ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 900, 2018-11-28 09:00

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מירב בן ארי: הנושאים שיידונו הם הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת הענישה בשל תקיפת צוות רפואי), התשע"ח–2018.

מירב בן ארי: זו הצעת חוק שלי.

מירב בן ארי: וכן הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת הענישה על עבירות כלפי אנשי צוות רפואי), התשע"ח–2018.

מירב בן ארי: של חברתי, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מירב בן ארי: אני אגיד משהו בקצרה, איילת תגיד משהו בקצרה ואז נקריא את החוק, כי היה גם בלגן במליאה, למי שעקב אחרי מה שהיה במליאה.

מירב בן ארי: מה שקרה הוא דבר כזה, אני באתי עם חוק שמטרתו הייתה להחמיר את הענישה.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים בשנים האחרונות תקיפות – רובן בכלל לא מגיעות לתקשורת – אלה שמגיעות לתקשורת זוכות באמת, לא נעים לומר – במירכאות – לאיזושהי עדנה.

מירב בן ארי: אנשים יותר ויותר יודעים על זה.

מירב בן ארי: לצערי, לא מקבלים את הטיפול ההולם.

מירב בן ארי: אני גם ראש השדולה שעוסקת במיגור האלימות נגד צוותים רפואיים, אני וחברי חבר הכנסת שמולי.

מירב בן ארי: גם בשדולה הזו שמענו על אותם מקרים שלא מגיעים כמו בתי חולים של מגזרים מסוימים שלא מדווחים, שמענו על מקרים שאנשים חוששים לדבר על פגיעות כי בסוף, בסופו של דבר רופאים וכלל אנשי הצוותים הרפואיים: אחיות, רוקחים וכדומה, אין להם את ההגנה הראויה.

מירב בן ארי: לאחר השדולה יצאנו לסיור ונתקלנו במיזמים פרטיים.

מירב בן ארי: נתקלנו במיזם של קופת חולים מכבי, שעושה מיזם נהדר, שבעצם כל רופא פרטי של מכבי שיושב במרפאה הקטנה שלו באיזו שכונה, אל מול הרופא של מכבי שנמצא בכפר ומגיעים אליו אנשים, יש לו אפליקציה ובאפליקציה הוא לוחץ על הכפתור ותוך מספר דקות בודדות מגיעים צוות מיוחד – שני מאבטחים גדולים כאלה - - -

איילת נחמיאס ורבין: שלייגרים.

מירב בן ארי: שלייגרים.

מירב בן ארי: מגיעים ובלי אלימות מרגיעים את הבן-אדם, נותנים לו כוס מים, וברוב המקרים המצב נפתר.

מירב בן ארי: הצענו לקופות לעשות את זה ביניהן אבל כמובן שאיני יכולה לכפות עליהן מכיוון שזו יוזמה פרטית וזה כסף שלהן.

מירב בן ארי: אנחנו רק הצענו את זה כאופציה.

מירב בן ארי: ואז - - -.

מירב בן ארי: במקביל, יש את הוועדה של מור יוסף שנתנה את המלצותיה ואחת מהן היא להעלות את הענישה.

מירב בן ארי: עכשיו, אני באתי למליאה ובמליאה קמה צעקה גדולה.

מירב בן ארי: באו ואמרו לי: מירב ההסכמות שהגעת בוועדת השרים זה שאין החמרת ענישה.

מירב בן ארי: אז אני אמרתי שלצערי בשל המצב כיום שהחוק הוא לא מספיק טוב אני רוצה לפחות להרחיב את מעגל הזכאים, "זכאים" במירכאות.

מירב בן ארי: אותם עובדים שבעצם מגיעים לסיטואציה של תקיפה והם לא נכנסים לתוך המעגל.

מירב בן ארי: לזה משרד המשפטים הסכים.

מירב בן ארי: אמנם הוא אמר: הפסיקה כבר ראתה.

מירב בן ארי: אבל, החוק באמת לא מציין את ההרחבה, מאותו אדם שנקלע לאירוע ומגיש עזרה ראשונה.

מירב בן ארי: וזה לא המציל המקלקל, כמו שאנחנו מכירים בחוק לא תעמוד על דם רעך, אלא מישהו שבאמת יש לו תעודה של חובש, הוא מגיש עזרה ראשונה, ואם חלילה תוקפים אותו אין לו שום הגנה.

מירב בן ארי: אז אלו ההסכמות שהגעתי אליהן.

מירב בן ארי: תהיה לי רק שאלה אחת למשרד המשפטים שנפתח אותה לדיון, אבל כמו שאמרתי בסופו של דבר אני רוצה להרחיב ולקדם את החוק – שאנחנו נצא מפה בהסכמות.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר שהיה מרמור גדול במליאה, תכף גם איילת דבר על זה, חברי הכנסת בעצם תקפו אותי וגם את איילת ואמרו: מה אתן עושות?

מירב בן ארי: אז אתם, נציגי משרד המשפטים והבריאות, תסבירו אחרי זה ואנחנו נעשה כאן איזשהו שיח, אבל שיח פורה שיוביל לקידום הצעת החוק.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל עם חברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מירב בן ארי: בוקר טוב.

מירב בן ארי: הצעת החוק שלה.

מירב בן ארי: אגב, שמרית אנחנו מצביעים על מיזוג?

שמרית שקד: כן.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

מירב בן ארי: אז קודם כל איילת ואחר כך נמשיך.

איילת נחמיאס ורבין: בוקר טוב חברתי.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אנחנו ממש המחשה למצב הרפואה בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: כי שתינו עם שפעת קשה כבר הרבה זמן אבל אנחנו נמצאות פה ומדביקות את כולם.

מירב בן ארי: אין לי שפעת.

מירב בן ארי: עשיתי חיסון נגד שפעת.

איילת נחמיאס ורבין: אין לה שפעת.

איילת נחמיאס ורבין: יש לה אנגינה.

מירב בן ארי: למרות שמתנגדי חיסונים נראה לי עושים עלי בובת וודו כל יום.

איילת נחמיאס ורבין: זה הכול יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: גם עלי, אני כבר חודש לא יוצאת מזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אחרי שהתבדחנו צריך להגיד מילה על המצב כרגע בחדרי מיון ובמחלקות פנימיות בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: חברתי חברת הכנסת בן ארי, זו גם תוצאה של הקיצוץ הרוחבי, אבל באופן כללי אנחנו עדים למצב מאוד מאוד קשה במחלקות ואני חושבת, אומנם יושב -ראש הוועדה הקבוע לא נמצא פה היום אבל אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב ביחד מה אנחנו עושים בעניין הזה, כי המחלקות הפנימיות פשוט על סף קריסה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לחבר את זה ישירות להצעת החוק.

איילת נחמיאס ורבין: לפני בערך חודש ימים נאלצתי להיות במיון בלילה עם בעלי תשע שעות.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה להגיד לכם שכל פעם שאני מבקרת במיון אני מתפעלת מהצוותים באופן שקשה לתאר.

איילת נחמיאס ורבין: בלילה שאנחנו היינו בו, שאם אני לא טועה זה היה הלילה של יום ראשון, שזה תמיד נחשב לילה מאוד מאוד קשה בחדרי המיון, אני ראיתי פשוט את הבעירה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אני ראיתי כל פעם את האינטראקציות, אני הרגשתי שאני עוקבת אחרי ההתרחשויות באופן קצת, לא מציצני, אבל באמת ניסיתי להבין מתי זה הרגע שבו זה מתלקח.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אתה רואה אנשים שנראים על פניו נורמטיביים, לא אנשים שהם אלימים, אתה רואה אותם עוד רגע באמת, במקום של אלימות מילולית כלפי הצוותים ואתה יודע, אני אמרתי לעצמי, היה אפילו מצב אחד שאני חשבתי שאני אצטרך להתערב כדי להרגיע את בן המשפחה של מי שהיה במיון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה נחסך ממני לשמחתי.

איילת נחמיאס ורבין: המצוקה שם היא פשוט נוראית.

איילת נחמיאס ורבין: אני הנחתי את הצעת החוק אם את זוכרת ממש מיד אחרי הרצח של טובה קררו, בין היתר כי אני הבנתי, אני לא כל כך אוהבת להביא החמרת ענישה, ככלל.

איילת נחמיאס ורבין: גם במשרד המשפטים אנחנו יודעים, הנה, אני אומרת את זה מראש, לא אוהבים את הדבר הזה מצד שני אתם גם לא אוהבים עונשי מינימום.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתם כן אוהבים אני לא יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אני צוחקת, אני רגע רוצה לנסות לשקף את המציאות.

איילת נחמיאס ורבין: אם את זוכרת, אנחנו העברנו לפני שנה, חבר הכנסת מוטי יוגב, ואני חוק להחמרת ענישה כנגד תוקפי עובדי הוראה.

איילת נחמיאס ורבין: וגם חבר הכנסת מסעוד גנאים הצטרף אלינו בקריאה הראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שזה מעיד על קונצנזוס בבית.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מוטי יוגב, אני נניח מהמרכז וחבר הכנסת גנאים – אנחנו מזהים את אותם בעיות כמו בנושא של מי שתוקף צוותי רפואה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם שבסופו של דבר ברור שהאכיפה אמורה להיות המקור האבסולוטי להושיע את האנשים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: מצד שני, מה משותף למורים ולצוותי הרפואה?

איילת נחמיאס ורבין: או לצוותי ההוראה ולצוותי הרפואה?

איילת נחמיאס ורבין: חוסר האונים.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, הם הרבה פעמים ניצבים במצבים שבהם הם צריכים להיות האנשים שבשליטה כדי להרגיע את המצב.

איילת נחמיאס ורבין: זה מצב שמתמודדים איתו מעט מאוד בעלי מקצוע במדינת ישראל חברת הכנסת בן ארי, ולכן, הם מאוד מאוד דומים במובן הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ועל כן, הגם שאני מאוד מעריכה גם את הצעתם של חבר הכנסת בן ארי וחבר הכנסת שמולי להרחיב את גדר העובדים, שזה דבר שאני לא חשבתי עליו, ואני מאוד שמחה שאת באת עם היוזמה הזאת, אני חושבת שאין דרך להתחמק מניסיון לראות כיצד אנחנו גורמים או לאכיפה נוספת ומשמעותית, כלומר לגרום לצוותים להתלונן ולמשטרה לטפל כראוי ולבתי המשפט בתורם להעניש כראוי את התוקפים האלה, או שאנחנו נמשיך להיות באותה הבעיה ובאותה המצוקה.

איילת נחמיאס ורבין: וגם אם מסקנות ועדת מור יוסף, שגם אני מסכימה איתן בסופו של דבר, מה אומר לכם חברת הכנסת בן ארי?

איילת נחמיאס ורבין: בסוף זה היוזמות הפרטיות של קופות החולים שאולי קצת עוזרות לצוותים.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, זאת בעיה לאומית.

איילת נחמיאס ורבין: ובעיית האלימות היא בעיה לאומית במקומות האלה, היא בעיה לאומית באמת של כולנו כי אין הבדל דת גזע ומין, כשאתה מגיע לחדרי המיון ולמחלקות בבתי החולים.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברור לחלוטין, ולכן אנחנו יושבים כאן היום.

איילת נחמיאס ורבין: גם במידה מסוימת אולי לטכס עצה, יושבים פה נציגי כל גורמי האכיפה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסופו של דבר אנחנו נהיה חייבים להיות הגב ורשת הביטחון של מערכת הבריאות בישראל בנושא של אלימות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רק אוסיף שזה לא רק מה שראינו במכבי, ראינו גם, עקב ועדת מור יוסף את הקמת תחנות המשטרה בתוך בתי החולים שזו גם נקודה חשובה שראינו אותה וזה כבר מעל ל-13 ותכף משרד הבריאות יתייחס.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גנאים בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: בוקר טוב לכולם.

מסעוד גנאים: בקצרה, האמת, אני באתי לפה כדי לחזק את ידיהם של חברי המציעים וכדי להצביע על הבעיה, הטרגדיה הנמשכת הזו.

מסעוד גנאים: של אלה שמשרתים אותנו, עובדים עבודת קודש, מצילים חיים אבל לצערי הרב הם חווים חוויות קשות מאוד ואלימות.

מסעוד גנאים: כולנו חווינו בחדרי מיון.

מסעוד גנאים: אני גם חוויתי, אני הפרדתי קטטה שקרתה באיזה בית חולים בצפון בין משפחה של מטופל לבין הצוות שהוא באמת היה צוות מסור, צוות של אחים ואחיות שהם מסורים.

מסעוד גנאים: אני רוצה לדבר קצת על עניין הכבדת הענישה.

מסעוד גנאים: הכבדת הענישה מחמש שנים לשבע שנים או משלוש שנים לכל הדברים האלה האמת היא יותר מסר, מסר של הרתעה.

מסעוד גנאים: לא העניין של יישום שבע השנים או חמש השנים אלא כדי להרתיע קצת.

מסעוד גנאים: זה גם מסר לצוותים האלה, מסר לאלה שעושים עבודת קודש ועושים למען הצלת חיים שאנחנו עומדים לצדם, שאנחנו איתם.

מסעוד גנאים: אבל המשימה והמטרה היא יותר להרתיע ויותר כדי להגיד לאנשים הנפלאים האלה שהם לא לבד בזירה הזו ואנחנו לצדם.

מסעוד גנאים: יש לנו פסוק בקוראן על העניין של הענישה שאומר: "יש לכם בענישה חיים", הכוונה שהמטרה לא הענישה עצמה אלא כדי להבטיח את חייהם של האנשים, וכדי להרתיע אותם מלעסוק באלימות או לרצוח אנשים או כל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: אנחנו עוד הפעם מברכים את המציעים ומקווים שבאמת זה יהיה אחד הפתרונות לבעיה שהצבענו עליה – אלימות נגד צוותים רפואיים.

מסעוד גנאים: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת גנאים.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה אדוני.

סעיד אלחרומי: בוקר טוב.

סעיד אלחרומי: תודה לך גבירתי היושבת-ראש, תודה גם על היוזמה, על ההצעה.

סעיד אלחרומי: אתמול הגיעה למשרד שלי רופאה מבית חולים סורוקה במקרה, בנושא אחר לגמרי – יחידת החילוץ של ערד קיבלה מגן והיה טקס ובמקרה היא נכנסה למשרד שלי.

סעיד אלחרומי: אני שואל אותה מה מצב העבודה – היא רופאה בסורוקה – ואז היא התחילה מונולוג ארוך שנראה שהיא נמצאת במצוקה.

סעיד אלחרומי: היא אומרת שרוב הזמן יש עומס, כשיש תורנות משעה 07:30 בבוקר עד 16:30–17:00 ואז היא ממשיכה עד 08:00 בבוקר.

סעיד אלחרומי: היא אומרת לי: "סעיד, אנחנו מגיעים למצב לפעמים שאנחנו בקושי עושים את המינון הנכון של התרופה מרוב לחץ".

סעיד אלחרומי: ותארו לעצמכם שיש משפחה של חולה שחושבת שהרופא הוא אחראי על כל מה שקורה בבית החולים: הוא הפסיכולוג, הוא העובד הסוציאלי, ויש לו את כל התכונות בעולם לטפל במשפחה הזו.

סעיד אלחרומי: אני חושב ששמים את הרופאים וצוותי הרפואה במצב בלתי-רגיל.

סעיד אלחרומי: המצב הזה חייב להשתנות.

סעיד אלחרומי: זה כמו שקרה עם המורים, כמו שדיברנו בשבוע שעבר על העובדים הסוציאליים בכל רחבי הארץ.

סעיד אלחרומי: אני חושב שהיוזמה מבורכת, כל הכבוד, אני חושב שכל חברי הבית תומכים ביוזמה הזאת - - -

מירב בן ארי: נכון.

סעיד אלחרומי: בהצלחה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מאיר כהן, אתה רוצה להתייחס עכשיו?

מאיר כהן: אני רוצה להצביע לדבר טוב.

מאיר כהן: בשביל זה באתי מדימונה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז בואו נתחיל עם משרד הבריאות.

מירב בן ארי: בבקשה גבירתי.

ניבה אזוז: שלום, דוקטור ניבה אזוז, אני רופאת משפחה ועובדת במשרד הבריאות באגף קהילה בחטיבת הרפואה.

ניבה אזוז: אנו רוצה קודם כל לברך אתכם, באמת, מכל הלב, על הצעת החוק החשובה הזאת, ולהוסיף מספר דברים שאולי לא עלו מספיק.

ניבה אזוז: אחד מהם זה הנושא של הגנה על הצוות שעובד בקופות החולים ובמוקדי החירום שאינם חדרי מיון.

ניבה אזוז: אני רוצה להזכיר שהאחות שנרצחה – טובה קררו זיכרונה לברכה– היא אחות שעבדה בקופת חולים.

ניבה אזוז: האירועים האלה שקורים, ואני כרופאת משפחה יצא לי, אני לא חושבת שיש עובד שלא חווה אירוע אלימות.

ניבה אזוז: זה משהו שקורה כל יום, וגם בקופות החולים הרבה.

ניבה אזוז: זה לא פחות מסוכן ואני חושבת שהסעיף, העמדה שלנו גם בוועדת מור יוסף וגם עמדת משרד הבריאות היא שההחמרה צריכה להיות נגד תוקפי כל מי שעוסק במתן שירותי בריאות.

ניבה אזוז: ועכשיו ,במהלך המפגש פה, עלה גם הנושא של המאבטחים שגם הם נאלצים להגן על הצוות, והם בעצמם אינם מוגנים על ידי החוק.

ניבה אזוז: הדבר הנוסף זה מה זה אומר "החמרת ענישה"?

ניבה אזוז: הענישה כיום כלפי מי שתוקף עובד במערכת הבריאות היא שלוש שנים פרט לעובדי חרום.

מירב בן ארי: כן.

ניבה אזוז: בהצעה זו אתם בעצם מרחיבים את עובדי החירום גם למי שהוא מגיש עזרה ראשונה.

מירב בן ארי: כן.

ניבה אזוז: אבל לא הועלתה הצעה להחמיר ענישה כלפי מי שתוקף עובדי מערכת בריאות באשר הם.

מירב בן ארי: לא, אז אני הכנסתי את זה.

מירב בן ארי: הכנסתי את מי שנותן שירותי בריאות.

מירב בן ארי: זה יהיה בתיקון.

קריאה: זה לא מופיע כרגע.

מירב בן ארי: אז אנחנו נקריא את התיקון.

שמרית שקד: למה?

שמרית שקד: זה מופיע בפסקה 1.

מירב בן ארי: יש לכם את התיקון?

שמרית שקד: יש נוסח לדיון.

שמרית שקד: טיוטת נוסח לדיון.

ניבה אזוז: נכון, אבל בסעיף הזה מדובר על עונש מאסר של שלוש שנים, שזה בעצם לא החמרה.

ניבה אזוז: אין פה החמרה.

ניבה אזוז: לעומת ההחמרה שהושגה בעזרת חברי הכנסת - -

מירב בן ארי: - - - לילך.

ניבה אזוז: - - לעובדי מערכת הבריאות ששם הענישה היא חמש שנים, ואפילו שמעתי שיש החמרה בהתעללות בבעלי חיים – החמרת ענישה של ארבע שנים – ועובדי מערכת הבריאות כנראה נחשבים פחות בעיני המדינה מבעלי חיים.

לילך וגנר: לילך וגנר, משרד המשפטים.

לילך וגנר: אני מזכירה לכל נציגי הממשלה שהם כפופים להחלטת ועדת שרים, שכמובן אינה מחייבת את חברי הכנסת, אבל את נציגי הממשלה היא מחייבת ואותי היא מחייבת, ואני כמובן אמורה להציג את עמדת הממשלה לפי - - -

מירב בן ארי: זה בסדר, לילך.

מירב בן ארי: אמרתי את זה בתחילת דברי.

מירב בן ארי: בואי תגידי עכשיו את העמדה שלך.

לילך וגנר: אז אני רוצה להסביר גם את עמדתנו מהותית.

מירב בן ארי: כן.

לילך וגנר: אני לא - - -

מירב בן ארי: הסבירי את הפרוצדורה.

לילך וגנר: אני לא מתגדרת בהחלטת ועדת השרים אלא רק מזכירה זאת לנציגי הממשלה שיושבים איתנו.

לילך וגנר: לגבי ההחלטה המהותית: "אנחנו" זה לא משרד המשפטים שחושב ככה, זה ועדה ציבורית, ועדת דורנר, שהממשלה אימצה את מסקנותיה.

לילך וגנר: הוועדה אומרת שהרתעה לא מושגת באמצעות החמרת ענישה.

לילך וגנר: עכשיו, אנחנו מאמינים גדולים במיגור תופעות עברייניות בעייתיות.

לילך וגנר: והתופעה שאתם מעלים היא חמורה, האלימות כלפי רופאים ואנשי צוות רפואי היא חמורה.

לילך וגנר: היא תופעה שפוגעת בציבור הזה ובציבור המטופלים ובכל מדינת ישראל.

לילך וגנר: אנחנו לא מקלים ראש בתופעה זו.

לילך וגנר: אנחנו רק חושבים שהכלי של החמרת ענישה הוא מה שאנחנו קוראים פתרון קל לבעיות שהטיפול בהן הוא הרבה יותר מעמיק.

לילך וגנר: למשל, אכיפה משמעותית היא הרבה יותר משמעותית מאשר החמרת ענישה.

לילך וגנר: כמו שאנחנו יודעים - - -.

איילת נחמיאס ורבין: איך את מציעה לשפר את האכיפה?

לילך וגנר: שנייה, העבריינים הפוטנציאלים אינם קוראים את ספר החוקים ומקבלים את המספרים שעכשיו נמסרו כאן:

לילך וגנר: זה לא שלוש שנים אלא חמש שנים, זה לא חמש שנים אלא שבע שנים.

לילך וגנר: הדברים האלה לא משפיעים על ההתנהגות של בני אדם.

לילך וגנר: הם אולי יוצרים תחושה יותר טובה שעושים משהו, אבל בעצם הטיפול האמיתי צריך להיות כמו שכתוב בדוח מור יוסף – בנקיטת שורה של צעדים שנועדו להבטיח את המוגנות של אנשי צוות רפואי.

אורי פליישמן: שזה אחד מהצעדים.

לילך וגנר: לצעד הזה אנחנו התנגדנו, ואנחנו ביססנו את התנגדותנו בעזרת מחקרים שאין השפעה על ההתנהגות - - -

מירב בן ארי: תגידי, רגע, שנייה רגע.

איילת נחמיאס ורבין: למה למה - - - לעובדי הוראה?

לילך וגנר: לגבי עובדי הוראה.

לילך וגנר: הוא - - -

מירב בן ארי: אני אשאל אותך, כן.

לילך וגנר: מצמצם את תופעת האלימות נגד מורים?

מאיר כהן: כן, זה מצמצם.

מאיר כהן: כן, כן, כן, גבירתי – זה מצמצם.

לילך וגנר: אז אני לא סבורה ש - - -

מאיר כהן: זה לא נכון מה שאת אומרת.

מירב בן ארי: רגע, סליחה שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא ברמות של מיגור לצערי, לא ברמות של מיגור.

לילך וגנר: אבל שוב, ההחמרה כשלעצמה - - -

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך רגע שאלה מהתחלה ועד הסוף: אם את אומרת שוועדת דורנר אומרת שהחמרת ענישה לא יוצרת הרתעה, זה דבר לגיטימי, אני רק שואלת, אז למה הסכמתם להעלות את הענישה לגבי פגיעה בעובדי הוראה?

מירב בן ארי: את חייבת להסביר לי.

לילך וגנר: אני מסבירה.

מירב בן ארי: כי אני חייבת לומר משהו, אני לא מזלזלת בעובדי ההוראה.

מירב בן ארי: אבל, עם כל הכבוד, אנשים פה הם מהזרקות לנגיעות אינטימיות, לסיטואציה הרבה יותר אינטימית ממורה ותלמיד.

מאיר כהן: סליחה גבירתי, אני רוצה להתערב, זה קשור מאוד לזהות המציע.

מאיר כהן: כשמוטי יוגב מציע החמרה בהוראה אז הוא בא למשרד המשפטים ואמירות כאלה הופכות להיות לבטלות בשישים כי השרה - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל אתה יודע,

מאיר כהן: סליחה, השרה אומרת להם: כשברקו רוצה החמרת ענישה אז כל ועדת דורנר היא מקבלת כי הם הופכים להיות בטלים בשישים.

מאיר כהן: נוח להם לבוא לכאן כשמדובר בעובדי בריאות ולהגיד את, סליחה אני לא רוצה להתבטא קשה מאוד.

מאיר כהן: איזו מן אמירה זו?

מאיר כהן: איזו מן אמירה שאומרת שאם אתה מחמיר, אם אתה מחמיר - - -

לילך וגנר: זה לא - - -

מאיר כהן: סליחה גבירתי, חברה צריכה לשדר אמירות מאוד ברורות.

מאיר כהן: הכנסת צריכה לשדר אמירה מאוד ברורה.

מאיר כהן: לא יעלה על הדעת שלגבי עובדי הוראה ועדת החינוך מאשרת ולגבי עובדי בריאות ועדת הבריאות לא תאשר.

לילך וגנר: אולי תנו לי - -

מאיר כהן: עם כל מה שאומרת הגברת דורנר - - -

מירב בן ארי: אני אתן לך, לילך.

לילך וגנר: - - להשלים את דברי.

לילך וגנר: שוב, ישנם, אפשר לבוא ולהגיד - - -

מאיר כהן: כשאני הגשתי הצעת חוק שאומרת, אני חייב - - -

מירב בן ארי: אבל אי-אפשר עם שניכם ביחד.

מירב בן ארי: אז מאיר, תסיים ואחרי זה לילך.

לילך וגנר: אולי - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני אתן לך, אל תדאגי.

מאיר כהן: כשהגשתי הצעת חוק להחמיר בענישה למשפחות של סייעני טרור, אמא שידעה שהבן שלה הולך לרצוח קיבלה שלושה חודשים.

מאיר כהן: אז שמעתי את האמירה חסרת הבסיס הזו.

מאיר כהן: אבל מיד למחרת, כשענת ברקו באה עם משהו אז הם שתקו.

מאיר כהן: הכנסת לא צריכה להקשיב לדבר הזה.

מאיר כהן: את צריכה לעשות הכול, גבירתי היושבת-ראש, בכדי שתהיה החמרת ענישה נגד עובדי משרד הבריאות, נגד נותני שירות.

מאיר כהן: אני רואה את זה, אני גר בדימונה, אני רואה את זה אפילו במרכז מיון קדמי שפתחתי.

מאיר כהן: גם שם החבר'ה בשעה 02:00 בלילה באים ותוקפים אותם.

מאיר כהן: אז מה, איזה מן דבר זה?

מירב בן ארי: טוב, מאיר, הנקודה ברורה.

מאיר כהן: סליחה, אני סיימתי.

לילך וגנר: שוב, אנחנו לא מזלזלים בפגיעה באף אדם.

לילך וגנר: עכשיו, ההתייחסות כאילו למערכת הבריאות אין התייחסות מיוחדת היא לא נכונה.

לילך וגנר: הרי החוק כבר היום קובע ענישה מוחמרת לתקיפת עובדי ציבור וענישה מוחמרת יותר של חמש שנים לפגיעה בעובדי חירום כאשר הם מטפלי בבן אדם.

לילך וגנר: לכן, לגבי רופאים, נאמרת האמירה – היא נאמרה בצורה ברורה על ידי המחוקק – והיא באה לידי ביטוי גם בפסיקה, אני מיד אציג לכם גם פסקי דין בהקשר הזה.

לילך וגנר: לכן, אנחנו לא חושבים שמה שהציבור זקוק לו עכשיו זו עוד אמירה ועוד החמרה.

לילך וגנר: הרי אנחנו נוכל להחמיר עם זה לנצח.

לילך וגנר: הרי גם עובדים סוציאליים כפי שציינתם בצדק הם אוכלוסייה שמבקשת החמרת ענישה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שהם לא עולים בקנה אחד עם עובדי הוראה.

לילך וגנר: אז שוב - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני רוצה להגיד לך, זה לגיטימי - - -

לילך וגנר: כל הניסיון הזה ליצור שוויון - - -

מירב בן ארי: רגע, רגע.

מירב בן ארי: אני חייבת לתת לה לדבר.

מירב בן ארי: אני יודעת שאתם יכולים להתפרץ אבל תנו לה רק לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: לא בסדר, אבל - - -

מירב בן ארי: נתתי למאיר, תמתיני בסבלנות.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

לילך וגנר: מה שאני מנסה להגיד זה שבעבר העונש על תקיפת עובד ציבור היה חמש שנות מאסר.

לילך וגנר: אחר כך המחוקק החליט לדרג: תקיפת עובד ציבור עונשה שלוש שנות מאסר ובנסיבות מחמירות – חמש שנות מאסר.

לילך וגנר: מה שאתם אומרים לי זה בעצם שכל סקטור יבוא ויסביר לי באותות ובמופתים, ובצדק מבחינתו, מדוע הוא צריך להיות בחמש שנים ואז תתבטל ההפרדה הזו - - -

מאיר כהן: נו, כן, בוודאי.

לילך וגנר: אז יכול להיות שהמחוקק צריך ולעבור סקטור סקטור.

לילך וגנר: יכול להיות שאתם צריכים לבוא ולהגיד לנו אמירה חד-משמעית: - - -

אורי פליישמן: רק עובדת מרפאה היא לא עובדת ציבור.

אורי פליישמן: אגב, היה פסק דין בעניין הזה.

מירב בן ארי: אדוני, אתה לא יכול להפריע.

מירב בן ארי: זה רק חברי הכנסת.

לילך וגנר: אפשר לחשוב שאולי מה שהמחוקק עשה – ההבחנה בין עבירת בסיס של שלוש שנים לבין חמש שנים – אולי הבחנה זו לא במקומה וצריך להחמיר לכולם לענישה של חמש שנות מאסר.

לילך וגנר: אבל, הנושא הזה שכל סקטור בא ומשכנע, שוב, בצורה ממלכתית ונכונה מבחינתו - - -

מירב בן ארי: רגע, לילך, הרי המטרה, אם אנחנו מדברים על חמש שנים, בואי ננסה להיות שם.

מירב בן ארי: אם היום, היום המצב הוא שיש שלוש שנים וחמש שנים, נכון?

מירב בן ארי: זאת אומרת שחמש השנים שמדברים עליהם כבר קיימות אצל עובדי - - -

לילך וגנר: נכון, קיים אצל - - -

מירב בן ארי: יפה, אני באה לקראתך.

מירב בן ארי: רגע, בואי תחדדי נקודה זו כי היא קריטית בעיני.

מירב בן ארי: כי רוב חברי הכנסת אמרו תעלי משלוש לחמש אבל את אומרת: מירב, יש לי כבר חמש.

לילך וגנר: נכון.

מירב בן ארי: אז הסבירי לחברי הכנסת בדיוק מי אלה שזכאים להיכנס לחמש.

לילך וגנר: אז אני אסביר לכם: בדרך כלל גם יתקיימו הנסיבות המחמירות.

לילך וגנר: הנסיבה המחמירה הראשונה שחלה לגבי כל עובדי הציבור - - -

מירב בן ארי: כל עובדי מערכת הבריאות.

לילך וגנר: אז רגע, שנייה.

לילך וגנר: תנו לי שנייה להתייחס בצורה סדורה גם להגדרה וגם להחמרה.

לילך וגנר: כרגע ההגדרה של עובד ציבור בהחמרת הענישה לשלוש שנים היא מאוד מאוד מאוד רחבה.

לילך וגנר: אנחנו מתכוונים לא רק לעובד ציבור כהגדרתו בחלק הכללי של חוק העונשין שמגדיר מיהו עובד ציבור, אלא גם למי שממלא חובה או תפקיד המוטלים עליו על פי דין, או מי שנותן שירות לציבור מטעם גוף המספק שירות לציבור.

לילך וגנר: בעיננו, כל האנשים שאתם דיברתם עליהם נכנסים להגדרה.

לילך וגנר: ואנחנו ביקשנו, קראנו למשרד הבריאות ולהסתדרות הרפואית בישראל ולכל הארגונים שאם יש בעיה בפסיקה, אם יש מישהו שאומרים עליו שהוא לא עובד ציבור, ולטעמנו, שוב, כיועץ המשפטי לממשלה הוא כן עובד ציבור, תביאו את העניין לידיעתנו ואנחנו נראה איך מטפלים בו.

לילך וגנר: אגב, אני ראיתי פסיקה שנוגעת לאנשי מוקדי חירום דוגמת "בטרם", שמורשעים בעבירה של תקיפת עובד ציבור.

לילך וגנר: זאת אומרת, אנחנו לא נתקלנו בבעיה, אבל אם יש בעיה אני בהחלט מוכנה לפתור אותה.

לילך וגנר: זה מה שהוחלט בוועדת השרים.

לילך וגנר: זה לגבי הכניסה לתוך העבירה.

לילך וגנר: לגבי הנסיבות המחמירות לחמש שנים: אם הוא התכוון להכשיל את המותקף בתפקידו או למנוע מלמלאו זה כבר חמש שנים.

לילך וגנר: בלי לקשר לאם מדובר ברופא.

לילך וגנר: עכשיו, בנושא של אנשי צוות רפואי בדרך כלל מתקיימת הנסיבה המחמירה הזאת.

לילך וגנר: זה בלי קשר לנסיבה המיוחדת לעובדי חירום שמנויה בסעיף ג.

לילך וגנר: כנ"ל אם הוא היה מזוין בנשק חם או קר או שהתקיפה הייתה בצוותא.

לילך וגנר: אבל תמיד תארים מקרים של משפחות שתוקפות, ממילא זה מוחמר לחמש שנים.

לילך וגנר: זאת אומרת, זה לא שמה שחסר לנו זה החמש שנים בהקשר הזה כעונש מירבי בעבירות.

לילך וגנר: עכשיו, המחוקק בחר ליצור נסיבה מיוחדת לעובדי חירום.

לילך וגנר: הנסיבה הזו לא מותנית בהתקיימות כל הדברים שאמרתי.

לילך וגנר: די בכך שתוקפים עובד חירום שהוא מטפל במטופל שנמצא בסכנה חמורה לחייו או - - -

מירב בן ארי: אז זה נהפך לחמש שנים.

לילך וגנר: זאת אומרת - - -

מירב בן ארי: רגע, אז תעצרי פה שנייה, אני מבינה אותך ומנסה להגיע לפתרון עם חברי הכנסת.

מירב בן ארי: כי יש כאן קצת תסכול.

מירב בן ארי: אני אומרת דבר כזה: את היום אומרת שעונש חמש שנות מאסר זה אם הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים או בסכנה חמורה.

מירב בן ארי: זאת אומרת,

לילך וגנר: או שהוא עובד בחדר מיון.

מירב בן ארי: רגע, זאת אומרת שאם זו טובה קררו זיכרונה לברכה לא משנה ששם זה בכלל מדובר ברצח.

לילך וגנר: מדובר ברצח ומקרים שהעונש הוא מאסר עולם חובה.

מירב בן ארי: רגע, אבל את נותנת בחוק המקורי היום הגנה רק, תקשיבו גם חברי הכנסת, שהתוקף עובד חירום כאשר הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים או בסכנה חמורה לשלימות הגוף.

מירב בן ארי: אם את אומרת: אנחנו משאירים כמו היום, את בעצם אומרת שרק אם הוא מטפל במישהו שנמצא בסכנת חיים, אבל אם הוא מטפל - - -

איילת נחמיאס ורבין: מתנדב במד"א.

מירב בן ארי: אם הוא מטפל, לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: מתנדב של מד"א.

לילך וגנר: מתנדב של מד"א כן.

מירב בן ארי: זה כן, איילת.

מירב בן ארי: איחוד הצלה ייכנס פה.

אורי פליישמן: גבירתי, האחות רחל ברוך - - -

מירב בן ארי: תגיד לי, מי אתה?

אורי פליישמן: אני מנכ"ל הסתדרות האחיות.

מירב בן ארי: אתה מדבר בלי רשות דיבור.

אורי פליישמן: סליחה.

מירב בן ארי: רגע, יש כאן כמה אנשים שמחכים.

מירב בן ארי: אני מנסה להגיע להסכמה כי זו מהות המחלוקת.

איילת נחמיאס ורבין: תן לה לנהל את הדיון.

מירב בן ארי: אני אגיד לך מתי אתה מדבר.

מירב בן ארי: ככה זה עובד.

מאיר כהן: זה לא עובד ככה, תפסיק.

איילת נחמיאס ורבין: היחידים שמותר להם להתפרץ זה אנחנו.

אורי פליישמן: ברור, אני מכבד את זה אבל שנהיה יעילים בדיון.

מאיר כהן: תעביר בקשה לרשות דיבור.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אל תעיר על הניהול של הדיון.

מירב בן ארי: מי שנותן סיוע רפואי.

לילך וגנר: שוב, הרציונל של ההחמרה הזו היה שלא מתקיימות הנסיבות האחרות.

לילך וגנר: כי בדרך כלל, כשתוקפים איש צוות רפואי זה כדי להכשיל את המותקף בתפקידו - - -

מירב בן ארי: לא, להכשיל זה השלוש שנים.

לילך וגנר: לא, זה החמש שנים.

לילך וגנר: רציתי לחדד כדי ש - - -

מירב בן ארי: אני רואה את החוק המקורי.

מירב בן ארי: החוק המקורי אומר - - -

לילך וגנר: אני מפנה לסעיף 382(א).

מירב בן ארי: אה, את הולכת לראשון, להתכוון להכשיל - - -

לילך וגנר: נ כן, בדרך כלל זה מתקיים.

לילך וגנר: עכשיו, כשמדובר פה בתחום לא - - -

מירב בן ארי: תקרא את זה מאיר.

לילך וגנר: מה שאני אומרת - - -

מירב בן ארי: ראית את סעיף 1?

לילך וגנר: זה לא שאני חושבת שזה לא חמור לתקוף אנשי צוות רפואי.

מירב בן ארי: תתנו לו רגע את המקור כי גם הוא - - -

מירב בן ארי: הבנתי אותך.

מירב בן ארי: רגע.

לילך וגנר: זה נועד להוסיף על הנסיבות המחמירות.

מאיר כהן: זה תקף ל-"בטרם"?

לילך וגנר: לגמרי.

לילך וגנר: יש פסיקה - - -

מאיר כהן: כל עובד ציבור - - -

לילך וגנר: יש לי אפילו פסיקה שמייחסת ל-"בטרם" ולמוקדים רפואיים והם נחשבים עובדי ציבור.

לילך וגנר: אני מוכנה לבדוק.

לילך וגנר: אני אפנה אתכם הוצאנו פסיקה כדי להדגים את זה.

מירב בן ארי: אז אני חושבת, לילך, קחי אוויר.

לילך וגנר: אני אומרת שוב, אם יש קושי שיש עובדים מסוימים ששייכים לצוות הרפואי- -

מירב בן ארי: הכנסנו אותם.

לילך וגנר: - - ובית משפט כתב לגביהם שהוא אינו רואה אותם כעובדי ציבור, אני אשמח לראות את זה כי להבנתי הם כולם בפנים.

לילך וגנר: ואם צריך להבהיר את זה אנחנו נבהיר את זה.

מירב בן ארי: רגע, זו הבהרה שהיא חשובה, וחברי הכנסת יכולים לראות בחוק המקורי שיש כאן החמרה של חמש שנים לא רק אם הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים, ולא רק אם הוא מזוין בנשק חם או קר או שמבצע בצוותא, אלא גם אם הוא התכוון להכשיל אותו בתפקידו או למנוע או להפריע.

איילת נחמיאס ורבין: מהיכן את קוראת?

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מה שאנחנו קוראים.

מירב בן ארי: תני לה את זה.

מירב בן ארי: זה החוק המקורי והאדומים זה ההוספות ששלנו.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה ממש לא זה.

מירב בן ארי: מה את רוצה להעיר, נציגת משרד הבריאות?

ניבה אזוז: אני רוצה להעיר שמאוד קשה להפריד, מה הבן אדם התכוון?

ניבה אזוז: ברגע שהשופט יצטרך להתחיל לפרש האם הוא התכוון להפריע או האם הוא התכוון - - -

מירב בן ארי: אבל זה ברור, יש מצלמות, רואים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה גם נכון - - -

מירב בן ארי: היום רואים.

מירב בן ארי: שההוא בביתר עילית בא עם הכיסא, הוא בא להרביץ.

ניבה אזוז: בתוך החדר של הרופא, בתוך החדר של האחות - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל יקירה, אני לא קלטתי את שמך, אני לא שומעת.

ניבה אזוז: ניבה אזוז.

איילת נחמיאס ורבין: תשמעי, זה נכון לגבי כל עבירה פלילית כי זה היסוד הנפשי.

איילת נחמיאס ורבין: העניין של הכוונה, אני אומרת לך את זה עכשיו כעורכת דין, זאת הבעיה, אבל זאת בעיה בכל מקרה.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שצריך לייצר את זה במין צורה , יכול להיות שפה צריך להכניס תיקון לפי - - -

לילך וגנר: אני אולי אגיד שגם חלה לגבי זה הנחת ה סבירות לא צריך להוכיח דווקא כוונה - -

איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע, מירב.

לילך וגנר: - - אלא גם מצב שאלו התוצאות הצפויות של מעשיו של הבן אדם, נכלל בזה.

לילך וגנר: ולכן מבחינתנו המקרים האלה כן נכנסים.

לילך וגנר: לא צריך ממש להוכיח שהוא התכוון אלא די בכך שהוא צפה שהוא יכשיל אותו בתפקידו - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: היות ובינתיים אפילו פה זה עומד על פרשנות אני חושב שאנחנו צריכים להגיע לנוסח שיהיה גם מובן.

מירב בן ארי: זה הנוסח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו לא מבינים ביננו - - -

לילך וגנר: התקנות קובעות, זו לא פרשנות.

מירב בן ארי: זה מובן.

מירב בן ארי: דווקא - - -

מאיר כהן: אם זה הנוסח אז הוא בסדר.

לילך וגנר: זה כתוב בחוק העונשין בסעיף 20(ב).

עבד אל חכים חאג' יחיא: שהנוסח יהיה ברור ולא צריכים לתת פרשנויות.

לילך וגנר: זו לגמרי לא פרשנות.

לילך וגנר: זה ממש משהו שכתוב בחוק.

מירב בן ארי: אוקיי.

מאיר כהן: אם זה הנוסח אז בסדר.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה הגיוני ועכשיו כשהרחבנו את זה גם לכל מי שנותן שירותי בריאות - -

מאיר כהן: הבהרת את עצמך.

מירב בן ארי: - - וגם לכל מי שנותן עזרה ראשונה והצלת חיים לדעתי זה נראה טוב.

מירב בן ארי: ואם מאיר שגם היה פה בשיא המתח בעניין נראה לי שאנחנו הבנו.

מירב בן ארי: חבר הכנסת דן סידה, אתה רוצה להוסיף לפני שאני נותנת גם להם?

דן סיידה: אני רציתי, הלא כל הנושא הזה עלה בגלל התקיפות החוזרות ונשנות בשנים האחרונות.

דן סיידה: אז כל מה שנאמר פה בעצם רוצים לומר אמירה נוספת שרוצים להחמיר, ושהנושא ייכנס לתודעת מי שמגיע לחדרי המיון.

דן סיידה: השאלה אם השימוש בחוק הקיים ולא מעבר לזה זה ייתן את האפקט הדרוש.

מירב בן ארי: אוקיי, נחה דעתנו ממה שקורה כרגע כאן עם משרד המשפטים.

דן סיידה: אם נחה דעתך אז בסדר.

מירב בן ארי: זה נראה בסדר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, מה שרציתי זה שהנוסח יהיה ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על חמש שנות מאסר שזה לא עונש קל.

מירב בן ארי: אנחנו נקריא גם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים לתת את הביטחון ואת ההגנה לצוותי הרפואה אבל אנחנו לא רוצים להגיע למצב שמישהו שיש לו חולה ובא, והוא קצת נודניק, ורוצה לדעת מה קורה, לקרוא לזה "הפריע בעבודתו" ואז ילך לכלא לחמש שנים אז אנחנו גם צריכים לדאוג שזה - - -

מאיר כהן: זה לא המקרה.

מירב בן ארי: זה לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך: לדאוג כי אנחנו מדברים על - -

מירב בן ארי: שזה יהיה מדויק.

מירב בן ארי: - - תקיפה, לא הפרעה שזה במקרה שאני הצעתי עכשיו, חשוב לו או שהוא בלחץ או במתח כי יש לו קרוב משפחה: בן או אישה ואנחנו נקרא לזה הפרעה בתפקיד, אז אני חושב שבזה אנחנו גם מגזימים כי אנחנו מדברים על חמש שנות מאסר.

מירב בן ארי: זה יהיה מדויק שהוא מתכוון להכשיל איש צוות.

מירב בן ארי: עוד התייחסויות, המשרד לביטחון פנים, אתם רוצים להתייחס?

מירב בן ארי: הסתדרות הרופאים, מי מדבר?

זאב פלדמן: שמי זאב פלדמן, אני יושב-ראש ארגון רופאי המדינה וסגן יושב-ראש ההסתדרות הרפואית.

זאב פלדמן: קודם כל, אני רוצה להודות לחברות הכנסת בן ארי וורבין וחבר הכנסת שמולי, שלא נמצא, על הצעת החוק.

זאב פלדמן: אני חושב שהמסר הוא חשוב וההתעסקות בנושא היא חשובה.

זאב פלדמן: כמו שאמרה חברת הכנסת ורבין, כל מגע היום עם מערכת הבריאות הוא מגע לא נעים, הוא מגע לא נעים כי אנחנו נתקלים בצורך בהמתנה של שעות ארוכות בחדרי המיון, נתקלים בצפיפות במחלקות האשפוז, ואת לא הזכרת את הדוח של פגיות שפורסם אתמול, שאומר שפגים מתים במדינת ישראל בגלל מחסור במשאבים.

זאב פלדמן: אז על הרקע הזה אנחנו, עובדי מערכת הבריאות: אחיות, רופאים, וכל אדם אחר שנמצא ונותן שירות לציבור שמגיע בעת מחלתו אנחנו מרגישים שאנחנו במתקפה כשאנחנו המחסום שנמצא בין משאבים לא מספיקים ותנאים פיזיים רעים במערכת הבריאות לבין הציבור שצריך לקבל את השירות הזה.

זאב פלדמן: עכשיו, יש כמה מעגלים, כשבאים לדבר על אלימות יש כמה מעגלים.

זאב פלדמן: כמעגל הראשון זה מה שאמרה חברת הכנסת בן ארי היוזמות הפרטיות, לחצני המצוקה והגעת השלייגרים שמגיעים להגן על הרופאים, אנשי הביטחון ותחנות המשטרה זו האבטחה המידית של הסביבה הפיזית וההגנה הפיזית על החיים של הרופא ועל שלמותו הגופנית.

זאב פלדמן: המעגל השני שהוא לא פחות חשוב זה מעגל של ההרתעה, ופה מבחינתי מהות הדיון.

זאב פלדמן: יש חשיבות רבה לאמירה הציבורית שיוצאת מפה, מהכנסת על כך שרף הענישה הוא גבוה לתוקפי עובדי מערכת בריאות: אחיות, רופאים וכל מי שנותן שירות רפואי הכנסת הלכה צעד גדול בכך שעשתה את זה לגבי עובדי חירום ואני חושב שצריך להרחיב את ההגדרה הזו כמו שדיברתם קודם לכלל עובדי מערכת הבריאות.

מירב בן ארי: זה מה שיהיה.

זאב פלדמן: כי כולנו באותו מקום.

זאב פלדמן: הדם של המורים לא יותר סמוק מדמינו, הדם של תוקפי בעלי חיים שרף הענישה לגביהם הוא יותר גבוה מרף הענישה הנוכחי עובדי בריאות.

מירב בן ארי: זה מה שיהיה.

זאב פלדמן: ואני רוצה להביא שני סיפורים, דוגמה ל - - -

מירב בן ארי: אני מתנצלת, שתי דקות דיבור, אין לנו זמן, אנחנו צריכים להצביע.

מירב בן ארי: אני מתנצלת ומודה לך אבל כל המטרה של הדיון הזה היא להצביע על החוק.

מירב בן ארי: מנכ"ל הסתדרות האחיות, שתי דקות אדוני ואנחנו עוברים להקראה של החוק.

אורי פליישמן: תודה רבה.

אורי פליישמן: דבר ראשון, אנחנו ישבנו בשביל לסבר את האוזן על דוח הוועדה של מור יוסף אנחנו כבר ישבנו על היישום שלו והכנסנו את זה במסגרת הסכם שבעצם יש לו שלושה נדבכים.

אורי פליישמן: וזה חשוב מאוד שהוועדה תשמע את זה כי הנדבך הראשון זה הנושא של הביטחון האישי, הדבר השני זה אכיפה והרתעה שזה בעצם נושא הדיון שלנו, והנושא השלישי זה נושא, חברת הכנסת מירב בן ארי - - -

מירב בן ארי: כן, סליחה.

אורי פליישמן: אני אומר שישנם שלושה נדבכים לוועדה של מור יוסף.

אורי פליישמן: אחד זה הביטחון האישי, השני זה אכיפה והרתעה וזה חלק מהדיון שלנו היום, והנושא השלישי זה עומסים.

אורי פליישמן: שלא נשכח שבסופו של דבר כשאדם מגיע למערכת הבריאות והוא נתקל בתורים בלתי-נסבלים שהתשתיות הן במצב שהן נמצאות קשה מאוד, אני לא אומר שאני מצדיק אלימות, בשום פנים ואופן, אבל יש לזה משמעות ואני חושב שהוועדה הזאת צריכה כל הזמן להשאיר את צד הנושא הזה.

מירב בן ארי: הוועדה הזו עוסקת בכך כל הזמן, בתקנים וב - - -.

אורי פליישמן: אני יודע אני רק אומר שגם בנושא של האלימות יש לזה הקשר.

אורי פליישמן: עכשיו, לגבי הנושא הזה של החמרת הענישה צריך לשים לב, אני דיברתי אתמול עם מאהר בשעה 20:00 בערב, מאהר שנפגע, ששרפו לו את הרכב שלו ושל אשתו, ששרפו להם אותו בעקבות הטיפול או היעדר טיפול או התלונות לגבי הטיפול שהיו במרפאה.

אורי פליישמן: מאהר לא נכלל, אני חושש ואני אומר את זה כאן אני חושש שאח במרפאה לא ייכלל בתוך הדבר הזה.

מירב בן ארי: הוא ייכלל.

אורי פליישמן: דבר ראשון, שכשאנחנו מדברים על צוותים אזי מדובר בכל הצוותים, צריך להיות שטח סטרילי, מערכת הבריאות בכללותה צריכה להיות שטח סטרילי מבחינת אלימות וזה יכול להתקיים בשני תנאים: התנאי הראשון שאנחנו מדברים על כל מערכת הבריאות, כל מוסד שלפי פקודת בריאות העם מוכר כמוסד רפואי שנותן שירות רפואי ייכלל בפנים.

אורי פליישמן: בין אם זה מרפאה ובין אם זה מיון קדמי.

מירב בן ארי: זה מה שיהיה בחוק הזה.

אורי פליישמן: סבבה.

אורי פליישמן: דבר שני, זה הנושא של המטפלים: דמו של אף אחד לא יותר סמוק גם בתוך מערכת הבריאות.

מירב בן ארי: נכון.

אורי פליישמן: כל מי שנותן שירות, אגב, יש לנו - - -

מירב בן ארי: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

אורי פליישמן: עוד דבר אחד, יש מתנדבים גם, ויש אנשים שנותנים שירות שהם לא עובדים בהכרח, ולכן אנחנו צריכים גם להקפיד שאנשים שמתנדבים, כל אדם שנמצא במערכת הבריאות בין הוא מאבטח, בין אם הוא עובד משק לא יהיה חשוף לאלימות זו.

אורי פליישמן: זה הכול.

מירב בן ארי: תודה, תודה רבה.

יניב בצלאל: יניב בצלאל, מנהל ביטחון ארצי של שירותי בריאות כללית.

יניב בצלאל: מאבטחים לא נכללים בדבר הזה.

מירב בן ארי: מאבטחים של בתי חולים.

יניב בצלאל: בתי חולים ומרפאות, לא נכללים בזה מכיוון שהם אינם מוגדרים כמטפלים בחוק זכויות זכויות חולה.

לילך וגנר: אבל זה לא נכון, אני - - -

מירב בן ארי: כן, כן - - -

לילך וגנר: יש אפילו תקדים של תקיפת מאבטחים, והם הואשמו בתקיפת עובד ציבור.

מירב בן ארי: איזה פסק דין?

שמרית שקד: איזה מספר?

לילך וגנר: ת.

לילך וגנר: פ תל אביב 8442/12/2017 מדינת ישראל נגד מרדכי - - -

יניב בצלאל: הם נכנסים לעובדי ציבור הכלליים.

לילך וגנר: הם נכנסים להגדרת עובד ציבור.

שמרית שקד: לנו יש פסק דין של העליון - - -

מירב בן ארי: רגע.

אורי פליישמן: אפרופו, היה פסק דין של אחות במרפאה שטענו שהותקפה ולא הסכימו להכיר בה כעובדת ציבור והיא אחות במרפאה של קופת חולים כללית.

מירב בן ארי: אז אתה מוזמן להביא לנו את פסק הדין לקריאה שנייה ושלישית ואם צריך נתקן.

מירב בן ארי: בסדר?

אורי פליישמן: מצוין, תודה רבה.

מירב בן ארי: זה בדיוק מה שרצינו, לקבל, על זה שלא הכירו בה כעובדת ציבור.

מירב בן ארי: אתה תביא את זה לפגישה.

מירב בן ארי: בואו נתחיל, זה גם ככה יחזור לפני קריאה שנייה ושלישית לעוד דיון.

אורי פליישמן: אוקיי.

לילך וגנר: יש לי רק אוד הערה קטנה.

מירב בן ארי: לא, לא, זה בדיוק מה שהוחלט בוועדת שרים שיהיו נתונים - - -

לילך וגנר: לא על זה.

לילך וגנר: רציתי רק להגיד שהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה מר נזרי נפגש עם נציגות האחיות, ויש טיפול בנושא של תקיפת אחיות, ונקבעו ישיבות המשך - - -

אורי פליישמן: יש לנו פגישה בשבוע הבא.

לילך וגנר: נכון, יש לנו פגישה בשבוע הבא.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אנחנו חוזרים לפה.

מירב בן ארי: בבקשה, גבירתי היועצת המשפטית.

מירב בן ארי: המיזוג קודם?

מאיר כהן: לא, קראי קודם.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל אני רוצה לעשות מיזוג, מה יש לך?

מאיר כהן: אה, על המיזוג אנחנו מצביעים.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר אבל - - -

שמרית שקד: תכף נצביע על מיזוג.

שמרית שקד: אנחנו נקרא קודם: "הצעת חוק העונשין (תיקון –תקיפת צוות רפואי), התשע"ח-2018 אני רק אולי אפנה את כולם לסעיפים על מנת שיהיה ברור על מה אנחנו מצביעים.

שמרית שקד: יש לנו את סעיף 382א שמדבר על תקית עובד ציבור.

שמרית שקד: כבר היום החוק אומר: "התוקף עובד הציבור או מי שממלא חובה או תפקיד המוטלים עליו על פי דין או מי שנותן שירות לציבור מטעם גוף המספק שירות לציבור, והתקיפה קשורה למילוי חובתו או תפקידו של הנתקף, דינו – מאסר שלוש שנים".

שמרית שקד: ההצעה בעצם רוצה לציין במפורש את מי שנותן שירותי בריאות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי כנכלל בסעיף הזה.

שמרית שקד: עמדת משרד המשפטים כפי שנמסרה לנו שהם כבר נכללים בסעיף הזה היום.

מירב בן ארי: אבל זה לא כתוב אז הם הסכימו.

מירב בן ארי: בואי נתקדם.

שמרית שקד: אנחנו בעצם מציינים במפורש את מי שנותן שירותי בריאות לפי חוק בוטח בריאות ממלכתי כנכלל בזה .

שמרית שקד: זו האפשרות הראשונה שמסומנת כאן באדום.

שמרית שקד: עכשיו נסביר במה מדובר.

אורי פליישמן: צריך להרחיב את הדבר הזה.

שמרית שקד: שנייה, אני רק אומר על מה מדובר.

אורי פליישמן: זה לא רק חירום.

מירב בן ארי: זה מה שעשינו.

מירב בן ארי: מגיש עזרה ראשונה.

אורי פליישמן: זה לא רק עזרה ראשונה.

אורי פליישמן: אדם שנותן שירות אמבולטורי - - -

שמרית שקד: סעיף קטן (ג) היום בעצם יוצר אוירה חמירה יותר כלפי אדם שתוקף עובד חירום כאשר הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים או בסכנה חמורה לשלמות הגוף, או כאשר הוא עובד בחדר מיון, דינו לפי אותו הסעיף – מאסר חמש שנים.

שמרית שקד: "עובד חירום" מוגדר – רופא, סטז'ר, אח, מיילד, חובש, מי שממלא תפקיד במד"א או אדם אחר הממלא תפקיד בחדר מיון.

שמרית שקד: עלתה בעצם הצעה של ועדת השרים להרחיב את הגופים שמדובר עליהם ואחר כך היה ביננו דין ודברים שאולי במקום להגדיר את הגופים יש להגדיר את בעלי התפקידים הנוספים שכרגע לא נכללים בסעיף.

שמרית שקד: כי באותם גופים אני מניחה שנכללים כבר חובשים, רופאים שנכללים היום בסעיף.

שמרית שקד: ולכן, ההצעה הייתה בעצם להוסיף את מגישי עזרה ראשונה שהם לא נכללים היום בסעיף.

זאב פלדמן: זה לא מספיק.

אורי פליישמן: אבל הוצאתם 90% ממערכת הבריאות בחוץ.

מירב בן ארי: אדם המגיש עזרה ראשונה - - -

מירב בן ארי: לא, אדם שהגיש עזרה ראשונה.

זאב פלדמן: זה לא רק בחדרי מיון, זה גם במחלקות הפנימיות וגם במרפאות שבקופות החולים.

מירב בן ארי: לא, זה לא חדרי מיון.

איילת נחמיאס ורבין: זה על הכול.

אורי פליישמן: זה לא הכול.

זאב פלדמן: זה לא, בואו נקרא את זה עוד פעם.

זאב פלדמן: בואי תקראי את זה עוד פעם.

זאב פלדמן: זה לא מה היא אמרה.

מירב בן ארי: שנייה, רגע, אני לא שומעת.

מירב בן ארי: כן איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת.

איילת נחמיאס ורבין: זה כן צריך לוודא, שבאמת אנחנו יודעות שזה בכל מקום שבו ניתן שירות רפואי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, מקופות חולים ועד בתי חולים.

איילת נחמיאס ורבין: ובבתי חולים זה לא יכול להיות ייעודי רק לחדרי מיון, זה ברור.

לילך וגנר: ברור, ברור.

לילך וגנר: אז בואו רק נבהיר את זה לפרוטוקול, גם כדי להניח את דעתם של האורחים שלנו.

מירב בן ארי: כן.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב.

שמרית שקד: סעיף קטן ג לא תלו בכלל במקור.

שמרית שקד: זאת אומרת שישנה הבחנה.

שמרית שקד: סעיף קטן ג מדבר על שתי סיטואציות.

מאיר כהן: יש הבחנה כלשהי בחדר מיון?

לילך וגנר: הסיטואציה הראשונה זה כשהוא עובד בחדר מיון ואז זה תלוי מקום, וזה לא משנה אם האדם מצוי בסכנת חיים או לא.

לילך וגנר: ואז לא משנה מי בעל התפקיד, בחדר מיון זה כולם, לגבי מקומות אחרים צוינו - - -

איילת נחמיאס ורבין: תני לי רגע להבין, לילך - - -

אורי פליישמן: מה ההבדל בין חדר מיון - - -

מירב בן ארי: שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: לילך, אני רוצה להבין, הסיבה שהגדירו בכל זאת באופן ספציפי, ייחדו סעיף שאומר : רופא, סטז'ר מיילד בחדר מיון כהגדרתו בחוק זכויות החולה, אז ממה זה נובע?

איילת נחמיאס ורבין: האם זה מכלל זה שאנחנו שומעים הן אז אנחנו שומעים לאו לגבי מחלקות אחרות?

איילת נחמיאס ורבין: זאת השאלה.

לילך וגנר: לא, לגמרי לא.

איילת נחמיאס ורבין: האם מישהו יכול לפרש את זה ככה?

לילך וגנר: לא, אי-אפשר לפרש את זה ככה.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאות?

אורי פליישמן: זה פורש ככה.

לילך וגנר: לא - - -

מירב בן ארי: אבל תקשיב, אחת ההחלטות של ועדת שרים הייתה שאם היה מקום לפרשנות יביאו את זה לפה לדיון.

מירב בן ארי: לכן, הצעתי לך את זה, ולכן אמרתי לך שלקריאה שנייה ושלישית אם תראה את זה תביא לנו.

אורי פליישמן: אבל מצד שני, דבר ראשון זה נכון, דבר שני ברמה הלוגית למה לרשום - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להבין - - -

מירב בן ארי: רגע, אני לא יכולה לשמוע - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל זו שאלה שקשורה אליו.

איילת נחמיאס ורבין: זה פורש אחרת בפסיקה?

אורי פליישמן: בפסיקה, כן.

אורי פליישמן: עכשיו, יותר מזה אני אומר אם זה כבר כתוב במפורש בחוק העונשין אז צריך להגדיר אותו בצורה מפורשת.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם חושבת ככה.

אורי פליישמן: עכשיו, כרגע, הפירוש הוא מצומצם.

אורי פליישמן: אנחנו אומרים שהפירוש הוא מצומצם.

אורי פליישמן: גם בהיבט של המטפלים.

מירב בן ארי: רגע, אבל זה לא נכון כי זה בדיוק מה שהחוק החדש עושה.

מירב בן ארי: הוא מרחיב את ההגדרה, סליחה כל הדיון שהיה בכנסת היה הרחבת מעגל הזכאים אני קוראת לזה כי אני מעולם הרווחה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא בהכרח המיקום.

איילת נחמיאס ורבין: את מבינה?

מירב בן ארי: לא, המיקום לא רלוונטי.

מירב בן ארי: אם הוא מגיש עזרה ראשונה - - -

אורי פליישמן: המיקום כן רלוונטי.

מירב בן ארי: אתה מפריע לי מאוד.

אורי פליישמן: סליחה, אני מתנצל.

מירב בן ארי: תקשיב, מספיק, מי שמדברת זו לילך ואחר כך נעבור להצבעה.

מירב בן ארי: כל ההערות הנוספות תגענה לכאן לקריאה שנייה ושלישית.

לילך וגנר: אני אתן לכם אפילו דוגמה, תקיפה בחדר לידה שהוגדרה כתקיפה כזאת אז זה לא נכון שזה רק בחדרי מיון.

לילך וגנר: גם בפועל - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני מבינה - - -

אורי פליישמן: אז למה זה כתוב?

לילך וגנר: זה לא כתוב.

לילך וגנר: בעיני זה לא כתוב.

איילת נחמיאס ורבין: לילך, אבל תקשיבי שנייה, למדתי משפטים לפני הרבה שנים, אני כבר לא זוכרת מה למדתי, אבל ככל שאני זוכרת בחוק העונשין כשבכל זאת מייחדים כחלק מהסעיף הגדרה ספציפית שאומרת ומציינת את חדר המיון זה נראה לי מוזר.

לילך וגנר: זה נועד להרחבה אבל אולי אני אסביר את הרציונל, ואם אתם חושבים שהנוסח לא מספיק ברור - - -

זאב פלדמן: זה עניין של הבנת הנקרא ובהבנת הנקרא זה לא עובד.

אורי פליישמן: אנחנו גם רוצים ליצור הרתעה.

אורי פליישמן: בחוק שהוא מגמגם אין הרתעה.

לילך וגנר: הנוסח בעיני, תנו לי להשלים, הנוסח בעיני הוא מדויק.

לילך וגנר: הנוסח מתייחס לכמה קבוצות שנכללות בהגדרת עובד חירום.

לילך וגנר: מדובר ברופא, סטז'ר, אח מיילד, חובש, מי שממלא תפקיד במד"א

מירב בן ארי: אני מבקשת רגע שקט.

לילך וגנר: או, יש את ה-"או", אדם אחר הממלא תפקיד בחדר מיון.

מירב בן ארי: זה מה שאני אומרת.

לילך וגנר: אני אסביר את ההגדרה: הרי ברור שאנשי מד"א הם לא בחדר מיון.

לילך וגנר: נכון?

לילך וגנר: חובש הוא לא בחדר מיון, ברור שמדובר - - -

זאב פלדמן: אז תכתבי עובדי רפואה חמש שנים.

מירב בן ארי: אדוני, אתם לא יכולים להתפרץ יותר.

זאב פלדמן: פשוט צריך למחוק פה.

לילך וגנר: כל האנשים האלה, כולל כל מי שנמצא בחדר מיון ועוד הם נכנסים להגדרה.

אורי פליישמן: אז נוריד "חדר מיון" שיהיה ברור שזה כולם.

לילך וגנר: זה נכון שהסעיף עצמו דורש בדיקה נוספת.

לילך וגנר: שמדובר במישהו שמטפל באדם שמצוי בסכנת חיים.

לילך וגנר: הטיפול באותו אדם שנמצא בסכנת חיים או סכנה חמורה איננו תלוי מיקום.

מירב בן ארי: רגע.

לילך וגנר: לא משנה איפה הוא מטפל באותו בן אדם.

מירב בן ארי: אני לא רואה כאן מיקום, אני לא רואה כאן שום מיקום.

לילך וגנר: גם ברחוב, גם במרפאה אחרת.

מירב בן ארי: אני רואה כאן הגדרה של מי שמגיש עזרה ראשונה.

לילך וגנר: ושוב.

לילך וגנר: אני לא ראיתי בעיה של פסיקה ואם יש פסיקה אחרת ביקשתי שיביאו אותה לעיוני כדי שאני אוכל אולי להשתפר - - -

מירב בן ארי: אז על מה הם מדברים?

לילך וגנר: כרגע רק שמעתי אמירות בלי שאף אחד העביר לי ולו פסק דין אחד שמעלה את הבעיות האלה.

מירב בן ארי: או כאשר הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים או שהוא - - - כתוב "או" לא כתוב "ו".

אורי פליישמן: אבל למה לרשום "סכנת חיים" כשאנחנו מדברים על כל מערכת הבריאות, למה ליצור את ההחרגה הזו?

אורי פליישמן: למה לא להיות - - -

מירב בן ארי: אבל - - -

אורי פליישמן: שנייה, אני מתנצל, אבל למה לא להיות ברור?

אורי פליישמן: חבר'ה אנחנו מדברים פה על הרתעה, אנחנו מדברים על מגיפה שקוראת במערכת הבריאות.

אורי פליישמן: בוא נעשה את זה חד-משמעי.

אורי פליישמן: לא צריך לכתוב: "חדרי מיון", "חדר קדמי".

מירב בן ארי: אדוני, אני מבקשת, סיימת לדבר.

מירב בן ארי: מספיק, די, שמעתי.

מירב בן ארי: אנחנו, סיימתם כולם.

מירב בן ארי: אני מנהלת וועדות מה זה השכונה הזאת?

מירב בן ארי: אני גם לא שומעת כלום כי זה צועק וזה צועק.

מירב בן ארי: ועוד אתם צוות רפואי.

מירב בן ארי: ככה, אני רוצה רגע להבהיר.

מאיר כהן: אני מקווה שלא ככה אתם מנהלים ניתוח.

מירב בן ארי: אני מאוד מקווה.

מירב בן ארי: החוק הזה מרחיב את מעגל האנשים שנכנסים להגנה.

מירב בן ארי: הדבר היחיד שעלה כאן שהוא נשאר בצריך עיון, יהיה כאן עוד דיון בהכנה לשנייה ושלישית.

מירב בן ארי: אתם תביאו את הדברים איתכם ליועצת המשפטית, תשלחו לה במייל, זה קל מאוד.

מירב בן ארי: ואם כן, נעשה את הדיון ונפתח את החוק.

מירב בן ארי: כרגע, כמו שהוא, גם אני, גם איילת, גם מאיר, שלושתנו שאנחנו בתוך העניין הזה ומראש באנו בעמדה של מינוס נהיינו בפלוס כי הבנו את הרציונל של משרד המשפטים.

מירב בן ארי: לכן, אני הולכת עכשיו להצבעה וכל ההערות לגבי נושאים שנראים לכם שנויים במחלוקת, אנא מכם, תשלחו ונקיים פה עוד דיון תרבותי והגון כדי שנבין אן יש איזו לקונה או שכחנו עובד אחד במערכת הבריאות אנחנו נתקן את זה.

מירב בן ארי: אני יכולה לעבור להצבעה היועצת המשפטית?

מירב בן ארי: אני חייבת ללכת לחינוך.

מאיר כהן: גם אני.

מירב בן ארי: אני חייבת ללכת.

מירב בן ארי: יש דקה לסיים.

שמרית שקד: קיבלנו את הודעת משרד האוצר שההצעה היא לא תקציבית לכן הוועדה יכולה לקבוע שהצעת החוק תהיה לא תקציבית.

מירב בן ארי: כן, הצעת החוק אינה תקציבית.

שמרית שקד: אתם רוצים להצביע על מיזוג של שתי הצעות החוק?

מירב בן ארי: מי בעד מיזוג שתי הצעות החוק?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: בעד – 3

מירב בן ארי: נמנעים – אין

מירב בן ארי: התשעח–2018, עם הצעת חוק העונשין (תיקון - החמרת הענישה על עבירות כלפי אנשי צוות רפואי) התשע"ח–2018 נתקבלה.

מירב בן ארי: המיזוג אושר.

איילת נחמיאס ורבין: יופי, אפשר ללכת.

שמרית שקד: עכשיו על הצעת החוק כפי שהוקראה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: מי בעד הצעת החוק כפי שהוקראה?

מירב בן ארי: מי בעד?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת צוות רפואי), התשע"ח–2018 נתקבלה, ותעלה לקריאה ראשונה במליאה.

מירב בן ארי: הצעת החוק נתקבלה, ותעלה לקריאה ראשונה במליאה, ותחזור לוועדה לקראת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית עם כל ההערות שלכם.

מירב בן ארי: תודה רבה, הישיבה נעולה.