקצב ומפוקח.

גור רוזנבלט: זה לא אותו דבר.

יעקב מרגי: בסדר, אבל יש לו פריבילגיות מסוימות.

גור רוזנבלט: מה שהוא לא מקבל ממני, את ה-25%, הוא יכול לגבות, אבל הוא לא יכול לגבות שום דבר אחר.

גור רוזנבלט: צריך לראות את הרווח הגדול מהסיפור הזה.

גור רוזנבלט: קחו למשל את ועדת יחודיים.

גור רוזנבלט: נמצאת כאן טל שריר, אולי ניתן גם לה שהיא תסקור, אבל תראו מה קרה לבתי הספר הייחודיים.

גור רוזנבלט: אנחנו מודדים אותם במדד הטיפוח הבית-ספרי, שזה ספציפי לבית הספר, ובודקים מי זה ההורים.

גור רוזנבלט: מאז שעשינו את הסדר בנושא הזה, מדד הטיפוח הבית-ספרי של הייחודיים עלה בנקודה וחצי.

גור רוזנבלט: רק להסביר, כשמדד טיפוח עולה, זאת אומרת שהילדים שנמצאים בבית הספר זה ילדים ממשפחות הרבה פחות מבוססות.

יעקב מרגי: ברור.

גור רוזנבלט: טל, את רוצה להרחיב על זה?

טל שריר: אני יכולה להרחיב.

טל שריר: שלום, אני מהצוות המקצועי שמלווה את עבודת הוועדה.

טל שריר: שמי טל שריר.

טל שריר: אנחנו בתוך מכתבי התשובה ובתי ספר שהם יחודיים על-אזוריים, גם לבית הספר וגם לרשות, זה נגזר מחוזר מנכ"ל של תשלומי הורים יחודיים, מחייבים את בית הספר ואת הרשות להחיל לפחות 30% של אוכלוסיות מוחלשות ולא לעבור את 50% האוכלוסיות החזקות.

טל שריר: אנחנו מנהלים מעקב מאוד מופקד של פעמיים בשנה גם על הסכום שנגבה, גם על הניצול שלו במערכת השעות לפי התנאים של הוועדה וגם על ההחלה של 30% של אוכלוסיות מוחלשות ולא לעבור את ה-50% אוכלוסיות חזקות.

טל שריר: כתוצאה מהמעקב שאנחנו עשינו על נתוני מדדי טיפוח של בתי הספר הייחודיים על-אזוריים, 80% מהם כבר הצליחו לעבור ולגדול במדד טיפוח של יותר מנקודה וחצי ואנחנו לא מוותרים ומקפידים על זה, ובתי ספר שלא עומדים בתנאים של ההכרה, מבוטלת להם ההכרה.

טל שריר: רשויות שלא עומדות בתנאים שאנחנו מבקשים, מתבקשות להגיע לוועדה ולעמוד, ואנחנו מנהלים בקרה.

יעקב מרגי: את מדברת על בתי ספר יחודיים ועל-אזוריים.

טל שריר: על-אזוריים.

גור רוזנבלט: זאת אומרת, בתי הספר שנחשבו הכי סגרגטיביים.

יעקב מרגי: זה נושק מנטלית ורעיונית למה שאמרתי למר רותם.

יעקב מרגי: תקשיבי, גם שם יש מה לעשות.

יעקב מרגי: הלוואי והיית יכולה לחתום לי, כי הפיקוח והבקרה הוא מדגמי, שעברתם את כל בתי הספר ואתם יודעים לומר לי - - -

גור רוזנבלט: הוא לא מדגמי.

גור רוזנבלט: חבר הכנסת מרגי, זה לא מדגמי, זה בית ספר-בית ספר.

פנינה תמנו: אבל זה קבוצה אחת.

פנינה תמנו: מה עם כל השאר?

יעקב מרגי: כולל הניצול המיטבי לטובת התל"ן?

יעקב מרגי: אנחנו עדיין לא שם.

יעקב מרגי: אני שמח שהאגף באמת הולך לכיוונים בקטע הזה, לטעמי איטי מדי.

יעקב מרגי: הלוואי והאגרסיביות שנמצאת במקומות אחרים, שאני לא מלין עליה, של פיקוח ובקרה תהיה גם בקטע הזה של התל"נים, בקטע הזה שכמו שיודעים לדרוש וטוב שעושים, השבה למורים שנעשקו על ידי המעסיקים שלהם, וטוב שעושים את זה.

יעקב מרגי: הלוואי שנשמע שרשתות ומנהלי בתי ספר נדרשו להחזיר, לא יודע מאיפה, ממה שכבר בוזבז על מכוניות ועל תקורה - - -

גור רוזנבלט: השבוע יצאה החלטה כזאת.

יעקב מרגי: יפה, טוב מאוד.

יעקב מרגי: הלוואי.

יעקב מרגי: אני רוצה גם שם פיקוח ובקרה אגרסיבי.

יעקב מרגי: אני יודע שהרשתות האלה הם בעלי כוח אדיר, פוליטי, ציבורי, והם מהווים משקולת לא קטנה.

יעקב מרגי: אני בכוחי עדיין מנסה לדחוף את הגלים האלה של הלחצים שלהם, אבל אם אני לא אעמוד בפרץ, אני אומר לכם, מספר בתי הספר ילך ויגדל, הסכומים ילכו ויגדלו וחייבים לעמוד בפרץ.

גור רוזנבלט: אני רוצה לומר עוד משהו שזה אולי הכי חשוב מכל הדברים.

גור רוזנבלט: מעבר לכל סיפור תשלומי ההורים, תסתכלו רגע על הפעילות של משרד החינוך בנושא הזה של כספים שמושקעים על ידי הורים.

גור רוזנבלט: תסתכלו מה קרה פה בשנתיים-שלוש האחרונות.

גור רוזנבלט: הצהרונים שזה לגמרי מחולק לפי אשכולות למ"ס, ככל שאתה באשכול למ"ס נמוך יותר אתה מקבל את זה חינם יותר.

גור רוזנבלט: לא היה בעבר.

גור רוזנבלט: תסתכלו על מה שקרה בחנוכה, תסתכלו על מה שקורה בפסח.

גור רוזנבלט: אם אתה נמצא ברשות חלשה, אתה לא משלם כמעט שום דבר על הדבר הזה, וכל בתי הספר של הקיץ לא היה בעבר.

יעקב מרגי: אנחנו מברכים על כך.

גור רוזנבלט: תסתכלו על השאלת ספרים.

פנינה תמנו: על מה הוא מדבר, על הצהרונים?

יעקב מרגי: על כל הדיפרנציאלי החדש.

פנינה תמנו: אבל זה לא נכון.

פנינה תמנו: אני רוצה להגיד לך שהילדים העניים לא נמצאים בצהרונים.

פנינה תמנו: אל תספרו סיפורים.

פנינה תמנו: גם עם רפורמת כחלון וגם עם כל מה שקיים, הילדים העניים - - -

יעקב מרגי: תלוי.

יעקב מרגי: זו אמירה כוללנית.

יעקב מרגי: לא נכון.

יעקב מרגי: יש עיוותים.

פנינה תמנו: הילדים העניים לא נמצאים בצהרון.

פנינה תמנו: הילדים העניים, מה שעשו, יש את השיטה הזאת של צהרוני הרווחה שבכלל לא משאירים אותם בבית הספר.

פנינה תמנו: עשו סגרגציה יותר גדולה.

פנינה תמנו: מוציאים אותם מבית הספר.

פנינה תמנו: לוקחים אותם לצהרונית רווחה.

פנינה תמנו: אל תייפו פה את הסיפור.

יעקב מרגי: אני יכול לברך על מיליארד ש"ח סבסוד צהרונים.

יעקב מרגי: אנחנו מברכים.

יעקב מרגי: יש עיוות שצריכים להתמודד איתו, עיוות של השכבות החלשות שהיו מסובסדים על ידי הרווחה.

יעקב מרגי: בשינוי, בהסכמות בין מה שהוביל האוצר, בסיכומים בין משרד הרווחה למשרד החינוך שינו את האשכולות של אותן רשויות ואז מצאו את עצמם נפגעים.

יעקב מרגי: שנה אחת בעקבות פניה שלי נמצא תקציב תוספתי וטופל.

יעקב מרגי: צריך לטפל בלקונה הזו של החלשים, אבל זה לא כולם.

פנינה תמנו: אבל החלשים נפגעים.

פנינה תמנו: לכולם נוח לדבר על מעמד הביניים.

יעקב מרגי: לא רוצה להשליך את התינוק עם המים.

שי פולטהיים: שאלה אחת.

שי פולטהיים: - - - להשבת כספים, האם הן נאכפות?

שי פולטהיים: למשל בבית ספר של הילדים שלי הכסף לא חזר להורים עד היום.

שי פולטהיים: נאצלנו להזדקק לבית המשפט כדי להחזיר את הכספים ועדיין לא קיבלנו.

יעקב מרגי: גור, כל הסוגיה הדיפרנציאלית מבורכת.

יעקב מרגי: אני יודע לאן המשרד מכוון מטרה.

יעקב מרגי: הדיון, בכוונה מיקדתי אותו, אפליה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע אמירה חד משמעית כי אני רואה התכתבויות.

יעקב מרגי: גם כשמנהל בית ספר או מפקחת אפילו, יש לי דוגמאות, שנענתה לשלב ילד בפעילות כזו או אחרת בעקבות פניה של ההורים ושלנו, נאמר לה שזה השנה ושנה הבאה לא יבוצע רישום מלכתחילה לאותם ילדים, אז אני רוצה לדעת, כשאת אומרת לי מצד אחד, גברת טל שריר, שאנחנו כמשרד דורשים שאותם בתי ספר יחודיים ועל-אזוריים יאלצו ויהיו חייבים לקבל - - -

גור רוזנבלט: זה לא יאלצו, זה חלק מהשליחות החברתית שלהם.

יעקב מרגי: לפחות 30 מתוך חתך סוציו-אקונומי נמוך.

יעקב מרגי: איך זה עובד בד בבד עם האפשרות שלי כמנהל בית הספר העל-אזורי יחודי לקבל רק מי שיכול לשלם?

טל שריר: יש מערך מלגות מאוד מסודר למענה הזה שמנוהל גם על ידי, אם זה בעלויות או בתי ספר או רשויות.

טל שריר: בכל אחד מהם יש מערך מלגות שתומך בכל המהלך הזה.

יעקב מרגי: בואי תקשיבי, אני כוועדה רוצה לוודא, ובזה אני רוצה לסכם את הדיון.

יעקב מרגי: אני לא אומר שאני חי טוב עם זה, כרגע שהבעיה שלי היא בגדולה.

יעקב מרגי: אני יכול להמתין עם ההתמודדות של 81 בתי הספר שמוגדרים מלכתחילה על-אזוריים יחודיים ובתנאי שיש מענה ביישוב.

יעקב מרגי: אני לא אוהב את זה כי זה מייצר מעמדות ביישוב.

יעקב מרגי: דוגמא, קחו את הציבור הדתי-לאומי בבאר שבע.

יעקב מרגי: אני בכוונה הולך לשם.

יעקב מרגי: מי שיש לו לשלם, הולך לבית ספר נורמלי, סלחו לי על הביטוי.

יעקב מרגי: מי שאין לו, וסליחה שאני אומר את שם בית הספר, הולך לבית ספר "יוסף קארו" בשכונה ד'.

יעקב מרגי: תגידו לי מדד טיפוח מקבל זה, מקבל זה, מקבל זה.

יעקב מרגי: בלוף.

יעקב מרגי: רואים את האוכלוסייה שלומדת שם ורואים את האוכלוסייה שלומדת בבית ספר השני.

יעקב מרגי: תרצו או לא תרצו, זה מייצר מעמדות.

יעקב מרגי: אני צריך לוודא כיו"ר ועדה, וזה אני רוצה לשמוע ממך ואני שמח שאתם הולכים לשם.

יעקב מרגי: הקצב מבחינתי איטי.

יעקב מרגי: אני רוצה לוודא שכל בתי הספר שמאושר תל"ן, ילד לא יושב בחוץ כי הוא השלים עם גזירת גורל עד שעה 10:00 - - -

גור רוזנבלט: אגב, אם ההורים לא רוצים את התל"ן, אני לא יכול להכריח אותו.

פנינה תמנו: שמלכתחילה לא מדירים אותו.

יעקב מרגי: בוא תקשיב, אם אין אכיפה שהתל"ן יהיה אחרי בשעות הצוהריים אחרי השעות התקניות, אני לא יכול לא לדרוש ממך את הדרישה הזו.

יעקב מרגי: ברגע שתבוא ותגיד לי, שמע, עברנו את כל בתי הספר שמאושר תל"ן, כולם, הכסף הולך רק לתוכנית לימודים נוספת, הולך אחרי שעות הלימודים, אני שם.

יעקב מרגי: המצב לא קיים.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני לא חי טוב.

יעקב מרגי: כאדם דתי אני מתבייש שיש החרגה של התל"ן התורני, לעשות אותו בשעות התקן.

יעקב מרגי: למה תל"ן תורני צריך להיות בשעות התקן?

יעקב מרגי: זה לא פייר, זה לא הוגן.

יעקב מרגי: מי שהחריג את זה, זה בגלל שהוא קרוב לצלחת, בגלל מסורת, כשהיו שרי חינוך דתיים במשרד החינוך.

יעקב מרגי: זה לא הוגן, זה לא צודק.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו טוב-טוב, הורים נאלצים מהבריאות של הילדים לשלם, כי הם רוצים את בית הספר הזה.

יעקב מרגי: הם לא יתלוננו.

יעקב מרגי: תשכחו מזה, הם לא יתלוננו.

יעקב מרגי: אין לו ברירה, יש לו ארבעה ילדים בבית הספר הזה.

יעקב מרגי: הוא לוקח 8,000 לעיתים בחודש בבתי הספר היקרים בשביל כל הילדים.

יעקב מרגי: מאיפה הוא לוקח את זה?

יעקב מרגי: רבותיי, זה הכנסה של האישה.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב-טוב, אני רוצה לוודא שיוצאת הנחיה חד משמעית, לרענן אותה, שלא יופלה שום תלמיד שנמצא בבית הספר שאושר בו תל"ן.

יעקב מרגי: ביום שתבוא ותגיד לי, תראה, כל בתי הספר הביאו 90% הסכמה, אנחנו יודעים איך הסכמה באה.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אני מכיר את המצפון שלך, גור.

גור רוזנבלט: כולם צריכים לחתום, אחרת אין תל"ן.

יעקב מרגי: גור, אני מכיר את המצפון שלך.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני מכוון.

יעקב מרגי: אתה יודע את זה.

יעקב מרגי: אתה יודע שלעיתים הורים נמצאים במציאות בלתי אפשרית.

יעקב מרגי: כשאתה מעמיד אותי כהורה בדילמה אם לשים את הבן שלי או את הבת שלי בבית הספר הזה, והלוואי לא יחשף לתופעות, אתה רוצה שאני אמנה אותן?

יעקב מרגי: מסמים, אלימות מילולית, פיזית ועוד דברים אחרים, לבין לשים אותו בבית ספר בשכונה מסוימת עם כלל האוכלוסייה שמגיעה לשם בלי שום ויסות, אני אמכור כליה כדי לחנך את הילדים שלי, אז בוא אני אומר לך, אל תשתמשו ב-90%.

יעקב מרגי: יש 90% אבל קח בחשבון שה-90% הזה הוא לא אמיתי, לכן אני מבקש, לפחות כל עוד התל"נים קיימים, כל עוד אתם עדיין צועדים לכיוון הנכון אבל עדיין לא הגעתם לשם, להוציא הנחיה חד משמעית ולאכוף אותה, שלא יודר שום תלמיד ותלמידה מפעילות בית-ספרית כלשהי בתל"ן.

יעקב מרגי: אם זה אחר הצוהריים, אני עוד איכשהו יכול לנשום לגבי בתי ספר סוררים.

יעקב מרגי: עכשיו אני אומר לך, עבר לכולם פה ככה, 72% מבתי הספר שלא מדווחים הם חרדים.

יעקב מרגי: היה שיפור.

יעקב מרגי: הצגת לנו את השיפור.

יעקב מרגי: היה אז 26% מהם שמדווחים.

יעקב מרגי: עדיין הנתונים בתת-דיווח.

יעקב מרגי: לדעתי זו תת-אכיפה ולא סתם אמרתי.

גור רוזנבלט: למרות שצריך לומר שאנחנו לא מזהים סכומים מאוד גבוהים של גביה בחינוך החרדי.

גור רוזנבלט: זו יותר בעיה של שליטה שלנו בנתונים.

גור רוזנבלט: אגב, אני מקווה שאנחנו לקראת פריצת דרך בעניין.

יעקב מרגי: זו אמירה.

יעקב מרגי: יש לך אמירה לומר לי בקטע הזה של האפליה?

גור רוזנבלט: בזה פתחתי ואני אשמח גם בזה לסיים.

גור רוזנבלט: האמירה של המשרד היא חד משמעית: תלמיד לא יופלה בגלל שלהוריו אין יכולת כלכלית לשלם.

גור רוזנבלט: זה בכלל לא מעניין אם זה טיול כרגע או אם זה משהו אחר.

גור רוזנבלט: ילד משתתף בפעילויות.

גור רוזנבלט: זו לא בעיה שלו שלהורים שלו אין כסף.

גור רוזנבלט: אנחנו מעמידים בשביל זה מלגות.

יעקב מרגי: אפליה ברישום?

גור רוזנבלט: מה הכוונה?

יעקב מרגי: התניה של רישום בתל"ן.

גור רוזנבלט: שוב, עוד פעם, אם יש בית ספר שבאופיו הוא תל"ני - - -

יעקב מרגי: עזוב 81.

יעקב מרגי: תוציא 81.

גור רוזנבלט: יש גם תורני, יש כל מיני בתי ספר כאלה, אבל בית ספר שזה אופיו, בתנאי שבאמת יש אפשרות אחרת ללמוד במקום אחר - - -

יעקב מרגי: מה זה אופיו?

יעקב מרגי: אופיי שאני נותן גמרא מתוגבר ותושב"ע ונביא מתוגבר, אז אופיי תל"ני?

גור רוזנבלט: כן, יש בתי ספר נוצריים, יש בתי ספר - - - .

גור רוזנבלט: אין ספק שהתל"ן הם חלק מהמהות של בית הספר.

גור רוזנבלט: אגב, ברגע שההורים לא ירצו, זה יגמר.

גור רוזנבלט: כל עוד ההורים הם אלה שרוצים וכל עוד זאת המציאות, שוב, בהנחה שיש וזה מוגדר שם בחוזרי מנכ"ל, בהנחה שיש בתי ספר אחר סביר שהתלמיד יכול ללמוד בו, הבחירה של בית ספר - - -

יעקב מרגי: אמרתי לך איזה בית ספר זה.

יעקב מרגי: אתה לא היית שולח את הילדים שלך לשם, ואתה יודע על מה אני מדבר.

גור רוזנבלט: אני לא יודע.

גור רוזנבלט: ניקח דוגמא של בית ספר נוצרי.

גור רוזנבלט: יכול להחליט מישהו - - - שבית ספר נוצרי שיש בו תל"ן וזה סכומי הגביה שם ולשלוח את הילד שלו לבית ספר ממלכתי רגיל שזה הסכומים - - -

יעקב מרגי: הבאת דוגמא קיצונית של הנוצרי שהוא בתוך עמו.

יעקב מרגי: עזוב.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני לא מדבר על ליד"ה גם.

גור רוזנבלט: ליד"ה התיישר לחלוטין עם חוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: בסדר, אני לא מדבר עליהם.

גור רוזנבלט: היינו בסכומים מאוד גבוהים.

גור רוזנבלט: הוא התיישר לגמרי.

יעקב מרגי: שמח לשמוע.

יעקב מרגי: אני לא מדבר עליהם.

יעקב מרגי: אני מדבר על בית ספר תיכון אמי"ת.

יעקב מרגי: יש בעיר באר שבע, אני בכוונה מביא את באר שבע, שני אמי"ת.

יעקב מרגי: יש אמי"ת תורני ואמי"ת רגיל.

יעקב מרגי: האמי"ת הרגיל, 700 תלמידים בקמפוס, מכל הבא ליד, וכל התופעות.

גור רוזנבלט: תלמידים.

יעקב מרגי: פשוט זה הוויסות.

יעקב מרגי: הכסף מווסת.

יעקב מרגי: באמי"ת התורני יש 250-300 ושם אתה לא תדרוש את ה-30% ואתה לא תבדוק כי אתה נתת לו מעמד ביניים.

יעקב מרגי: בין היחודי לבין הממלכתי עכשיו יצרת מעמד ביניים.

יעקב מרגי: אתה בעצמך אמרת, אני לא יכול, יש כאלה שמאופיים תל"נים.

יעקב מרגי: אין אופיים תל"נים.

יעקב מרגי: אופיים תל"נים זה יחודי.

יעקב מרגי: אני יכול לחיות פחות או יותר עם זה.

יעקב מרגי: אם אתה אומר אופיים תל"ני, הפכת אותו יחודי.

גור רוזנבלט: יחודי או תורני.

יעקב מרגי: אז הוא לא יחודי, הוא לא ב-81, ואתה מאפשר לו שם לעשות - - -

אסף וינינגר: הרבה יותר.

אסף וינינגר: ה-81 מתייחס רק לממלכתי יסודי-עברי.

יעקב מרגי: בסדר, ברור, לכן אני אומר לך, גור, אני מבקש אמירה ברורה חד משמעית, לא ברישום, לא בפעילות ותוכניות לימודים.

יעקב מרגי: לא תהיה אפליה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נסבול זאת, ואני אומר לך את האמת, אנחנו נפעיל פה קבוצת לחץ שבסוף יאלצו לעשות מנגנון גביה חלופי.

יעקב מרגי: זה האידיאל.

גור רוזנבלט: אגב, בעבר דובר על ביטוח לאומי.

יעקב מרגי: זה דיברנו על תשלומי הורים.

יעקב מרגי: האוצר מסרב לזה.

שי פולטהיים: מנגנון גביה חלופי, לא צריך ביטוח לאומי.

יעקב מרגי: לא ביטוח לאומי.

שי פולטהיים: שמשרד החינוך יקים.

יעקב מרגי: שיקים מצידי איזה גוף.

יעקב מרגי: יש אמירה לגבי אפליה?

יעקב מרגי: תאמר אותה חד משמעי.

גור רוזנבלט: אמרתי את זה כבר בהתחלה.

יעקב מרגי: לא ברישום ולא בפעילויות.

גור רוזנבלט: תלמיד לא מופלה בגלל יכולת כלכלית של ההורים.

יעקב מרגי: ושואלים אותי כאן מה הסנקציה כלפי מוסד מפלה.

יעקב מרגי: בואי אני אגיד לך, זה לא הוא.

יעקב מרגי: דוגמא, במחוז החרדי, כשאני התלוננתי על אפליה, שכנעו אותי היועצים המשפטיים שאין להם כלים לעצור תקצוב של מוסד חינוכי.

יעקב מרגי: גם מיכל כהן, לא היו לה כלים ועשתה זאת, והחזירה בסוף.

יעקב מרגי: המוסד הסורר חזר בו, החזיר.

מיכל כהן: מיכל כהן נמצאת פה היום.

יעקב מרגי: מיכל כהן, לא את.

יעקב מרגי: תקשיבו, באלעד כמה מוסדות סוררים.

גור רוזנבלט: אתה מדבר על אפליה על רקע כספי?

יעקב מרגי: על רקע קבלת תלמידים.

יעקב מרגי: ממי נשלל מתוך מספר בתי הספר המפלים?

יעקב מרגי: האחד והיחיד, בית הספר הספרדי, למה?

יעקב מרגי: כי ראש הרשות התעמר בו, דחף לו את כל מה שהוא לא רצה, והוא בא לשימוע במשרד החינוך ואמר להם, רבותיי, יש פה שיבוץ לא הוגן, כפייתי.

יעקב מרגי: במקום לבדוק, שללו לו תקציבים.

יעקב מרגי: זה על צו סגירה.

יעקב מרגי: יש שיתוף פעולה עם ראש הרשות כדי לפרק את בית הספר.

יעקב מרגי: לעומת זאת בית הספר מפלה, מחוז החרדי, שלא בא אפילו לשימוע.

יעקב מרגי: מה לעשות, הוא לא ספרדי.

פנינה תמנו: סגור?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הוא מקבל תקציב.

יעקב מרגי: הוא הבייבי המועדף של ראש הרשות.

פנינה תמנו: משרד החינוך צריך להתעורר.

יעקב מרגי: גור, תודה רבה.

יעקב מרגי: אני אומר לך, זה מחייב דיון נפרד.

יעקב מרגי: יהיה דיון נפרד פה על העיר אלעד, באיזה עילה שללו תקציבים לפלוני ובאיזה עילה לא שללו תקציבים לאלמוני.

יעקב מרגי: נגמרה ההפקרות במחוז החרדי.

יעקב מרגי: המחוז החרדי מתנהל בהפקרות מוחלטת ואתה יודע למה אני מכוון, בהרבה תחומים, לא רק בזה.

יעקב מרגי: בבקשה, פנינה.

פנינה תמנו: קודם כל אני שוב רוצה להודות לממ"מ, אבל אני כן חושבת שצריך להיות איזה מחקר משלים, כי היה בזמנו מחקר של בנק ישראל על הסללה.

פנינה תמנו: אני חושבת שצריך לראות בטרם הרישום, באמת להבין מה התשלומים האלה עשו מבחינת הסללה ולעשות איזה זום-אין ולבדוק את תמונת המצב.

פנינה תמנו: זה דבר ראשון.

גור רוזנבלט: אני בדקתי, אגב.

גור רוזנבלט: בדקתי מי מגיע לוועדת חריגים, איזה מדדי טיפוח.

גור רוזנבלט: אמרתי, בטח מגיעים אלי כל העשירים שרוצים לגבות יותר, ואני לא מוכן לזה יותר.

גור רוזנבלט: מה אני גיליתי?

גור רוזנבלט: שמי שמגיע אלי זה בדיוק הממוצע הארצי.

גור רוזנבלט: עשיתי ממוצע ארצי של בתי הספר שמגיעים אלי לחריגים, ועמדתי פה.

גור רוזנבלט: בתי הספר שמגיעים לחריגים הם בדיוק במדד טיפוח - - -

יעקב מרגי: אתה יודע איפה יש הכי הרבה דוכני מפעל הפיס?

יעקב מרגי: בשכונות הכי חלשות.

פנינה תמנו: ברור.

פנינה תמנו: אפרופו, אדוני היושב-ראש, כשאתה אומר יצירת מעמדות, מבחינתי חייב תמונה מאוד מדויקת לגבי ההסללה ומה זה גורם, אבל יש דבר אחד שאני לא מבינה ואמרת בצדק.

פנינה תמנו: מדברים פה על קרן המלגות, אבל אני אומרת לך שההורים החלשים לא יודעים איך מנצלים את המלגות, אז אולי אתם מעבירים את הכסף לבית ספר.

יעקב מרגי: הקרן מנוצלת במלואה.

פנינה תמנו: הקרן מנוצלת.

פנינה תמנו: מי מנצל והאם אותם ילדים שצריכים, מנצלים?

יעקב מרגי: כן.

פנינה תמנו: לא בטוחה.

פנינה תמנו: אני רוצה לומר לך שיש ילדים שבמצב מאוד מחפיר שאני יודעת, קיבלו פעם אחר פעם הודעה שההורים חייבים להביא את כסף, ואני באמת אומרת לך, אני מנסה להבין איך אתם מנגישים את זה לאוכלוסיות החלשות ביותר.

גור רוזנבלט: א, תביאי לי את המקרים האלה.

יעקב מרגי: קרן המלגות מנוצלת במלואה ומנהלי בתי ספר, יש להם עניין לנצל אותה לטובת התלמידים.

פנינה תמנו: אבל לא כולם מנצלים את זה.

פנינה תמנו: אני אומרת לך, הם חייבים להנגיש את זה לאוכלוסיות.

פנינה תמנו: לדעתי מי שמנצל את זה זה דווקא הפחות-פחות מוחלשים.

יעקב מרגי: גור, רשמנו את הודעתך ואני אבקש לחדד את זה פעם אחר פעם.

יעקב מרגי: אנחנו נוציא הודעת סיכום.

יעקב מרגי: הוועדה מאמצת וקוראת למשרד החינוך לאמץ את המתווה שהוגש פה על ידי שי.

יעקב מרגי: אני חושב שזה רעיון אדיר שמנהלי בתי ספר יברכו עליו, רשויות מקומיות יברכו עליו.

יעקב מרגי: גם אתם בסוף תברכו עליו וההורים יברכו עליו, והתלמידים הם הנהנים.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.