ועדת המשנה לכוח אדם ולמשאב האנושי בצה”ל, כנסת 20, פרוטוקול מספר 41, 2018-12-25 11:30

אמיר אוחנה: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הדיון.

אמיר אוחנה: זה דיון פתוח, לפי סעיף 120ב(2) בעניין שכר החיילים: פגיעה בגמול הניתן ללוחמים המשרתים בתפקידי פיקוד בקורסי הכשרה.

אמיר אוחנה: ראשית, אני רוצה לשבח שני גורמים שיקבלו צל"ש, ולהלין על גורם אחד שיקבל טר"ש.

אמיר אוחנה: הצל"ש הוא לך, שפרה שחר, שעומדת בראש הארגון בית חם לכל חייל, שפועלת למען החיילים, מציקה לנו כשצריך, ועושה את זה טוב, עושה את זה יעיל, עושה את זה נכון.

אמיר אוחנה: את אחד הגורמים שאני רוצה לשבח.

אמיר אוחנה: הגורם השני הוא התוכנית חי בלילה בקשת 12, עם מעיין אדם, שגם היא הציפה את הנושא הזה.

שפרה שחר: תרשה לי לשבח אותך, כי לא כל חבר כנסת מרים את הכפפה.

איל בן ראובן: גם גלי צה"ל, אגב, בתוכנית יהיה בסדר.

איל בן ראובן: שם דיברתי על הנושא הזה.

אמיר אוחנה: אנחנו מדברים על נושא כאוב.

אמיר אוחנה: חיילים, שגם ככה המשכורת שלהם היא משכורת נמוכה מאוד – הרבה מתחת למה שבעיניי מגיע לחיילים, ואנחנו צריכים לפעול, ולשמחתי גם פעלנו, כדי להעלות את שכר החיילים, אבל להמשיך ולפעול בכיוון הזה – הצבא, בלי הודעה מראש לקח חלק מהמשכורת שלהם שלא בצדק, לפעמים רטרואקטיבית חודשים רבים, מה שיצר בור אצל חלקם.

אמיר אוחנה: אני מבין שנשמע חלק מהם.

אמיר אוחנה: הציון לגנאי הוא לצה"ל - אני לא אומר לך באופן אישי, אביהו.

אמיר אוחנה: אני לא יודע מי זה שהוציא את ההודעה שיצאה הבוקר – במקרה – שצה"ל טיפל בשכר והוציא תיקונים ומ-2019 הכול יהיה בסדר.

אמיר אוחנה: קודם כול, אני חושב שלעשות את זה בבוקר של הדיון זה לא מקרי, זה נועד למסמס את הדיון.

שפרה שחר: זה לא מכובד.

אמיר אוחנה: וזה לא מכובד.

אמיר אוחנה: אני חושב שמסמך ששלחתם לנו בכותרת "שמור", וכיבדנו את זה שהוא שמור, לא יכול פתאום לצאת בהודעה של כרמלה מנשה בבוקר הדיון.

אמיר אוחנה: התנהגות לא מכובדת, לא ראויה בעיניי.

אמיר אוחנה: דבר שני, אני שומע מראש אכ"א: אל תדאגו, עכשיו הכול בסדר.

אמיר אוחנה: מפה והלאה יקבלו את מלוא משכורותיהם.

אמיר אוחנה: אבל אל תיגעו במה שהיה אחורה.

אמיר אוחנה: מה זאת אומרת?

אמיר אוחנה: הצבא לא רוצה לפתוח תיבת פנדורה, שאולי הוא יצטרך לשלם מיליונים, אז מי שיישא את זה על גבו אלה החיילים שמקבלים 800 שקל בחודש.

אמיר אוחנה: הם יישאו את זה על גבם?

אמיר אוחנה: זה לא סביר, לא הגיוני ונרצה לשמוע את כולם.

אמיר אוחנה: נפתח בך, שפרה.

אמיר אוחנה: בבקשה.

שפרה שחר: תודה, אדוני היושב-ראש, גם על זה שהרמת את הכפפה וגם על הטיפול המקצועי שלך.

שפרה שחר: אני רוצה לבוא בטענות לצבא ההגנה לישראל, לאכ"א.

שפרה שחר: אני נמצאת בכנסת כמעט עשר שנים בפעילותי למען החיילים.

שפרה שחר: אפשר לבדוק ולראות שכמעט כל חקיקה בעשור האחרון שהיא לטובת חיילי צה"ל, לטובת חיילים בודדים, לטובת חיילי מילואים ולטובת חיילים משוחררים – אנחנו עומדים מאחוריה, וגם כאן.

שפרה שחר: אני מקווה שלא נצטרך חקיקה, אבל אם נגיע לזה – נעשה גם את זה.

שפרה שחר: פעם אחר פעם אני נדהמת כמה שהצבא הוא זה שאנחנו צריכים להילחם בו למען החיילים.

שפרה שחר: זה מביש, זה מבזה, זה לא ראוי, זו חרפה.

שפרה שחר: צר לי עליך, ששלחו אותך כדי לקבל את ההשפלות האלה, אבל אתם באמת צריכים להתבייש על מה שאתם עושים.

שפרה שחר: אתם לוקחים את החיילים הכי טובים, אלה שהולכים לתפקידי הדרכה – נוציא להם באמת הנחיות לא ללכת לקורס מ"כים יותר, לא ללכת לקורסים פיקודיים יותר, כי תראו מה עושים להם.

שפרה שחר: אתם פוגעים בהם – בהם, בהכי טובים – בלי שהודעתם על כך מראש.

שפרה שחר: אם הנוהל הזה, הנוהל המבזה הזה, שאני לא יודעת מתי בדיוק הוא נכנס – לאחרונה.

שפרה שחר: אני רואה בפקודות מטכ"ל שהגיעו אליי שהוא נכנס לא מזמן.

שפרה שחר: ודרך אגב, התאריך שבו הוא נכנס הוא לא מקרי.

שפרה שחר: זה לא יושם במשך למעלה משנה, ופתאום מישהו שם נזכר ליישם אותו, אז הוא יישם אותו רטרואקטיבית בלי להודיע.

שפרה שחר: שתבין, החבר'ה האלה, שעוד מעט נשמע את עדותם, כשהם פתאום ראו בתלוש שלהם שבמקום 2,000 שקל יש 800 שקל – הם לא הבינו.

שפרה שחר: הם הלכו למפקדים שלהם; המפקדים לא הבינו, אמרו להם: תקבלו.

שפרה שחר: שמונה חודשים הם התרוצצו, עד שהם באו אלינו והתחלנו לקבל תשובות.

שפרה שחר: דרך אגב, אני חייבת להגיד שבכל פעם שאני מקבלת תגובה של דובר צה"ל אני הולכת לקורס הבנת הנקרא, כי כנראה יש לי בעיות בהבנת הנקרא.

שפרה שחר: אני קוראת וקוראת, הופכת והופכת.

שפרה שחר: אבא נשיא האקדמיה ללשון עברית, וואלה, אני כנראה לא יודעת עברית מספיק טוב כדי להבין את התשובות המבזות שלכם – המבזות והמביישות שלכם.

שפרה שחר: מדובר בלוחמים הכי טובים.

שפרה שחר: אני אמא לשני לוחמים, בניי כבר סיימו שירות סדיר בצה"ל ומשרתים במילואים.

שפרה שחר: החבר'ה האלה שנמצאים כאן הם משוחררים ולכן הם יכולים להיות כאן, הם לא צריכים את אישור דובר צה"ל.

שפרה שחר: הם קיבלו תעודת לוחם במילואים, אבל מה הם מגלים?

שפרה שחר: שבגלל התקן שירד להם הם לא זכאים ללימודים כלוחמים.

שפרה שחר: הם כן שירתו כלוחמים.

שפרה שחר: אני מנהלת עמותה, גם אני מעבידה; אם הייתי עושה את זה לאחד מהעובדים שלי - גוזלת לו כסף רטרואקטיבית - הייתי יושבת היום בבית דין לעבודה והיו נותנים לי קנסות של אלפי שקלים על כל אחד ואחד.

שפרה שחר: אבל לצה"ל מותר הכול.

שפרה שחר: אז אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, לתקן את העוול הזה רטרואקטיבית.

שפרה שחר: שצה"ל מיד – לא 2019 ואני לא יודעת מתי – מיד מיד לשלם את כל הכספים שנגזלו, כולל ריבית והצמדה, שלא לדבר על קנסות אולי.

שפרה שחר: נשמע גם עדויות של אנשים שה-5,000 או 6,000 שקל שחסרים להם גרמו לזה שאין להם כסף למכולת, גרמו לזה שחזרו להם צ'קים מהבנק.

שפרה שחר: מי ישלם להם את זה?

שפרה שחר: מי ישלם להם את זה?

שפרה שחר: תתביישו לכם.

שפרה שחר: אכ"א צה"ל היא תמיד האויב של הלוחמים, אני לא מצליחה להבין את זה.

שפרה שחר: עשר שנים.

שפרה שחר: חשבתי שאחרי כל העשייה שלנו משהו ישתנה במנטליות, בהבנה.

אמיר אוחנה: תודה, שפרה.

אמיר אוחנה: אני רוצה לשמוע את החיילים המשוחררים.

אמיר אוחנה: בבקשה.

אלון שמרון: דבר ראשון, אני רוצה להודות לשפרה שחר ולבית חם לכל חייל, היחידים שעזרו לנו, היתה להם דלת פתוחה והם גם מצליחים לקדם את זה בצורה מסוימת אחרי שגילינו את זה בהפתעה מוחלטת.

אמיר אוחנה: מה זה "את זה"?

אמיר אוחנה: תספר.

אלון שמרון: שירתתי בחיל התותחנים במל"י 500, בסיס ההכשרה של צאלים, מתור מכשיר מילואים של חיל התותחנים, תפקיד שרק מפקדים בחיל יכולים לבצע.

אלון שמרון: כל החבר'ה שאתי, כולם מפקדים.

אלון שמרון: כולם התגייסו לקרבי, רצו להיות מפקדים והצטיינו בתור חיילים כדי להגיע לשם.

אלון שמרון: כולנו היינו, כמובן, עם תקן לוחם, כי זה התפקיד שלנו.

אלון שמרון: תמיד מקבלים SMS שאומר מה המשכורת שנכנסת ב-1 בחודש, ופתאום ראינו ביוני שכתוב 1,000 שקל.

אלון שמרון: אנחנו רגילים לקבל 1,600, בתור לוחמים וחלקנו כבר 2,000 – מי שהיה כבר בשנה השלישית שלו בתור לוחם.

אלון שמרון: ופתאום אנחנו רואים שהמשכורת שלנו היא 1,000 שקל.

אלון שמרון: אנחנו מדברים וקולטים שכולנו קיבלנו את אותם 1,000 שקל.

אלון שמרון: דבר ראשון הלכנו למפקדים שלנו, לקצינים, כי זו הדלת היחידה שאנחנו מכירים.

אלון שמרון: דיברנו עם הקצינים, לא היו להם תשובות לתת לנו.

אלון שמרון: הם פנו לשלישה, בדיוק התחלפה השלישה ואמרו שזו הבעיה, וזה תיקון.

אמיר אוחנה: אצל הקצינים לא חלה התופעה הזו?

אלון שמרון: לא.

אלון שמרון: אצלנו זה טיפה שונה, כי הקצינים - - -

אמיר אוחנה: כי זה קבע.

אמיר אוחנה: אבל הקצינים בחובה?

אלון שמרון: אצלנו ספציפית אין, וגם אמרו לנו שאצל הקצינים זה משהו אחר, זה עובד אצלם טיפה שונה אז לא היתה להם פגיעה.

אלון שמרון: אחרי כמה חודשים, שכל הזמן אמרו לנו שזה הסתדר ונפתר, אנחנו מגיעים עוד פעם ל-1 בחודש ומקבלים 1,000 שקלים.

אלון שמרון: אף אחד לא הצליח לספק לנו תשובות.

אלון שמרון: הגענו לגורמים מאוד בכירים, דיברנו עם קציני כוח אדם בדרגת סגני אלופים, עם המפקדים שלנו, הגענו לתת אלופים, למג"דים, למח"טים לשעבר, מפקדי אוגדות כמעט – ואף אחד לא הצליח לתת לנו תשובה מה קורה פה ואיך לפתור את זה.

אמיר אוחנה: מה אומרים לכם?

אמיר אוחנה: אומרים שלא יודעים או שנותנים הסברים אחרים?

אלון שמרון: אחרי כמה חודשים טובים כשהתשובה היתה: לא יודעים, או: בדקנו, זה הסתדר, בחודש הבא תקבלו משכורת מלאה – מה, שכמובן, לא קרה – בשלב מסוים הצליחו לאבחן מה קרה.

אלון שמרון: אמרו לנו שכל מי שהוא בתפקיד הדרכה, נלקח לו התקן.

אלון שמרון: חשוב להדגיש שהתקן נלקח בבת אחת לכולם.

אלון שמרון: זאת מה-1 במאי לאף אחד לא היה תקן לוחם.

אלון שמרון: אחרי מספר חודשים אמרו לנו שנקבל רטרו.

אלון שמרון: היינו בטוחים שהכול בסדר וכולם יקבלו רטרו, ופתאום ראינו שרק חלק מקבלים רטרו.

אלון שמרון: אחרי כמה חודשים הסבירו לנו שרק בשנה הראשונה יהיה תקן ואחר שנה בתפקיד יילקח לכולם התקן.

אלון שמרון: באותו זמן הייתי כבר מעל שנה בתפקיד ולכן לא קיבלתי תקן לוחם.

אלון שמרון: השתחררתי לפני חודש.

אלון שמרון: יש לי תעודת שחרור כסופה של תומך לחימה.

אלון שמרון: אני לא זכאי לתואר ראשון של לוחמים ולא לשום הטבה של לוחם משוחרר.

אמיר אוחנה: חוץ מאשר לשפרה, הגשת תלונה לנציב תלונות החיילים?

אלון שמרון: הגשנו קבילה לנציב קבילות החיילים.

אמיר אוחנה: קיבלתם תשובה.

אלון שמרון: הגשנו מספר אנשים, שכולם היו באותה סירה.

אלון שמרון: הוא כתב לכל אחד באיזה יום בדיוק הולך לרדת לו התקן, למי ירד, למי עוד לא ירד, ואמר לנו: זו החלטה של צה"ל, לא מצאתי מקום להתערב בה.

אלון שמרון: זו התשובה היחידה שקיבלנו.

אלון שמרון: אמרו לו שזו החלטה של הרמ"ט – הכוונה לרמ"ט אכ"א, ולא נתנו לנו שום פתרון אחר.

אלון שמרון: חוץ מהעובדה שזו פגיעה אמיתית בכיס לאנשים שצריכים את זה – פתאום לקחו לנו 600 שקל, ולחלק 1,000 שקל מהמשכורת, בלי לדבר עוד על המענק, על הפיקדון ועל התואר הראשון – זו גם היוקרה, זו תחושת עלבון.

אלון שמרון: אני משתחרר אחרי שלוש שנים שהייתי בהן לוחם, רציתי להיות לוחם, התגייסתי בכוונה להיות לוחם, יצאתי לפיקוד כשהמטרה היתה באמת לתת שם, ובסוף כשאני יוצא הביתה יש לי תעודת שחרור כסף.

אלון שמרון: הייתי עם כל החברים שלי הלוחמים ביום של השחרור, כי כל החיילים משתחררים במרוכז.

אלון שמרון: כולם קיבלו תעודות זהב של לוחמים, ואנחנו – כלום, תומכי לחימה.

אלון שמרון: זו תחושה רעה.

אלון שמרון: אם הייתי יודע שזה ככה לא הייתי יוצא לקורס מפקדים.

אלון שמרון: מה האינטרס שלי להיות מ"כ אם בסוף זה רק פוגע בי בכל כך הרבה כסף?

אלון שמרון: זו תחושה לא טובה.

אלון שמרון: אני יודע על כמה אנשים שאני מכיר, שהם יותר צעירים בקטע של פז"מ, שלא רוצים עכשיו לצאת כי הסיכון לא שווה את זה.

אלון שמרון: כל האנשים אצלנו הם אנשים שרצו לצאת להיות מ"כים.

אלון שמרון: הם היו חיילים מעולים, הצטיינו במסלול, לא סתם הוציאו אותם.

אלון שמרון: הם רצו לתת יותר, וזו תחושה של עלבון, בלי לספק לנו תשובות, בלי אזהרה מוקדמת.

אלון שמרון: פגיעה משמעותית בכיס של כולנו.

אמיר אוחנה: תודה, אלון.

אמיר אוחנה: אור לוינשטיין, בבבקשה.

אמיר אוחנה: הבמה שלך.

אור לוינשטיין: אני מפקד טנק בשיזפון, בבסיס ההכשרה של שריון.

אור לוינשטיין: הסיפור אצלנו די דומה.

אור לוינשטיין: כלומר, לפני חצי שנה, ללא הודעה מוקדמת, קיבלנו SMS: קיבלת משכורת של 1,000 שקל.

אור לוינשטיין: כמובן, מיד פנינו למפקדים, פנינו לשלישות לראות מה הסיפור, מי אחראי.

אור לוינשטיין: אמרו לנו: מדובר בטעות, זה כסף שיחזור.

אור לוינשטיין: זה כבר קרה לנו במהלך השירות אז אמרנו שלא נורא, יחזור רטרו.

אור לוינשטיין: קורה.

אור לוינשטיין: חודש נוסף, לחלק חוזר ולחלק לא, יש בלגן.

אור לוינשטיין: אצלי גם חודש שלישי לא חוזר, אז מתחילים לנסות להבין מה קורה.

אור לוינשטיין: אלה שלושה חודשים שבהם אומרים לנו שהכסף הולך לחזור, זו בסך הכול טעות, תקופת חגים, מערכת אוטומטית.

אור לוינשטיין: כל הכסף יהיה אצלנו חזרה.

אור לוינשטיין: אחרי חודשיים מהרגע שאנחנו יודעים על זה - שלושה חודשים מהרגע שנפל - מתחילות לרוץ שמועות שירד תקן, לא ירד תקן – אף אחד לא יודע.

אור לוינשטיין: כולם אמרו לנו שזה שטויות ונקבל חזרה.

אור לוינשטיין: יומיים מרגע שהחלו לרוץ השמועות אנחנו מקבלים מהשלישות הודעה שירד התקן, לוחמים אחרי שנה בהכשרה – אין יותר תקן.

אור לוינשטיין: למה?

אור לוינשטיין: ככה, לא יודעים.

אור לוינשטיין: ניסו לדבר על זה, ניסו להבין.

אור לוינשטיין: אמרו שזה לא ילך.

אור לוינשטיין: תשובות לא ברורות, אף אחד לא יודע באמת מה קרה, כל אחד אומר: זה הדרגה מעלי.

אור לוינשטיין: כל שרשרת הפיקוד גילתה את זה תוך כדי זה שאנחנו גילינו את זה.

אור לוינשטיין: המג"ד גילה את זה רק כי אנחנו אמרנו לו, והמח"ט גילה דרך המג"דים.

אור לוינשטיין: אף אחד לא ידע על זה מראש.

אור לוינשטיין: לכל שרשרת הפיקוד ברור שאנחנו לוחמים.

אור לוינשטיין: אנחנו משובצים בטנקים, אנחנו מתוכננים לתוכניות אופרטיביות, אנחנו מתאמנים על זה גם.

אור לוינשטיין: אנחנו משובצים בתפקידי הכשרה, אבל אנחנו לוחמים לכל דבר.

אמיר אוחנה: אתם מכשירים את הלוחמים.

אור לוינשטיין: אנחנו מכשירים את הלוחמים בשגרה, ובחירום אנחנו לוחמים ממש.

איל בן ראובן: - - - נלחמות במלחמה.

אמיר אוחנה: לפני שנשמע את חבר הכנסת האלוף במילואים איל בן ראובן, אני רוצה להבין.

אמיר אוחנה: לכם לא לקחו רטרואקטיבית, לקחו לכם מעכשיו ואילך.

אמיר אוחנה: אבל היו גם מקרים שלקחו - - -

אור לוינשטיין: לא לקחו לי רטרואקטיבית, ליוחאי.

אמיר אוחנה: יוחאי, אני רוצה לשמוע גם אותך בבקשה.

יוחאי דסקל: הייתי בתפקיד מקביל לאור – מט"ק חמישה מחזורים.

יוחאי דסקל: מאז שסיימתי קורס מט"קים אני בשיזפון באימון מתקדם, עם צוות באופן מלא.

יוחאי דסקל: אמנם רוב הזמן באימונים, כמו שרוב צה"ל עובד, אבל תופסים קווים.

יוחאי דסקל: הייתי בשכם, במצרים, באדם, אבני חפץ.

יוחאי דסקל: ביום כיפור האחרון היינו באבני חפץ.

יוחאי דסקל: תופסים גם תגבורים ומגינים בפועל, יש אבט"שים.

יוחאי דסקל: כמובן שגם רציתי לצאת למבצעית, זו נטו החלטה של צה"ל.

יוחאי דסקל: רוב האנשים בשיזפון רוצים לצאת למבצעית, אין כמעט מי שרוצה להישאר בשיזפון.

יוחאי דסקל: זה לא התפקיד הכי נוח והכי כיף.

יוחאי דסקל: שטח – רוב השירות שלי ישנתי בשטח.

יוחאי דסקל: זו היתה התגובה של דובר צה"ל פעם אחת, שאנחנו נמצאים ליד מחשבים.

יוחאי דסקל: רוב השירות שלי ישנתי בשטח, הייתי עם טנקים נון סטופ, קמים ב-4:00 לפנות בוקר.

יוחאי דסקל: לא מציאות נוחה כמו שניסו לצייר את זה.

אמיר אוחנה: ואז מה אתה מגלה במשכורת?

יוחאי דסקל: לפני כמה חודשים פתאום אני מגלה שאני מקבל 800 שקל.

יוחאי דסקל: מנסים לברר את כל הסיפור הזה ומגלים, כמו שאור הסביר.

יוחאי דסקל: בהתחלה נותנים תשובות שזה יסתדר, זו בעיה זמנית, ספציפית, תקלה.

יוחאי דסקל: יהיה בסדר.

יוחאי דסקל: אחרי חודשיים, כשאנחנו מבינים ששום דבר לא השתנה, אנחנו מבינים שיש פקודה שגורמת לכל המציאות הזאת.

יוחאי דסקל: המג"ד אמר לנו: תקבלו, אין לי מה לעשות עם זה.

יוחאי דסקל: הולכים למח"ט, הוא אומר: אני מנסה לטפל בזה; קשל"ר בדרגת תת אלוף, שיש לו המון כוח, אומר: אני לא יודע אם אני יכול לטפל בנושא הזה.

יוחאי דסקל: זה נשמע הזוי.

יוחאי דסקל: אנחנו בודקים מה זה אומר תקן תומך לחימה, מגלים שזה צריך להיות 1,000 שקל.

יוחאי דסקל: אז למה מקבלים 800 שקל?

יוחאי דסקל: לוקחים רטרואקטיבית.

יוחאי דסקל: כתוב שאמורים לקבל 2,000 שקל, אז במקום לקבל 1,000 כמו תומך לחימה מקבלים 800, כי לוקחים ממך כסף רטרואקטיבית.

אמיר אוחנה: וזה אתה וכל בעלי התפקידים כמוך מגלים.

יוחאי דסקל: כן, כל מי שהיה כמוני.

אמיר אוחנה: שבעצם קיבלו, במירכאות, יותר מדי כסף, אז לוקחים להם.

יוחאי דסקל: יותר מדי כסף בגלל שהייתם מפקדים.

יוחאי דסקל: אז עכשיו, בגלל שהתחלנו ליישם את זה, אנחנו לוקחים מכם כסף על העבר.

אמיר אוחנה: נשמע את הגברת ואחר כך את חבר הכנסת בן ראובן.

אמיר אוחנה: בבקשה.

יפה מליח: אני אמא של אחד החיילים, אבל אני רוצה להיות נציגה של ההורים פה.

יפה מליח: אוסיף לדברים שלו.

יפה מליח: כשהם סיימו את ההכשרה של מ"כים הם היו לוחמי חוד, כשלוחמי חוד מקבלים בשנה השלישית לשירות 2,000 שקל.

יפה מליח: לבן שלי נשארו עוד שבעה חודשים, הוא שירת אתו.

יפה מליח: דבר נוסף שחשוב לי להגיד, שיש משפחות עם מצב כלכלי מאוד קשה, שמקבלות תשמ"ש.

יפה מליח: לי יש שני חיילים, אחד ברמת הגולן ואחד לוחם בתותחנים.

יפה מליח: האבא לא ראה אותם 20 שנה.

יפה מליח: לי זה מאוד קשה, כי אני מקבלת תשמ"ש, וברגע שהתקן יורד – גם לי התשמ"ש יורד מ-1,020 שקלים ל-420 שקלים.

יפה מליח: 600 השקלים האלה מאוד משמעותיים לי.

יפה מליח: מאוד משמעותיים.

יפה מליח: אני אסתדר, לי לא משנה התשמ"ש.

יפה מליח: חשוב לי לתת לבן שלי, שתהיה לו אפשרות ללמוד.

יפה מליח: הוא רצה ללכת לעשות קורס קצינים, היה לו דווקא עתיד מאוד מבטיח.

יפה מליח: היתה לו מוטיבציה להיות לוחם חוד, זה מה שהוא רצה כל הזמן.

יפה מליח: אבל אני סובלת מחרדות, מדיכאונות, שנה לא ישנתי כשהבן שלי היה בדרום.

יפה מליח: ואתה יודע מה זה אמא ספרדייה, זה - - -

שפרה שחר: גם אשכנזייה.

אמיר אוחנה: אמא זה אמא.

יפה מליח: חנקתי אותם, ועד היום אני חונקת אותם מרוב החרדות שאני סובלת מהן, וזה פשוט לא הוגן.

יפה מליח: אני רוצה שהצבא יסתכל לי בעיניים ויגיד לי למה להוריד לבן שלי את המוטיבציה לרדת מקצונה, שזה היה העתיד שלו.

יפה מליח: הוא יכול היה להמשיך לקצונה ולהגיע לדרג מאוד גבוה, כי זה מה שהמפל"ג שלו אמר לי כשהוא בא לביקור בית.

יפה מליח: מה שחשוב לי זה שיחזירו לי את תקן לוחם חוד, לא תקן לוחם - - -

אמיר אוחנה: הוא עדיין משרת?

יפה מליח: הוא עדיין משרת.

יפה מליח: נשארו לו שבעה חודשים.

יפה מליח: כואב לי.

יפה מליח: לוחם חוד זה לא רק 600 שקלים, זה 1,000 שקלים.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: איל, בבקשה.

איל בן ראובן: בוקר טוב.

איל בן ראובן: קודם כול, אני רוצה לומר לכם, ולילדים שלך, שהם מבחינתי – ואני מרשה לעצמי לומר מבחינתי, כי אני גם חבר כנסת אבל גם אלוף במילואים – מבחינתי אתם לוחמים לכל דבר.

איל בן ראובן: יש גם הרבה כבוד לתומכי לחימה, זה לא סותר, אבל אתם לוחמים לכל דבר.

איל בן ראובן: אני אומר את זה מצד אחד.

איל בן ראובן: מצד שני, אני אומר לך, כבוד היושב-ראש, בואו ניזהר, מילה כמו "תתביישו" – יש פה תקלה חמורה, צריך לתקן אותה.

איל בן ראובן: בואו נתקן אותה, ובטח לא נעביר את זה דרך אביהו.

שפרה שחר: למה ראש אכ"א לא הגיע?

שפרה שחר: שיעביר את המסר.

שפרה שחר: יותר מחודשיים שהם יודעים מזה, היה להם זמן לתקן.

שפרה שחר: הם יכולים להתבייש שהם לא תיקנו.

שפרה שחר: אני לא חוזרת בי, ושזה ייכנס לפרוטוקול.

איל בן ראובן: את יכולה לא לחזור, אז אני אומר שאני לא מקבל את המילים "תתביישו לכם".

איל בן ראובן: צריך לתקן את התקלה הזאת.

איל בן ראובן: אני מתייחס לעניין הזה כאל תקלה.

איל בן ראובן: נכון שהיה צריך לתקן אותה הרבה קודם, אפשר גם לעשות תחקיר למה זה לקח כל כך הרבה זמן או למה זה לוקח כל כך הרבה זמן לתקן את הנושא הזה, כשברור שיש פה תקלה.

איל בן ראובן: אני לא מעלה על הדעת שהרמטכ"ל החליט שמפקדי 460 הם נמוכים ממפקדי 188.

איל בן ראובן: אני אומר את זה לך ואני אומר זה לכם, כי אני הייתי מג"ד קק"ש בבית ספר לשריון בשיזפון, ואני יודע שיחידות ההדרכה תמיד נלחמות להשאיר את הטובים ביותר להדרכה.

איל בן ראובן: אני גם יודע כמה אני נלחמתי בזמנו כשהייתי קצין צעיר מאוד בבית הספר לשריון כדי לעבור ליחידות הלוחמות ולהיות ב-188, אבל בסוף גם צריך את הכי טובים בהדרכה.

איל בן ראובן: לכן יש פה איזה חוסר הבנה בלתי סביר לגבי העניין הזה.

איל בן ראובן: האנשים האלה – להפך, אנחנו צריכים לפתח אצלם את המוטיבציה, כי יש מוטיבציה חיובית בקרב החבר'ה ב-460, בביסל"ח, בבה"ד 1 ובכל היחידות האלה לעבור ליחידות הלוחמות, ואנחנו צריכים לתת להם איזו מוטיבציה כדי להישאר בהדרכה, כי אחרת - - -

אמיר אוחנה: היית יכול לחשוב שאולי צריך לתגמל אותם יותר - - -

איל בן ראובן: אני לא יודע אם לתגמל יותר - - -

אמיר אוחנה: אבל לפחות כמו.

איל בן ראובן: לפחות.

איל בן ראובן: להפוך את זה לזה שיש כאלה ויש כאלה – זה מטורף.

איל בן ראובן: יותר מזה, במלחמות ישראל חטיבה 460 - - -

אמיר אוחנה: זה ברור.

איל בן ראובן: אני חייל במלחמת יום כיפור, נלחם במסגרת חטיבה 460, גדוד 198 – גדוד שמושמד במלחמה.

איל בן ראובן: רוב מפקדיו נהרגים.

איל בן ראובן: אני אז נהג טנק כי אני חניך בקמ"ט, ילד צעיר.

איל בן ראובן: אבל המפקדים זה בדיוק אלה – המפקדים של 460, הם נלחמים את המלחמות.

איל בן ראובן: בשלום הגליל חטיבה 460 נלחמת בעין זחלתא בכל הקרבות הכי קשים.

איל בן ראובן: הם תמיד גם נלחמים בראש.

איל בן ראובן: למה?

איל בן ראובן: כי אלה החטיבות הכי טובות, שם איכות המפקדים.

איל בן ראובן: אני מזכיר את דולב קידר בצוק איתן.

איל בן ראובן: דולב הוא מג"ד בבה"ד 1, הוא מפקד של צוערים, שהצוערים האלה הם תחת הקטגוריה הזאת.

איל בן ראובן: זאת אומרת, צוער שבא מ-188 או מחטיבה 35, שם הוא מקבל את ה-1,600 או מה שהוא מקבל, ועכשיו הוא בא לבה"ד 1 לקורס – אז מורידים לו.

איל בן ראובן: השתגענו לגמרי?

איל בן ראובן: יש פה איזו תקלה פקידותית, שקשה בכלל להבין אותה.

איל בן ראובן: אגב, אני מודה לך על הדיון.

איל בן ראובן: ביקשתי לעשות דיון מהיר בעניין הזה כשזה הגיע אליי.

איל בן ראובן: הטיעון שלא היה דיון מהיר הוא כי יש דיון בוועדה.

איל בן ראובן: זה בסדר גמור, הגענו לדיון הזה.

איל בן ראובן: אני אומר לכם בצורה חד-משמעית, אני אומר לנציג צה"ל: תעביר את זה לראש אכ"א, ואם צריך אנחנו נדבר עם ראש אכ"א או הרמטכ"ל או עם מי שצריך.

איל בן ראובן: אני יוצא מתוך הנחה שאין פה מישהו שעשה בכוונה כדי לעשות משהו רע לאנשים האלה, אבל יש פה חוסר הבנה.

איל בן ראובן: תקלות צריך לתקן מהר.

איל בן ראובן: יש תהליכים שלוקחים זמן; כשעולים על תקלה, שברור שזאת תקלה – צריך יום למחרת לשבת ולתקן, כי בינתיים אנחנו מפסידים אנשים טובים, אנחנו פשוט מפסידים אותם.

איל בן ראובן: אנשים כועסים, החבר'ה הכי טובים האלה.

איל בן ראובן: הבן שלי בטירונות בחטיבה 35 עכשיו – דרך אגב, דבר מוזר, בחטיבה 35, מאחר שבא"ח 35 שייך לחטיבה 35, שם אין את הבעיה.

איל בן ראובן: איפה יש את הבעיה?

איל בן ראובן: הבעיה היא ב-460 וב-828, כי זה חטיבות נפרדות.

איל בן ראובן: זאת אומרת, 188 ששולחת את האנשים ל-460, אז 460 זו חטיבה אחרת.

איל בן ראובן: זו חטיבה אחרת, אז היא כאילו ברמה יותר נמוכה.

איל בן ראובן: מה, אנחנו מטורפים?

איל בן ראובן: תיקחו את התוכניות המבצעיות של צה"ל ותראו איפה נמצאת חטיבה 460.

איל בן ראובן: תיקחו בית-ספר למ"כים, תסתכלו בתוכניות המבצעיות, שאנחנו כמובן לא מפרטים אותן פה, ותראו שהם בחוד החנית.

איל בן ראובן: אין שאלה בכלל בעניין הזה.

איל בן ראובן: לכן צריך לתת להם את מה שמגיע להם, צריך לתקן את זה מהר.

שפרה שחר: וגם רטרואקטיבית.

איל בן ראובן: אין לדבר הזה שום סיבה הגיונית.

איל בן ראובן: יש פה תקלה, ומה שאנחנו צריכים לבקש זה ממש לדווח בלוח זמנים תיקון ליקוי, גם של מה שהיה וגם לאחור.

איל בן ראובן: מדוע לאחור?

איל בן ראובן: כי אני הכי חרד למה שנאמר פה על-ידי האנשים, לגבי הזכויות שלהם אחרי הצבא שנפגעות.

איל בן ראובן: זה לא יעלה על הדעת.

שפרה שחר: הם יוצאים עם תעודת כסף, אין להם לימודים.

איל בן ראובן: זה לא יעלה על הדעת.

איל בן ראובן: מפקד שהיה בחטיבה 460 או היה ב-828 – הוא ייפגע אחרי השירות שלו?

איל בן ראובן: מה, אנחנו השתגענו לגמרי?

איל בן ראובן: גם אחרי שנה שהוא היה מפקד; הבחירה שהוא יישאר אחרי שנה זו בחירה של הצבא.

איל בן ראובן: זה לא הוא בחר.

איל בן ראובן: זו בחירה של הצבא, אבל הוא התנדב.

איל בן ראובן: אנחנו יודעים היום טוב מאוד שמי שבא ליחידות לוחמות, גם אם זה לא יחידות התנדבותיות – מי שבא לגולני, מי שבא לחטיבה 7 – בסוף הוא מתנדב.

איל בן ראובן: הוא יכול היה לא להיות שם, בקלי קלות.

איל בן ראובן: אנחנו מכירים את זה.

איל בן ראובן: אז אני מבקש מאוד מאוד שתעביר את זה.

איל בן ראובן: אנחנו מבקשים מהיושב ראש לוח זמנים.

איל בן ראובן: תקנו את זה ונגמור את הסיפור הזה.

איל בן ראובן: זה בלתי אפשרי.

אמיר אוחנה: תודה לחבר הכנסת בן ראובן.

אמיר אוחנה: אגב, אני לא כמוך בטוח שזה לא היה פרי של מחשבה ותכנון.

אמיר אוחנה: אלא שעכשיו, כשהנושא הוצף, גם על-ידי שפרה, גם על-ידי התקשורת וגם על-ידינו כאן בכנסת, אז יכול להיות שמישהו חטף רגליים קרות ואמר: אוקיי, אנחנו מתקנים.

אמיר אוחנה: עובדה שהנוהל שונה, אבל הוא לא שונה רטרואקטיבית, זה הכול.

איל בן ראובן: יש בצבא הבדל בין תכנון של פקידים לבין תכנון של מפקדים.

איל בן ראובן: אני אומר שאני לא יכול להעלות על דעתי - -

אמיר אוחנה: זה לא איזה מישהו שהקליד בטעות.

איל בן ראובן: - - שאביב כוכבי, כסגן רמטכ"ל, קיבל החלטה כזאת.

איל בן ראובן: זה לא יכול להיות.

איל בן ראובן: שיבדקו.

שפרה שחר: אבל ראש אכ"א גם היה לוחם.

אמיר אוחנה: לבי אתך שנבחרת להיות הנציג, אבל באמת אין פה שום היגיון.

אמיר אוחנה: שום היגיון.

סא"ל אביהו לנדסמן: שלום לכולם, צהרים טובים.

סא"ל אביהו לנדסמן: אני ראש ענף תכנון שכר וגמלאות.

סא"ל אביהו לנדסמן: הקשבתי בקשב רבה במהלך חצי השעה האחרונה לכל הטיעונים שעלו פה, ולמרות שהיה לי מה להגיד חיכיתי לתורי.

סא"ל אביהו לנדסמן: אני מבקש, אם אפשר, לתת לי לדבר ברצף.

אמיר אוחנה: אני מצטרף לבקשה, ובסוף נאפשר גם שאלות, אם תהיינה.

סא"ל אביהו לנדסמן: העיסוק שלנו בדמי הקיום של חיילי החובה הוא יום-יומי, מתוך הכרה והוקרה למערך הלוחם והבנה שהמערך הלוחם הוא, בסופו של דבר, עמוד התווך לעמידה בייעוד של צה"ל.

סא"ל אביהו לנדסמן: הרי כל צה"ל בנוי בשביל המערך הלוחם.

אמיר אוחנה: לא, צה"ל בנוי בשביל מדינת ישראל.

סא"ל אביהו לנדסמן: נכון.

סא"ל אביהו לנדסמן: המערך הלוחם הוא זה שמבצע ותורם לייעוד צה"ל ותומך בו למימוש התוכניות האופרטיביות.

סא"ל אביהו לנדסמן: בשנים האחרונות עשינו מספר מהלכים לחיזוק המערך הלוחם.

סא"ל אביהו לנדסמן: העלינו את דמי הקיום של חיילי החובה ב-130%.

סא"ל אביהו לנדסמן: זאת אומרת, אם בעבר – בעבר זה לפני חמש שנים – חייל קרבי היה מרוויח 700 שקלים, היום דמי הקיום שלו הם 1,620 שקלים.

סא"ל אביהו לנדסמן: מיסדנו את פרויקט "ממדים ללימודים", שנותן השכלה לאחר השירות; שיפרנו תשתיות בבסיסי צה"ל; עדכנו את התנאים לקבלת תעודת לוחם; ועוד כל מיני דברים, כמו סיכות חוד, כרטיס הטבות שנמצא בבחינה עכשיו, קורסי פסיכומטרי וכו'.

סא"ל אביהו לנדסמן: כל מיני דברים שהמטרה שלהם היתה לחזק ולהוקיר את המערך הלוחם.

סא"ל אביהו לנדסמן: בשנה האחרונה הכנסנו את תוספת החוד והעלינו לראשונה את דמי הקיום של חיילי החובה - - -

אמיר אוחנה: סליחה.

אמיר אוחנה: הבטחתי שלא אפריע, אבל אני חייב.

סא"ל אביהו לנדסמן: זה חשוב להסביר.

אמיר אוחנה: לא לא, שניה.

אמיר אוחנה: זה לא פריימריס בחירות.

אמיר אוחנה: יש לנו פה עניין נקודתי שאנחנו עוסקים בו, אז בוא לא נגיד כל מה שעשינו - - -

סא"ל אביהו לנדסמן: הקשבתי חצי שעה, תנו לי שתי דקות להסביר.

אמיר אוחנה: לא קשור.

אמיר אוחנה: אם תדבר לעניין – אאפשר לך בלי להפריע.

אמיר אוחנה: אבל לא תסקור לי עכשיו את כל מה שעשינו למען החיילים.

אמיר אוחנה: תגיע לעניין.

אמיר אוחנה: יש פה בעיה או אין פה בעיה; יש פה פתרון או אין פה פתרון.

סא"ל אביהו לנדסמן: זה בדיוק לב העניין, מה שעשינו לטובת המערך הלוחם.

סא"ל אביהו לנדסמן: אני חוזר: במהלך השנה האחרונה העלינו את דמי הקיום של חיילי החובה הלוחמים בשנה האחרונה לשירותם ל-2,000 שקלים.

סא"ל אביהו לנדסמן: המהלכים שביצענו, היו על מנת להוקיר ולחזק את המערך הלוחם.

סא"ל אביהו לנדסמן: אבל המערך הלוחם הוא לא מקשה אחת.

סא"ל אביהו לנדסמן: יש הרבה מאוד אנשים שמתחילים בגדודים ועוברים לתפקידים שונים בצה"ל במהלך תקופת שירותם.

סא"ל אביהו לנדסמן: חשוב לנו מאוד, מצד אחד, לתת יותר ללוחמים, ומצד שני, לאור ההטבות הרבות שנלוות למעמד הלוחם – מענק שחרור, פיקדון, "ממדים ללימודים" וכו' – מוטלת עלינו האחריות, וגם החובה, לאיחוד המערך הלוחם ולוודא שאין, חלילה, זילות במערך הלוחם.

סא"ל אביהו לנדסמן: אנחנו צריכים לוודא שכל מי שנמצא בקבוצה הסגורה הזאת צריך להיות בה.

סא"ל אביהו לנדסמן: על בסיס זה התקיים דיון נוקב, חשוב וערכי בצה"ל – כלומר, זו לא החלטה של פקידים או החלטה שהתקבלה כלאחר יד – כיצד אנו רואים את החיילים הלוחמים שהיו בגדודים ועוברים לתפקידי הדרכה.

סא"ל אביהו לנדסמן: זה לב הדיון שהיה.

סא"ל אביהו לנדסמן: היו כאלה שחשבו שחייל שעובר להדרכה ומבצע שם תפקיד משמעותי – מ"ג, סמל, סרס"פ, לא משנה בדיוק איזה תפקיד –בהדרכת הלוחמים, לא נכון שייפגע, כי אנחנו אלה ששלחנו אותו לשם.

סא"ל אביהו לנדסמן: לכן נכון וראוי שיישמר לו מעמד הלוחם.

סא"ל אביהו לנדסמן: לעומתם, היו כאלה שחשבו שיש לבדל את הגדוד למול יתר הצבא.

סא"ל אביהו לנדסמן: כלומר, גדוד במקום אחד, וכל השאר – במקום שהוא לג אחד מתחת, בגלל שיקולים כמו דינמיות, סכנה, כוננות, חוסר ודאות.

סא"ל אביהו לנדסמן: היו כאלו שאמרו שדין מוצב קדמי אינו כדין בסיס הדרכה.

סא"ל אביהו לנדסמן: היו שתי גישות שונות בצבא, זאת אומרת זו לא איזושהי החלטה.

סא"ל אביהו לנדסמן: השיטה שהיתה קיימת עד להחלטה האחרונה של ראש אכ"א באה לתת מענה להיבטים ולאתגרים הבאים: דבר ראשון, איחוד הלוחמים בגדוד.

סא"ל אביהו לנדסמן: היה חשוב לנו שהלוחם שנמצא בגולני או בצנחנים יידע שהוא עומד בראש הפירמידה.

סא"ל אביהו לנדסמן: דבר שני, הרצון להבטיח איכות הכשרה של דור הלוחמים הבא.

סא"ל אביהו לנדסמן: דבר נוסף שעמד בבסיס השיטה הוא עידוד חזרת הלוחם לביצוע תפקידי לחימה בגדוד.

סא"ל אביהו לנדסמן: כלומר, ראינו את הלוחמים ככאלה שמבצעים תפקידי הדרכה בבא"חים וחוזרים לגדוד בסופו של דבר.

שפרה שחר: זה לא נתון לשיקול דעתם בכלל.

אמיר אוחנה: סליחה.

סא"ל אביהו לנדסמן: בהתאם להיבטים אלה, השיטה היתה שימור מלוא הזכויות של הלוחם שעבר לתפקידי הדרכה, עד לפרק זמן מוגבל של 12 חודשים.

סא"ל אביהו לנדסמן: כלומר, אם לוחם ירד לתפקידי הדרכה אחרי 24 חודשים, יישמר לו רצף הזכאויות עד הסוף.

סא"ל אביהו לנדסמן: אם לוחם ירד אחרי 16 חודשים וחזר לגדוד עד החודש ה-28 לשירותו, הוא לא אמור להיפגע בשקל אחד.

סא"ל אביהו לנדסמן: היתה החלטה שמי שעבר לבסיס הדרכה וצפוי לחזור לגדוד ימשיך לקבל את כל הזכויות, ואילו מי שחצה את קו 12 החודשים בבסיס הדרכה, המשמעות היא שהוא הפך להיות חלק מבסיס ההדרכה, ולכן, מבחינת מעטפת הזכויות, הוא צריך להיות בהלימה לבסיס הדרכה.

סא"ל אביהו לנדסמן: היה חשוב לי להסביר את השיקולים.

אמיר אוחנה: זה מה היה עד עכשיו.

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד לך שאני כל כך לא מקבל את האבחנה.

אמיר אוחנה: הוא אומר שזה מה שהיה.

אמיר אוחנה: בוא נשמע מה עכשיו.

סא"ל אביהו לנדסמן: עד עכשיו סקרתי את מה שהיה.

שפרה שחר: יש מערכת מחשבת - - -

סא"ל אביהו לנדסמן: היה חשוב לי להסביר שזה לא כל כך חד חד-ערכי, שהגדוד והבא"ח שווים או שונים.

אמיר אוחנה: אל תיכנס לזה.

אמיר אוחנה: זה מה שהיה, בוא תגיד מה עכשיו.

סא"ל אביהו לנדסמן: בסדר גמור.

סא"ל אביהו לנדסמן: בסופו של דבר התקיימה באכ"א עבודת מטה בשנה האחרונה, בשיתוף הזרועות, ועל הכף עמדו השיקולים השונים, כפי שציינתי.

סא"ל אביהו לנדסמן: השיקולים לכל צד, כמו שאנחנו רואים אותם, הם באמת כבדי משקל.

סא"ל אביהו לנדסמן: תבינו, גם החייל בגדוד – כמו שחיילים שעברו לתפקידי הדרכת לוחמים בבא"ח אומרים שהם צריכים להיות כמו הגדוד, אבל החיילים בגדוד אומרים שהם צריכים להיות מעל הבא"ח.

סא"ל אביהו לנדסמן: בסופו של דבר במהלך 2018 גם נכנס נושא של קיצור השירות, שהביא גם למצב שקו ה-12 חודשים, שעליו דיברתי קודם, מגיע קרוב מאוד לסיום השירות.

סא"ל אביהו לנדסמן: זה משהו שמשפיע על המשמעויות של חזרה לגדוד ועל מסלולי השירות.

סא"ל אביהו לנדסמן: למשל, אם מישהו מגיע לקו ה-12 חודש לאחר 30 חודשים, לא נרצה שהוא יחזור לחודשיים לגדוד, לא מצפים שיחזור לחודשיים לגדוד.

סא"ל אביהו לנדסמן: בהתאם לכך החליט ראש אכ"א לפני מספר שבועות שעל מנת להבטיח את איכות כוח האדם בהדרכה ולתת מענה מיטבי לקיצור השירות ניתן יהיה לשמר את מעמד הלחימה הן בגדוד והן בתפקידי הדרכת הלוחמים.

סא"ל אביהו לנדסמן: עבודת המטה בצה"ל בוצעה בשיתוף פעולה רחב עם כל הגופים הרלוונטיים והיא תיכנס לתוקף החל מה-1 בינואר 2019.

אמיר אוחנה: זאת אומרת, לגבי החיילים שמשרתים היום הבעיה הזו נפתרה.

אמיר אוחנה: מה קורה עם אלה ששירתו עד כה?

אמיר אוחנה: זה אבוד להם?

אמיר אוחנה: זה המסר?

סא"ל אביהו לנדסמן: לא לא, זה לא המסר.

סא"ל אביהו לנדסמן: כלל המקרים של חיילים ששירתו בתפקידי הדרכה ולא זוכו במעמד הלוחם, כמו החברים שלנו פה, ייבחנו על ידינו באופן פרטני.

סא"ל אביהו לנדסמן: תבוצע בדיקה מעמיקה.

אמיר אוחנה: זה הרבה אנשים.

סא"ל אביהו לנדסמן: אנחנו מכירים, לא פוחדים מעבודה.

סא"ל אביהו לנדסמן: במידה שיתברר שאכן היה זכאי למעמד לוחם, הנושא יטופל ויתוקן.

אמיר אוחנה: זאת אומרת, החבר'ה האלה, ששמענו כאן עכשיו - - -

סא"ל אביהו לנדסמן: אני לא רוצה להגיד לכם סתם.

אמיר אוחנה: ממה ששמעת.

אמיר אוחנה: אם מה שהם אמרו נכון - - -

סא"ל אביהו לנדסמן: אני לא רוצה להגיד החלטה לגבי הנושא הזה, אבל נשב ונבחן.

סא"ל אביהו לנדסמן: על המדוכה יהיו כל אותם לוחמים בבסיסי ההדרכה ששירתו שם בחודשים האחרונים.

אמיר אוחנה: ההנחייה שסקרת בהתחלה, שהיא כבר לא המצב הקיים, במשך כמה זמן היא התקיימה?

סא"ל אביהו לנדסמן: אם אני הולך עשור אחורה, רמת הפעילות של אותם מפקדי לוחמים היתה כמו רמת הפעילות בבא"ח.

סא"ל אביהו לנדסמן: במשך השנים נצברו תפקידים שזוכו בתפקידי לחימה - - -

אמיר אוחנה: המגמה הזו של הצמצום, של הדיפרנציאציה שדיברת עליה - - -

סא"ל אביהו לנדסמן: ב-2016 יצאה ההנחייה, והיא יושמה בתחילת 2018.

אמיר אוחנה: זאת אומרת, אנחנו מדברים על פרק זמן של כשנה, אפילו פחות משנה, שאנשים נפגעו מהעוול ששמענו פה עכשיו.

אמיר אוחנה: אני קורא לזה עוול.

סא"ל אביהו לנדסמן: אתה קורא לזה עוול, אני קורא לזה החלטה מודעת.

אמיר אוחנה: בסדר, מההחלטה הזו.

אמיר אוחנה: אז זה לא צריך להיות מאוד מסובך לאתר את אותם אנשים – זה נתונים, אפשר למצוא אותם, נכון?

אמיר אוחנה: – ולבחון.

אמיר אוחנה: אם על פי הכלל הקיים היום הם זכאים לקבל, אז הם יקבלו גם רטרואקטיבית?

אמיר אוחנה: אתה אומר את זה כאן?

סא"ל אביהו לנדסמן: אני מחדד את זה.

סא"ל אביהו לנדסמן: אני לא אומר כרגע איזושהי החלטה, אני אומר שכל המקרים יעלו לבחינה.

אמיר אוחנה: סליחה, אנחנו לא יכולים להתנהל ככה.

אמיר אוחנה: אני לא יכול שתגיד לי: מוישל'ה כן ואברומל'ה לא.

אמיר אוחנה: זו צריכה להיות החלטה גורפת, עקרונית, של הצבא.

שמואל לטקו: ובכתוב.

אמיר אוחנה: כולל לוחות זמנים.

איל בן ראובן: אנחנו לא יכולים לשים עליו משהו שהוא לא יכול להגיד.

איל בן ראובן: תן לו לוח זמנים.

איל בן ראובן: הוא צריך להעלות את זה לראש אכ"א ולהגיד שבוועדת החוץ והביטחון ניתנה אמירה כזאת וכזאת, שאנחנו מבקשים לקבל תשובה שאכן הדבר הזה נסגר, כולל רטרואקטיבית.

איל בן ראובן: זה נראה לנו מאוד סביר.

איל בן ראובן: אני חושב שגם אתה, במה שאמרת ובהחלטה של אותה עבודת מטה – אל תקרא לזה עוול, אבל הבנתם שהיתה פה טעות בהחלטה הזאת.

איל בן ראובן: זו החלטה מוטעית.

אמיר אוחנה: ותיקנתם, וטוב שתיקנתם.

איל בן ראובן: לא סביר להניח שאדם שהולך עם תג של חטיבה 460 – כי אני זוכר עם איזו כתף גבוהה הלכתי כשהיה מונח לי תג 460, כמג"ד קק"ש, עם - - - שלי והמט"קים שלי, שהם הכי טובים בשריון ובמלחמה הם בחוד החנית.

איל בן ראובן: הם לוחמים לכל דבר.

איל בן ראובן: האבחנה הזאת היתה – אני מבין את השיקולים, אבל צריך פשוט לתקן את זה.

אמיר אוחנה: התמונה ברורה.

סא"ל אביהו לנדסמן: לנו היא ברורה, כן.

אמיר אוחנה: נראה לי סביר – תגיד לי אתה – לקבל החלטה שמחזירים לאלו שזכאים תוך חודש מהיום.

אמיר אוחנה: האם זה נשמע לך סביר?

אמיר אוחנה: או שתגידו: לא, החלטנו לא להחזיר – אבל לקבל החלטה תוך חודש.

אמיר אוחנה: זה סביר.

שמואל לטקו: הוא אומר שכבר התקבלה החלטה בעיקרון.

שמואל לטקו: עכשיו דנים - - -

אמיר אוחנה: אני לא בטוח ששמעתי את זה בתור אמירה.

שפרה שחר: רטרואקטיבית.

אמיר אוחנה: אני מדבר על רטרואקטיבי, ברור.

אמיר אוחנה: על זה אנחנו מדברים.

שפרה שחר: היא התקבלה לגבי 2019.

שפרה שחר: אנחנו עדיין לא שם.

אמיר אוחנה: אפשר תשובה תוך חודש?

סא"ל אביהו לנדסמן: אני חושב שנספיק לעמוד בלוח הזמנים.

אמיר אוחנה: אז אני קובע שבתוך חודש מהיום נקבל תשובה לגבי החלטת

אמיר אוחנה: כם הרטרואקטיבית, כלומר לגבי 2018.

אמיר אוחנה: אם תחליטו שיקבלו ואנחנו נראה שהכול בסדר, ושפרה תיתן לנו אור ירוק שהכול טוב - - -

שפרה שחר: גם לתקן את תעודת הלוחם לתעודת זהב, שיהיה זכאי ללימודים.

אמיר אוחנה: גם תעודת הלוחם, גם מענק שחרור – כל המשמעויות.

אמיר אוחנה: על זה אנחנו מדברים.

סא"ל אביהו לנדסמן: אסביר את השיטה.

סא"ל אביהו לנדסמן: בגדול, זכאות לתעודת לוחם תלויה במספר החודשים שבהם היית זכאי לתוספת לחימה.

אמיר אוחנה: ברור, אבל אם אנחנו אומרים שהם לא קיבלו תוספת לחימה והיו זכאים - - -

סא"ל אביהו לנדסמן: במידה שמישהו יקבל תוספת לחימה רטרואקטיבית, זה ישפיע על כל הדברים שנלווים לזה.

אמיר אוחנה: בסדר גמור.

אמיר אוחנה: ועדת החוץ והביטחון ממשיכה לקיים דיונים גם בתקופת בחירות, אז אנחנו מצפים לקבל דיווח תוך חודש.

אמיר אוחנה: אם הדיווח יהיה שלילי, שהחלטתם שלא – אכנס דיון נוסף, נרצה אולי דרגים גבוהים יותר, דרגים שמקבלים החלטות.

אמיר אוחנה: אם הדיווח יהיה חיובי – כנראה שלא נצטרך, זה יתייתר.

אמיר אוחנה: יש שאלות נוספות?

יפה מליח: יש לי רק שאלה אחת.

יפה מליח: כשהבן שלי יגיע למילואים ותפרוץ מלחמה, הוא יהיה לוחם?

אמיר אוחנה: הוא כבר ענה על זה.

אמיר אוחנה: יש החלטה חדשה שמתקנת את ההחלטה הישנה.

אמיר אוחנה: התשובה היא כן, הוא לוחם.

יפה מליח: אז אלה שעדיין משרתים, יחזירו להם את לוחמי החוד.

סא"ל אביהו לנדסמן: החל מה-1 בינואר 2019.

אמיר אוחנה: אוקיי.

אמיר אוחנה: הערה קצרה ונסיים.

שפרה שחר: שתי הערות קצרות.

שפרה שחר: אחת, אנחנו רואים, חבר הכנסת אלוף במילואים – באמת הרבה כבוד – שזו לא תקלה.

שפרה שחר: יש כאן מלאכת מחשבת של אנשים, שלפחות על חלקם אנחנו יודעים שהיו לוחמים בצה"ל, היו מפקדים לוחמים בצה"ל, כמו ראש אכ"א, ובכל אופן החליטו לחסוך כמה לירות על – איך אמרת, ואני לוקחת את המילים שלך – החבר'ה הכי טובים ביחידות הלוחמות, אלה שלוחצים עליהם להישאר בתפקידי הדרכה כי הם הכי טובים.

שפרה שחר: אני יודעת, היו לי בנים כאלה.

שפרה שחר: היה לי בן שהיה מ"מ בקורס מ"כים בהנדסה, היה לי בן שהיה מ"כ בבסיס נח"ל.

שפרה שחר: אלה החבר'ה הכי טובים.

איל בן ראובן: מה שאני לא מקבל זה את ההכללה על צה"ל.

איל בן ראובן: זה כמו שמישהו פה אמר לא מזמן בדיון, שמפקדי צה"ל, פיהם וליבם אינם שווים – בהכללה.

איל בן ראובן: כמובן שאני איבדתי לרגע את קור רוחי.

שפרה שחר: אני לא מכלילה, אני רוצה לדבר על המפקדים שהיו שם, בדיון הזה.

שפרה שחר: דבר נוסף, בסקירה ההיסטורית שלך התרברבת בזה שצה"ל - -

אמיר אוחנה: לא, שפרה.

אמיר אוחנה: שפרה, בואי נכבד.

שפרה שחר: - - שילש את שכר החיילים.

שפרה שחר: אז אני רוצה לומר בצניעות: שש וחצי שנים נלחמתי, הפכתי פה כמעט כל קיר כדי ששכר החיילים יעלה.

שפרה שחר: המכשול הכי גדול שלנו היה לצלוח את צה"ל.

שפרה שחר: על אפם ועל חמתו של צה"ל, ייאמר לזכותם של חברי כנסת מהליכוד שנלחמו על אז, זה קרה בסופו של דבר.

שפרה שחר: לא בזכות מפקדי צה"ל אלא בזכות חברי כנסת של הליכוד, אז כבוד קצת.

אמיר אוחנה: רצית להשיב.

סא"ל אביהו לנדסמן: רציתי להשיב רק לגבי הנושא של השיקול התקציבי.

סא"ל אביהו לנדסמן: אני חושב שכל מיני תוכניות ודברים שעשינו לאחרונה עולים מאות מיליונים.

סא"ל אביהו לנדסמן: פה מדובר על כמה מאות חיילים; השיקול התקציבי לא היווה שום שיקול בהחלטה.

אמיר אוחנה: וגם לא יהווה.

סא"ל אביהו לנדסמן: וגם לא יהווה.

סא"ל אביהו לנדסמן: את זה אני יכול להגיד בתור מי שהיה בדיונים.

סא"ל אביהו לנדסמן: אף פעם לא עלה שום דבר – ואת זה אני אומר מדיונים פנימיים – בקשר לכמה זה עולה והאם זה שווה.

סא"ל אביהו לנדסמן: השיקול התקציבי היה תמיד מחוץ למשחק כשמדובר בחיילי חובה.

אמיר אוחנה: רשמנו לפנינו את הודעתך.

אמיר אוחנה: אנחנו מודים לך מאוד שהגעת לכאן, צלחת בכבוד את הדיון.

אמיר אוחנה: אנחנו מודים גם לכם, על ההשתתפות.

אמיר אוחנה: נקווה בקרוב מאוד לבשורה בשבילכם ובשביל מאות רבות מחבריכם.

אמיר אוחנה: תודה רבה, אני נועל את הדיון.